ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 20, 2006-07-18 10:00

מיכאל נודלמן: ויש מכתב שני, אנחנו דיברנו על נישואים, הוא אומר אותו דבר שמסרו פה, שצריכים להיות ארבעה רבנים, והם צריכים לפתוח תיקים, ואחר כך כל רב יכול לפתוח תיק, אחר כך לפנות לארבעה רבנים כאלה והם מוסכמים לאשר וכל מיני דברים.

מיכאל נודלמן: שאלתי למה כל רב בארץ לא יכול, כי אני אולי קצת נאיבי, לא הבנתי למה כל רב לא יכול לעשות את זה.

מיכאל נודלמן: הוא הסביר לי שיש בעיות עם שפה, עם ניירות שצריכים בשפה אמהרית, וכל רב לא יכול לקרוא את זה, בגלל זה הוא צריך עזרה, ואתם מוסמכים לעשות את כל הדברים.

מיכאל נודלמן: יש מכתב, גם הוא שאל מה עם התקנים.

מיכאל נודלמן: כמה חסר תקנים רבנים.

מיכאל נודלמן: אני הבנתי בישיבה הקודמת שחסר תקנים, חמישים וחמש,

מאיר שפיגלר: היו סך הכל עם הרבנים והקייסים ששים ושמונה.

מאיר שפיגלר: בפועל בהתחלה היו שבעים ואחד.

מיכאל נודלמן: היו תקנים, לא היו רבנים.

מאיר שפיגלר: בהחלטת הממשלה מ-1993 היו בעצם שבעים ואחד תקנים לטובת קייסים במועצות הדתיות.

יוסף הדנה: היו שבעה שנפטרו.

מיכאל נודלמן: מה המצב עכשיו?

מאיר שפיגלר: עכשיו יש חמישים וחמישה אם אני לא טועה ועוד שנים עשר רבנים ועוד ארבעה חצאי מסרות.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת שתי משרות מלאות.

מאיר שפיגלר: מעבר לקייסים, שהם חמישים וחמישה או חמישים ושישה במספר יש עוד שנים עשר רבנים ועוד ארבעה רבנים שכל אחד בחצי משרה.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת אלה שתי משרות מלאות.

מאיר שפיגלר: סך הכל ארבע עשרה משרות מלאות.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שאני לא מומחה בדברים כאלה ואני לא חושב שזה נושא של ועדת עלייה וקליטה, אבל אם יש צורך לפנות לממשלה, שיתנו מה שחסר, אני מוכן לעשות את זה, אנחנו נקבל החלטה.

מאיר שפיגלר: אמרתי לוועדה בפעם הקודמת, אני חוזר על זה גם כעת, שהרעיון הוא לא ליצור את הדיפרנציאל הזה בין הרבנים בני הקהילה האתיופית והקייסים והרבנים הרגילים המשרתים באמצעות המועצות הדתיות אלא להפוך אותם למסגרת אחת, למיקשה אחת, ובתכניות ההבראה, בעקרונות של תכניות ההבראה למועצות המקומיות ישנו סעיף מיוחד, הקראתי אותו גם בפני חברי הוועדה בפעם הקודמת, שמדבר על כך שהרבנים העתידיים, שאמורים לשרת את בני הקהילה האתיופית ובני הקהילות האחרות במדינת ישראל, ייבחרו כמו רבני שכונה לכל דבר ועניין במסגרת מכרזים במועצות הדתיות.

מאיר שפיגלר: זה אומר שלא יהיה הבדל בין רב שאושר על ידי הרבנות הראשית, אם הוא רב מהעדה האתיופית או רב אחר כלשהו מקרב שאר העדות הנמצאות כאן בארץ, והוא יעמוד למכרז בדיוק כמו כל רב אחר, הוא ייבחר לשרת את הצרכים של המועצה הדתית בהיבט הרבני בדיוק כמו כל אחד אחר.

מאיר שפיגלר: במכרז פומבי.

מאיר שפיגלר: הוא יתן את זה לכולם, כיוון שהוא מאושר כרב לכל דבר ועניין.

מאיר שפיגלר: לאו דווקא לבני הקהילה האתיופית.

מאיר שפיגלר: הוא רב לכל דבר ועניין.

יוסי ביילין: מה שראינו שזה "יורה - יורה ידין – ידין" לבני העדה האתיופית.

מאיר שפיגלר: אבל הרבנים הנוכחיים, למיטב ידיעתי, יאמר את זה גם הרב הדנה, אני חושב שהם מאושרים כרבנים לכל דבר ועניין.

יוסי ביילין: ישב כאן נציג הרבנות ועירער על האוניברסליות של התעודה.

יוסי ביילין: והוא בעצם אמר התעודה הזאת היא מאה אחוז, ניתנה על ידי רבנים, המלצה של גדולי הרבנים, אבל לבני העדה.

יוסי ביילין: וזה כל העניין, כך אני מבין את הבעיה.

יוסי ביילין: אנחנו מדברים על אלה שיהיו כשירים לכהן כרבנים לכל דבר ועניין.

יוסי ביילין: זו הכוונה שלנו.

יוסי ביילין: ישנם רבנים שבאמת קיבלו תעודה שמסמיכה אותם לטפל בעיקר בצרכים של בני הקהילה האתיופית.

יוסי ביילין: וישנם רבנים מקרב בני הקהילה האתיופית שאושרו כרבנים לכל דבר ועניין שאושרו כרבנים בדיוק כמו כל רב אחר שמשרת את כלל הקהילה שנמצאת בארץ, במסגרת המועצות הדתיות.

יוסי ביילין: אנחנו לא רוצים ליצור דיפרנציאל, אנחנו לא רוצים להשאיר את המצב שישנם רבנים מסוג אחד, שרשאים אולי ללכת ולתת מענה לקהילה מסויימת, לבין רבנים אחרים שרשאים לתת מענה לכל בני הקהילות האחרות.

יוסי ביילין: כל הרעיון הוא ליצור את האינטגרציה ולדאוג לכך שרב בני הקהילה האתיופית שעבר את המבחנים הרלוונטיים מטעם הרבנות הראשית והוסמך לכך יהיה רב שמבחינתנו הוא רב זהה לחלוטין לכל רב אחר.

מאיר שפיגלר: אבל זאת בדיוק הבעיה העיקרית, כי אנחנו כוועדה הרי לא יכולים לכפות על הרבנות את ההתנהלות שלה.

מאיר שפיגלר: וכאן מה שאני הרגשתי, אני חושב שגם פרופסור נודלמן, זה שיש כאן איזה שהוא כפל לשון.

מאיר שפיגלר: מדברים על זה בהערכה גדולה, איך הם גמרו את הישיבה ולמדו כמו כולם והגיעו כמו כולם, אבל בסוף הם אומרים אבל הם לא, זאת אומרת מה שאתה אמרת שלפחות חלק מהם הוכשרו כדי לשרת את כלל עם ישראל, אני לא ראיתי אינדיקטור לזה בשיחות שהיו לי וגם לא בישיבה הקודמת.

מאיר שפיגלר: אני חושש, או לפחות מהרבנים שנמצאים כאן, אני לא מדבר על הקייסים כרגע, על הרבנים שנמצאים כאן, שמגבילים אותם רק לעדה עצמה.

מאיר שפיגלר: אם אני אבוא להתחתן או משהו כזה אז יגידו לי לא, אתה לא.

מאיר שפיגלר: או עם איזו שהיא בעיה אחרת יגידו אני לא יכול לשרת אותך, אני משרת רק את יוצאי אתיופיה.

יוסי ביילין: לטובת העניין, גם לטובת המכתב הזה התנהלו לא מעט דיונים ופגישות, אחת מהן, כפי שציין כאן יושב ראש הוועדה, היתה בינו לבין הרב הראשי לישראל הרב שלמה עמר, והמכתב הזה באמת לא מציין כאן, בהיבט של פתיחת תיקי נישואין, פתיחת תיקי נישואין רק לבני הקהילה האתיופית.

יוסי ביילין: אני גם שוחחתי איתו היום בבוקר וגם אתמול, הרעיון הוא שהם יתנו שירות לכל דבר ועניין.

יוסי ביילין: נכון, וכאן אני פותח סוגריים, לא הצלחנו עדיין, זה תהליך, ואתה מכיר את המערכת יותר טוב ממני, זה תהליך שאנחנו עושים לא מעט לגרום להבשלתו ולהתממשותו, ייקח טיפה זמן עד שהמועצות הדתיות גם כן, לא כולן אבל חלק מהן, יבינו שהרבנים מקרב הקהילה האתיופית הם חלק בלתי נפרד מהצוות שמספק שירותי דת באמצעות המועצה הדתית.

יוסי ביילין: על כל המשתמע והנובע מכך.

יוסי ביילין: עדיין זה לא הושרש פנימה.

יוסי ביילין: זה נמצא בתהליך שאנחנו מטפלים בו ולא מזניחים אותו לרגע.

יוסי ביילין: ולכן אני אומר שיתכן וישנן מועצות דתיות, שבהן לא כל כך מתייחסים לרבני הקהילה האתיופית כמו שהיה ראוי שיתייחסו אליהם מלכתחילה.

יוסי ביילין: אני הוצאתי מכתבים בנושא הזה, אבל יש הבדל בין זה שאתה כותב לבין זה שיש לך גם צוות שמפקח ומבקר בצורה מאסיבית את המועצות הדתיות ומוודא שהדברים מתממשים הלכה למעשה.

יוסי ביילין: אנחנו מודעים לזה, ויש לנו גם מגבלות שלנו.

יוסי ביילין: אבל הרעיון הוא שהרבנים האלה יעמדו למכרז בדיוק כמו כל מועמד אחר שמעוניין להציע את שירותיו כרב למען הקהילה שנמצאת באותו תחום שיפוט של המועצה הדתית.

מיכאל נודלמן: אני פוחד שאנחנו הולכים קצת לכיוון אחר.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד שאני גם כמו חבר הכנסת ביילין, אם אני לוקח את כל המצב, של הרבנים מאתיופיה, אני לא חושב שזה עכשיו הזמן למכרזים.

מיכאל נודלמן: הם לא עברו מכרז, אפילו לא נותנים להם להיכנס למועצות דתיות.

מיכאל נודלמן: פה צריך להיות פיקוח, צריך להיות שקיפות.

מיכאל נודלמן: אם זה יהיה אולי זה יעזור.

מאיר שפיגלר: אז אני רוצה ברשותך לומר משהו בסוגיה הזאת של החלטת הממשלה מ-1993.

מאיר שפיגלר: החלטת הממשלה בעצם דיברה על אנשים, בני הקהילה האתיופית, במקרה הזה קייסים, שאמורים לתת מענה לצרכי הקהילה, שהיתה בשלבים כאלה או אחרים של הקליטה שלה בארץ.

מאיר שפיגלר: והיו לה כל מיני צרכים מיוחדים, שהם היו אופייניים לאותה קהילה.

יוסי ביילין: בלי יומרה אוניברסלית.

מאיר שפיגלר: נכון.

מאיר שפיגלר: אלא מה, לא נאמר שם דבר וחצי דבר מה קורה למשל אם קייס, שכולם יחיו ויהיו בריאים עד מאה ועשרים, הולך לעולמו.

מאיר שפיגלר: ובפועל כל הרבנים בני הקהילה האתיופית, או אני אסייג את דבריי, רוב הרבנים שנכנסו לתוך המערכת בשלהי שנות התשעים, בתחילת שנות האלפיים, הם בעצם לא מובנים בתוך החלטת הממשלה.

מאיר שפיגלר: אלא זו תולדה של התנהלות מסויימת שהיתה במסגרת משרד הדתות לשעבר, שבצורה זו או אחרת ניסתה להתמודד עם הסוגייה שישנם אנשים שפרשו מן המערכת עם נסיבות של שיבה טובה ונסיבות אחרות, ואחרים שלא נכנסו תחתם למערכת.

מאיר שפיגלר: ואני אומר לכבוד חבר הכנסת שיש לנו בעיה אמיתית עם זה, גם כעת, שאנחנו מנסים להתמודד איתה, עם הממונה על השכר ועם היחידות המשפטיות הרלוונטיות, משום העובדה שזו לא נקודה טריוויאלית שבעצם כשקייס עוזב, ולא משנה כרגע מה הסיבה, מתמנה מישהו אחר תחתיו, ודאי וודאי לא בנו, למשל.

מאיר שפיגלר: ואני אומר שברוב המקרים, או בחלק נכבד או לא מבוטל מהמקרים זה בדיוק מה שהיה.

מאיר שפיגלר: עכשיו מה קרה, אנחנו המשכנו, קרי משרד הדתות לשעבר ונכון להיום אנחנו, להעביר כספים על בסיס המשכיות.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת שאם קייס עזב ונכנס תחתיו מישהו אחר אנחנו המשכנו להעביר את הכספים על בסיס החלטת הממשלה מ-1993.

מאיר שפיגלר: אני מסייג את דבריי ואני אומר יש עם זה כנראה איזו שהיא בעיה שאנחנו כרגע שוקדים על מענה לה, גם בהיבטים הישירים וגם בהיבטים המשפטיים העקיפים.

מאיר שפיגלר: יש כאן את הרב הדנה, הוא ודאי בקיא יותר ממני, אבל אנחנו לא קלטנו, למיטב ידיעתי, קייסים חדשים לתוך המסגרת של החלטת הממשלה מ-1993.

מאיר שפיגלר: כן קלטנו רבנים.

קולט אביטל: אני פשוט מנסה להבין שני דברים.

קולט אביטל: דבר ראשון, שיש אנשים מבני העדה האתיופית שלמדו בארץ, קיבלו את ההסמכה בארץ, לאיזה מסגרת אתם מכניסים אותם, האם הם במסגרת של החלטת הממשלה מ-1993 או האם הם במסגרת אחרת.

קולט אביטל: זה קודם כל.

קולט אביטל: שנית, כל אותם אנשים שלמדו בארץ וקיבלו הסמכה בארץ, מבני העדה שהם צעירים יותר, התחנכו בארץ, האם הם רשאים לשרת גם את הקהילה הכללית או רק את הקהילה האתיופית.

קולט אביטל: ושאלה שלישית, מה אתם מתכוונים לעשות כדי להוות מסגרת מסודרת, מאורגנת, מהיום והלאה, כדי שנדע באיזה פרמטרים מכהנים כולם.

קולט אביטל: כי אתה בעצמך אמרת שיש איזו שהיא בעיה, משום שכאשר היתה החלטת הממשלה ב-93' לא נלקח בחשבון שחלילה אנשים ימותו או יפרשו וייכנסו אחרים תחתם.

קולט אביטל: האם יש כוונה לגבי הקייסים להמשיך להחזיר מסגרת נפרדת, או האם הכוונה היא לאחד את המסגרות, להשוות את מעמדן לאלה של הרבנים, בלי צורך להמשיך בבירוקרטיה מיותרת.

קולט אביטל: אלה שלושת השאלות שלי.

מאיר שפיגלר: אני אלך מהסוף להתחלה ברשותך.

מאיר שפיגלר: לגבי הנושא של לעתיד לבוא, אנחנו יוצרים, אנחנו מתייחסים באופן שונה לקייסים שמונו על בסיס החלטת הממשלה מ-1993 ולרבנים שהוכשרו על ידי הרבנות הראשית בישראל לכהן כרבנים לכל דבר ועניין.

מאיר שפיגלר: בהיבט של הקטגוריה השנייה, קרי הרבנים שאושרו במסגרת הרבנות הראשית לישראל אנחנו מכוונים לכיוון ברור וחד משמעי.

מאיר שפיגלר: הם יהיו רבנים לכל דבר ועניין, לא יהיה שום הבדל בינם לבין רב אחר שמכהן במסגרת המועצה הדתית כרב שכונה ומספק שירותים מטעמם.

מאיר שפיגלר: זה אחד.

מאיר שפיגלר: שתיים, אמרתי בוועדה הקודמת, לכבודך אני חוזר על זה גם כעת, שגם במסגרת העקרונות שאושרו בתכניות ההבראה למועצות הדתיות, כשאנחנו נמצאים בהליך של מימוש תכניות ההבראה בחלק מהמועצות הדתיות, הרבנים בני הקהילה האתיופית יתמודדו לשרת במסגרת המועצות הדתיות בדיוק כמו כל מועמד אחר שמעוניין לתת שירותי רבנות מטעם המועצה הדתית.

מאיר שפיגלר: מבחינתנו לא יהיה שום הבדל בינם ובין רבנים אחרים שאושרו על ידי הרבנות הראשית בישראל, כמובן כאשר מדובר בהכשרה מלאה שמאפשרת להם לכהן כרב שכונה מבחינת ההוראות והנהלים וכל הדברים הרלוונטים, שבדרך כלל מי שבוחן אותם ומוודא את דבר קיומם זו הרבנות הראשית לישראל.

מאיר שפיגלר: לגבי השאלה השנייה והראשונה גם יחד, אזי אני לא הייתי אז בישיבת הממשלה, אני לא יודע בדיוק למה התכוונו אלה שקבעו אותה, לא יודע אם יצאו מתוך נקודת הנחה, ולכן אני לא יודע מה היתה כוונת המחוקק, אני מניח שכל בר דעת מבין שאנשים בסופו של דבר נפרדים מהעולם הזה, והלוואי וכולם ייפרדו בגיל מאה ועשרים.

מאיר שפיגלר: לא ניתנה שם יותר מידי תשומת לב לכל ההיבטים הפרטניים האלה, של מה אמור להיות אחרי.

מאיר שפיגלר: לכן היו לא מעט ישיבות, עוד בתקופת משרד הדתות לשעבר, שדנו בסוגיות האלה.

מאיר שפיגלר: אחת מהישיבות, למיטב זכרוני גם, נגעה לסוגיה אחת שעומדת על הפרק.

מאיר שפיגלר: קייס למשל שמונה לתפקידו אחרי גיל שישים וחמש או אחרי גיל שבעים או אחרי שבעים וחמש, האם הוא זכאי לפנסיה תקציבית או פנסיה צוברת.

מאיר שפיגלר: זו שאלה אמיתית שעומדת על הפרק.

מאיר שפיגלר: הרי אנשים בדרך כלל מסיימים את עבודתם בגיל ששים וחמש, נכון להיום ששים ושש, אוטוטו ששים ושבע, מה קורה אם אדם מונה לתפקיד שלו בגיל שמונים, בגיל שבעים וחמש, אף אחד לא נתן את הדעת הזה.

מאיר שפיגלר: על הקייסים, אני מדבר על הקייסים כרגע.

מאיר שפיגלר: אני מנסה להראות, ברשותכם, שהיו לא מעט דברים שאנחנו מתמודדים אתם ביתר שאת כעת שלא כל כך נתנו את הדעת עליהם בעבר.

מאיר שפיגלר: לגבי הרבנים, אני אמרתי בצורה מפורשת, ואנחנו כבר עשינו עבודה, אני גם הבאתי לחברי הוועדה טבלאות מעודכנות, כפי שהבטחתי בפעם הקודמת, ואגב השכר החודש שולם על בסיס הטבלאות המעודכנות, אני מקווה בפעם הראשונה, שיהיה לה המשך, לאורך כל הזמן.

מאיר שפיגלר: כאשר אנחנו על בסיס הטבלה הזאת נחזור אחורה, גם את זה אמרתי בזמנו, אנחנו נתקן את כל הטעון תיקון, אני מקווה שלא יהיו לנו בעיות עם אגף התקציבים, מבחינתנו מ-1993 ועד היום.

מאיר שפיגלר: זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

מאיר שפיגלר: גם לגבי אחזקת רכב, שתדעו, גם בזה אנחנו פעלנו, לא קיבלנו עדיין מאז הוועדה תשובות מכל הקייסים והרבנים שפנינו אליהם, בעיקר הרבנים.

מאיר שפיגלר: אבל מאלה שקיבלנו תשובות לגבי זכאותם לאחזקת רכב זה כבר נכנס לתוך טבלת השכר שניתנה בחודש הזה.

מאיר שפיגלר: גם את זה בעקרון עשינו.

מאיר שפיגלר: אנחנו פועלים לתקן כל מה שנדרש ולהביא את המערכת לידי מצב של פעילות מתוקנת וסדירה, לגבי כל מה שקשור לאלה שמכהנים היום כקייסים וכרבנים בקרב הקהילה האתיופית.

מיכאל נודלמן: אתה ענית עכשיו על כל הדברים?

מאיר שפיגלר: לא, לגבי הסוגייה של המשטרה אני רוצה להגיד משהו אחר כך.

מיכאל נודלמן: חברי הכנסת שמעו איזה החלטה היתה, הוועדה קראה למנהל רשות לשירות הדת במשרד ראש הממשלה למצות את החקירה המקיפה ולתקן את מה שנגרם בגין אי תשלום שכר ראוי לקייסים, לרבנים ולשרים.

מיכאל נודלמן: כמו כן לדווח לוועדה בתוך חודש על ממצאי הבדיקה והדרכים לתיקון אי הסדרים החמורים.

מיכאל נודלמן: במידה שהוועדה לא תסתפק בתוצאות הבדיקה בעוד חודש היא תעביר את הנושא לחקירה משטרתית.

מיכאל נודלמן: אני רוצה דיווח.

קייס סמני פלקה: יש דבר שנשכח.

קייס סמני פלקה: בעצם אנחנו לא באנו בשביל הקישוט אלא בשביל בעצם להביע את בעיותינו.

קייס סמני פלקה: אנחנו היינו פה, אנחנו בעצם נמצאים בתהליך, מזה שנתיים, אני שמח שד"ר יוסי ביילין הוא גם כיבד אותנו ביום שהיינו בהפגנה, וגם זכר שיש קייסים חדשים, למרות שאנחנו מנהלים משא ומתן ומאבק מול עו"ד שפיגלר על העניין שיש מחסור בקייסים, אז אנחנו בעצם מנהלים את המאבק הזה כבר למעלה משנתיים, כשיש מתוך שבעים ואחד שנקלטו, כתבנו לפני שנתיים למר אריה קטן, שגם היה בפגישה, ומתוך שבעים ואחד הגיעו היום לחמישים.

קייס סמני פלקה: יש כשנים עשר קייסים שהם מנהלים את התהליך בפועל.

קייס סמני פלקה: לא תלמידים, אני לא מדבר על תלמידים כרגע שיש מספר כאלה.

קייס סמני פלקה: נותנים את השרות הזה ולא מקבלים שכר, אולי חדשים בגלל שהם לא מקבלים אבל חמש שנים הם מכהנים ללא שכר.

קייס סמני פלקה: למעלה מחמש שנים.

קייס סמני פלקה: ולכן זה לא נתנו דעת ולא התייחסו.

קייס סמני פלקה: אני מצטער להגיד לכם שבעצם אני לא יודע בעצם למה מחליטים ולמה מתנגדים ולמה בעצם רוצים ככה להשמיד את הדור של הקייסים, שהוא היום האור של העדה, שהיא במשבר.

קייס סמני פלקה: ואני אומר לכם, זה לא תפקיד, אנחנו בעצם לא מחפשים איזה שהוא שכר או מקור פרנסה, זה לא העניין.

קייס סמני פלקה: אני, כמי שבעצם בוגר אוניברסיטה, יש לי תואר, אני יכול למצוא עבודה ולעבוד, לפרנס את המשפחה שלי.

קייס סמני פלקה: אלא מה, אני יודע שיש לי את היכולת לתת לעדה כמו שכתוב כל המציל נפש אחת מציל עולם ומלואו, אני יכול להציל נפשות.

קייס סמני פלקה: בגלל המשבר.

קייס סמני פלקה: כי אני בא מתוך עמי.

קייס סמני פלקה: אני בעצם בא מתוך העדה הזו, ואני יודע בעצם מה המצב של העדה.

קייס סמני פלקה: ולכן לא מדלגים ולא בעצם מתייחסים ולא נותנים אפילו שמאוד התפלאתי לשמוע שיש קייסים חדשים, נכון שהם לא חדשים, כי הם למעלה מחמש שש שנים עד עשר שנים, שהם עובדים ללא שכר.

קייס סמני פלקה: זה נכון מבחינתם.

קייס סמני פלקה: אז אני מבקש, אם הוועדה צריכה להתייחס, אנחנו דחינו את ההפגנה הגדולה שאמורה להיות, דחינו בגלל המצב שהיום המדינה, אנחנו כאזרחיה, גם החיילים שלנו וכולנו בעצם בחזית, דחינו את זה לעת הזה.

קייס סמני פלקה: אנחנו מבקשים להתייחס גם לנושא הזה.

אברהם שי: קודם כל מה שדובר לפני כן זה ארבעה רשמי נישואין, אני אראה פה לוועדה, יש פה שלושה חוזרי מנכ"ל מקורי, ששלוש שנים אחד אחרי השני התמנו הרבנים האתיופיים כרשמי נישואין, ומישהו משום מה פשוט מתעלמים מזה.

אברהם שי: זה לא הנושא שאני רוצה, רק שתראו מה המגמה פה.

אברהם שי: יכול להיות שיהיו לנו עוד שמונים רשמי נישואין, אבל זה לא יעזור כלום.

אברהם שי: בואו נקרא לילד בשמו, יש פה בעיה.

אברהם שי: בעיה במועצות דתיות, כמו אשדוד.

אברהם שי: טוב שיש משטר בישראל, כשמדברים על משטרה כולם ממושמעים.

אברהם שי: אז יגיעו לוועדת חקירה שצריכה לקום, כולם באו היום פה.

אברהם שי: אני רואה פה אנשים שונאי ישראל, שונאים את הקהילה הזאת,

מאיר שפיגלר: אני מוחה על כך, זה פשוט לא נכון.

מאיר שפיגלר: אני חושב שזה לא בסדר, ואני גם אלך ואתן לך את הנתונים אודות מה שקורה באשדוד.

מאיר שפיגלר: לא מקובל עלי.

מאיר שפיגלר: יש גבול לכל דבר.

ראובן ריבלין: יקירי, אני רוצה להסביר לך, אתה ישראל, ואני ישראל, והוא ישראל.

ראובן ריבלין: במקום לומר שהם שונאי ישראל אתה תאמר הם שונאים את העדה הנכבדה והחשובה בגלל שהם גזענים, אל תגיד שונאי ישראל,

אברהם שי: חוזר בי שזה העדה.

אברהם שי: בסדר, אין בעיה.

אברהם שי: חוזר בי, אני אגיד לא אוהבים את העדה.

אברהם שי: אם זה המצב אתם אומרים תמשיכו ככה להיות אני יושב עכשיו, לא אדבר יותר, אם אתם אומרים שזה המצב ויימשך ככה, אל תטפל בבעיות, תנו להם לאנשים, כמו עכשיו יביאו לכם תביעה, אין בעיה.

אברהם שי: מה שאני מתכוון להגיד, שמונים רושמי נישואין זה לא יעזור כלום.

אברהם שי: יש פה בעיה, מגמתיות, של הקהילה הזאת, שמתנכלים, משום מה, של הממסד הדתי.

אברהם שי: חסידי גור, חב"ד, וכל האנשים הדתיים מתנכלים לעדה הזאת.

אברהם שי: זה לא חדש.

אברהם שי: למה, הם רוצים להוציא אותנו מכלל ישראל.

אברהם שי: אין בעיה.

אברהם שי: אז אל תמרח את זה, מר שפיגלר, אתה יודע לעשות עבודה טוב מאוד.

אברהם שי: כשאתה יודע את הסיפור שהיה בפתח תקווה, אתה יודע מה עשית.

אברהם שי: אז אתה יודע לעשות טוב.

אברהם שי: אז אל תיתן לאנשים, יש לי מה להגיד, הקהילה יש לה מה להגיד, לא מתרגש מהתביעות שכרגע מציג הממונה שלך.

אברהם שי: אבל זה לא יכול להיות שאתם קודם כל מבקשים מהוועדה פה, אני מבקש בשם הרבנים להסיר את החסינות על חשבון הקהל, על חשבון המועצה הדתית, על חשבון משלמי המסים המקומיים הם מתכסים בעורכי הדין שלהם ואנחנו לא יכולים לתבוע אותם.

אברהם שי: והכסף של הציבור זה נבלע.

אברהם שי: מבקשים מכם קודם כל שהם ישלמו מזה מהכיס שלהם.

אברהם שי: אנחנו נעשה את התביעה באופן אישי, כל אחד מה שמגיע לו.

אברהם שי: מבקשים פה, באמת, אל תענו לנו בדברים אחרים, תוציאו את החסינות, יש על מה לתבוע, אבל זה לא יכול להיות שישולם על חשבון משלם המיסים הציבורי.

אברהם שי: אם תהיו שותפים, אנחנו בשבוע הבא נתחיל את התביעות האלה, אם יהיה חסינות ויהיו עורכי דין אני חושב שאנחנו נקדם את המהלך בכיוון אחר לגמרי.

אברהם שי: ולכן כל הרישום של הרישומי נישואין לא שווה.

אברהם שי: כבוד היושב ראש, לא שווה.

אברהם שי: זה לא יעזור לקהילה, יש פה בעיה שיש פה מעשים שלא מקבלים את הקהילה, זה לא משנה כמה ישלמו.

אברהם שי: במדינה הזאת יש כללים, יש ערכים יהודיים.

אברהם שי: אבל זה לא יכול להיות שאנשים פרטיים לוקחים את היוזמה שלהם,

מיכאל נודלמן: אם אתה יודע מקרים כאלה, זה לא משטרה, אתם יכולים ללכת למשטרה אם יש לכם דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: לדבר פה זה בסדר, אבל יש משטרה, אפשר לפתוח תיק, אם יש אצלכם בדיוק מה שאתה אומר.

מיכאל נודלמן: למה אתה פה אומר את זה, אתה יכול ללכת למשטרה.

אברהם שי: הלכנו עד לבית משפט.

מיכאל נודלמן: לא לבית משפט, למשטרה צריך ללכת.

צבי הנדל: כשאתה אומר שמי שהסמיך אותך לרושם נישואין ולא מקבלים את זה, מי הסמיך?

אברהם שי: הרבנות הראשית ומשרד הדתות.

צבי הנדל: אתה אומר שהרבנות הראשית הסמיכה ובמימסד הדתי,

אברהם שי: זה המחיר, חברים, אמר פה אחד מראשי המועצות לא צריך ביטוח, אמר לו אתה למדת תשעה חודשים, מה אתה בא אלי לפה.

אברהם שי: הנה, אני שוב פעם מראה לכם, יושב פה האיש, אמר לו אתה מה אתה רוצה ממני.

אברהם שי: אני מסכם ואומר, לגבי קודם כל הקייסים החדשים גם כן, במשך עשרות שנים מימנה המדינה ממילא שבעים ואחד, כאשר בפועל היו פחות, הרבה פחות כמו שמאיר אומר.

אברהם שי: הכסף נעלם.

אברהם שי: כל הכסף שנעלם, עשרות מליונים, זה יכול, תאמינו לי, רק להגיד את האמת פה על השולחן, אנחנו שונים מהקהילות האחרות?

אברהם שי: הוציאו אותנו מכלל ישראל.

אברהם שי: אנחנו נהיה עדה נפרדת לגמרי בבירה אחרת, ואנחנו, תאמינו לי, אין מה לעשות,

ראובן ריבלין: כתוב ישראל שחטא ישראל הוא.

אברהם שי: אבל כבודו יודע, מתחת לכסאות המועצות הדתיות, מה לעשות, אין מה לעשות, זה המצב.

אברהם שי: איש באמונתו יחיה.

אברהם שי: נחיה, מה נחליט אנחנו נראה אחר כך.

אברהם שי: אבל אל תמשכו אותנו.

אברהם שי: אני מבקש ממך, תגיד את הדברים ברורים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לשאול את עו"ד שפיגלר שאלה אחת.

ראובן ריבלין: אתה ביום עשרים וחמישי לדצמבר 2005 הוצאת הנחייה למועצות הדתיות ואמרת התייחסות לקייסים ורבני הקהילה האתיופית תהיה זהה, הדגשה שלך, לנהוג כמו כלפי רבני השכונות.

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: על פי החלטת הממשלה שכר רבני הקהילה הקייסים מקביל לזה של רבני השכונות.

ראובן ריבלין: בהתאם לכך המועצות הדתיות מתוקצבות על ידי הרשויות הארציות לשירותי דת ולפיכך עליך להעביר את מלוא השכר המועבר אליה בעבור הרבנים, הקייסים לידיהם.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שאתה מצאת איזה שהוא פגם, שעליו התרעת ובגינו הורית מייד לתקן את המצב.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שמה שאמר החבר שהרגע דיבר, הכעס שלו עולה עד השמיים, אבל אתם חכמים כולכם, דברי חכמים בנחת יושמעו.

ראובן ריבלין: בשביל זה פה נמצא צבי הנדל, נמצא יוסי ביילין, נמצא יושב ראש הוועדה שקבע ישיבה מיוחדת לעניין.

ראובן ריבלין: עכשיו אני שואל אותך שאלה, אתה ראית שיש פגם, התרעת עליו, וגם הורית תוך הדגשה לנהוג.

ראובן ריבלין: האם באמת כל הדברים האלה תוקנו?

מאיר שפיגלר: קודם כל המכתב מדבר בעד עצמו, המכתב אגב הוא תולדה של מספר מפגשים שהיו עם רבני הקהילה האתיופית, עם הרב הדנה, חלק אם אני לא טועה אפילו היתה ישיבה גם עם נציגי הקייסים שלהם, והמכתב נבע משני דברים.

מאיר שפיגלר: האחד, לוודא באמת שהכסף שהמדינה מעבירה, קרי הרשות הארצית לשירותי דת, לטובת שכר וגמלאות של בני הקהילה האתיופית, יועבר בדיוק כמו שמצויין שם, במלואו, אם אני לא טועה אפילו שמתי קו מתחת, לטובת הגורמים שלשמם הוקצה הכסף, במקרה הזה הרבנים והקייסים.

מאיר שפיגלר: וזו היתה הנקודה החשובה בפני עצמה, היות והיו לא מעט טענות שבמסגרת המועצות מתייחסים אל הקייסים ואל הרבנים כאל נטע זר, קרי בעצם, היות וזו היתה לפחות התחושה לגבי מה שקורה בחלק, לא רוצה לבוא ולומר באופן גורף על כל המועצות הדתיות אבל בחלק מהמועצות הדתיות, יצא המכתב הזה.

מאיר שפיגלר: היו גם ישיבות שאני קיימתי עם ראשי המועצות הדתיות, לחילופין הממונים שלהם, אמרתי את הדברים האלה באותה צורה, גורפת וחד משמעית גם בעל פה, שהם צריכים לתת את כל הכלים, בדיוק כמו שנותנים לרבני שכונות לכל דבר ועניין, כדי שרבני הקהילה האתיופית והקייסים יוכלו לעשות עבודתם נאמנה.

ראובן ריבלין: אבל עברו שבעה חודשים ומה קורה עכשיו.

מאיר שפיגלר: אני ציינתי בפני חברי הוועדה בתחילת הישיבה, כשלא נכחת, שלדאבון לבי פשוט מסיבות אובייקטיביות, את זה עדיין לא הצלחנו לממש הלכה למעשה מבחינת פיקוח ובקרה טובים וראויים ושוטפים בקרב המועצות הדתיות.

מאיר שפיגלר: ואני מציין את זה מכיוון שעובדתית זה המצב.

מאיר שפיגלר: אנחנו עושים ונמשיך לעשות, בודאי ובוודאי במסגרת תכניות ההבראה.

מאיר שפיגלר: אבל ללא שום קשר אליהם, גם ביום יום, כך שבכל מקום שמגיעה אלינו תלונה, ולראיה אמר את זה גם הרב שי לגבי פתח תקווה, הוא יודע שאני אישית טיפלתי שם בבעיה שלא רצו לפתוח תיק נישואין לבני העדה האתיופית, אם אני לא טועה על ידי הרב הראשי שם, וכפיתי עליו שהוא יפתח, נכון, והוא פתח.

מאיר שפיגלר: ואחר כך ביום חמישי גרמנו לכך שנישאו זוג בני הקהילה האתיופית שלא היתה להם אפשרות להינשא כי הם לא הוכרו כיהודים, זה פעם שנייה, נכון?

צבי הנדל: דווקא בגלל שאתה מסוגל להביא את הדוגמאות בעל פה אז אני רוצה שתבין שזה כנראה לא עובד.

צבי הנדל: אם אתה זוכר את השניים שלושה מקרים, וזה לא שלושת אלפים מקרים, זה בעיה.

מאיר שפיגלר: אולי יש לי זכרון טוב, ואתה יודע מה, חבר הכנסת הנדל, אתה יודע שיש לי זכרון טוב מאוד.

מאיר שפיגלר: לא לפנים ולפרצופים, אבל לארועים ולנתונים.

מאיר שפיגלר: זו עובדה.

מאיר שפיגלר: חוץ מזה יכול להיות אגב שאין הרבה בעיות.

מאיר שפיגלר: אבל לא זו הנקודה, כי אני לא רוצה להתריס.

מאיר שפיגלר: אני באמת ובתמים, וכך גם הונחתה כל המסגרת המקצועית שנמצאת בתוך הרשות הארצית לשירותי דת לטפל בכל סוגייה ועניין, ובהקשר הזה גם של בני הקהילה האתיופית, בדיוק כפי שאנחנו אמורים לטפל בכל דבר אחר שנמצא תחת קורת גגנו.

מאיר שפיגלר: חד וחלק.

מאיר שפיגלר: והם יודעים את זה מצויין.

צבי הנדל: ממתי אתה מעריך שתהיה לך תשובה, שהנה גמרנו לבדוק, ועכשיו זה מסודר, כמה זמן זה ייקח?

מאיר שפיגלר: אנחנו רוצים שזה ייקח כמה שפחות אבל אתה רוצה נקודת זמן, אני מקווה שבתוך סדר גודל של חודשים בודדים, חודשיים שלושה, אנחנו נדאג שההוראה, ההנחיה הזאת תבוצע הלכה למעשה.

מאיר שפיגלר: כמובן שיכולים להיות ברשותך קלקולים, אבל אתה יודע שבסופו של דבר אם אתה לא עושה את המעשה גם לא יודעים שאתה מתכוון לעשות אותו.

מאיר שפיגלר: אני לא יודע כליות ולב, אבל אם מגיעות אלינו תלונות אנחנו מטפלים בהן.

ראובן ריבלין: השאלה שלי היא כוונה, אמנם לצפות פני עתיד זה דבר חשוב, ולתקן מעוות לגבי עתיד זה דבר חשוב, אבל נשאלה פה שאלה, חריפה ביותר בחומרתה.

ראובן ריבלין: האם במשך עשר שנים, חמש עשרה שנה, עשרים שנה, קיבלו המועצות הדתיות כספים לייעוד הזה והן השתמשו בו לייעוד אחר, שזה דבר שהוא מבחינת האשמה חמורה ביותר שמצדיקה את המשך הטיפול שלך.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאתה לא במערכת שלך תחשוב שמערכת שלטונית אחרת צריכה לחקור את העניין הזה.

ראובן ריבלין: אם אכן יושבים פה אנשים, אשר אתה בתור מדינה לימדת את תפקודם, והם לא קיבלו את הכסף והכסף הלך למקום אחר זה דבר שדורש מסקנות וחקירה מיידית.

מאיר שפיגלר: חבר הכנסת ריבלין, אני בדיוק באתי לדבר על הסוגייה הזאת, ואני אעשה את זה כעת, אחרי ההערה שלך.

ראובן ריבלין: יש לי אמון מלא בך.

ראובן ריבלין: רק שתוכיח לי שאני צודק.

מאיר שפיגלר: תודה רבה.

מאיר שפיגלר: ביקשתי מכבוד יושב ראש הוועדה בטרם תחילת הישיבה לאפשר לי קצת להקהות מהעוקץ ומחומרת הדברים שגם אני הייתי שותף להם בוועדה הקודמת.

מאיר שפיגלר: וגם אני התרעמתי על דברים, שבסוף הובאו לידיעת הנוכחים כאן.

מאיר שפיגלר: מסתבר, עשינו בדיקות, עבדנו באמת ובתמים, כפי שאולי ראוי שמערכות מתוקנות יעבדו.

מאיר שפיגלר: ומצאנו הרבה מאוד הנחיות, שניתנו עוד משנים קודמות, על ידי גורמים שעסקו בנושא הזה במסגרת משרד הדתות לשעבר.

מאיר שפיגלר: אחד מהדברים שמצאנו, וכאן אני רוצה בכל זאת להדגיש את הסוגייה הזאת, שאכן הועברו כספים ממשרד הדתות לשעבר, והיום הרשות הארצית לשירותי דת לטובת מועצות דתיות, ואנחנו התפלאנו לראות שחלק נכבד מהכסף בפועל לא הגיע במסגרת התלוש של הקייסים והרבנים.

מאיר שפיגלר: מסתבר שמועצות דתיות לא מעטות, עדיין לא עשינו בדיקה לגבי כולן, אבל אנחנו עושים את זה עכשיו, אחרי שיש לנו כבר את הנתונים ואת העובדות, שלא ידענו לפני כן.

מאיר שפיגלר: מצאנו פשוט מסמכים תומכים, שהמועצות הדתיות התייחסו אל הרבנים והקייסים כאל זכאים לפנסיה צוברת ולא פנסיה תקציבית.

מאיר שפיגלר: ומה שהם עשו הם הפרישו.

מאיר שפיגלר: ויש לנו נתונים של המועצות הדתיות שהם הפרישו, ויש לנו נתונים של המועצות הדתיות שהם הפרישו לטובת הקרנות ולטובת הפנסיה הצוברת כספים.

מאיר שפיגלר: מדובר על סדרי גודל שבין שלושים וארבעים אחוז מבחינת עלות מעביד מול עלות ברוטו.

מאיר שפיגלר: אנחנו, בהנחיית המשרד, ואומר לכם את זה אחד שהתרעם, ולא הלך ויצא חוצץ כנגד מה שאומרים בגלל שאומרים את זה כנגד המערכת.

מאיר שפיגלר: לא, אני חושב שצריך לתקן דברים אם מוצאים שהם לא תקינים בתוך מערכת, בודאי מערכת ציבורית.

מאיר שפיגלר: אני לא יכול להגיד לכם את זה באופן גורף בכל המועצות הדתיות, כי עדיין לא עשינו את הבדיקות, אבל אנחנו נעשה את זה, ואנחנו נדרוש מכל המועצות הדתיות, לאור הנחייה אחרת שהתקבלה, אגב לאחרונה.

מאיר שפיגלר: אנחנו נדרוש מהמועצות הדתיות להחזיר לקופת המדינה את כל הכספים שהופרשו לטובת הפנסיה הצוברת, היות והתקבלה החלטה, עם הממונה על השכר, כי אם פנסיה תקציבית אז אנחנו נותנים את זה דרך קבע.

מאיר שפיגלר: אם המדינה קבעה שהם זכאים לפנסיה תקציבית אז נניח לצורך העניין אתה הקייס, ואני משלם לך משכורת, ועכשיו הפכת להיות נגיד לצורך העניין פנסיונר, אגב קייס בעקרון לא הופך להיות פנסיונר, מכיוון שקייס ,גם על פי הנחיה שהתקבלה בעניינו, זכאי לכהן כקייס עד מאה ועשרים.

מאיר שפיגלר: ולכן זו החלטה גם שהתקבלה לאחרונה, מיוזמתנו.

מאיר שפיגלר: לא באנו ואמרנו שהם יפרשו לפנסיה.

מאיר שפיגלר: אמרנו שהם מקבילים לרבני ערים, מכיון שהם מלווים את הקהילה שלהם, ללא כחל וסרק.

מאיר שפיגלר: ולכן הם זכאים לפנסיה תקציבית.

מאיר שפיגלר: אם נניח הוא רוצה מפאת מחלה או מפאת נסיבות אחרות לחלוטין לצאת לפנסיה אז אנחנו ממשיכים להעביר רק את החלק היחסי של הפנסיה.

מאיר שפיגלר: ולכן מה שהפרישו לא רלוונטי ואנחנו נשאב את זה חזרה אלינו.

ראובן ריבלין: המדינה נותנת לנו, לוקחים גם מאתנו.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לדעת, אתה תקבל בחזרה את כל הכספים שלקחו, את החלק שלהם אתה תחזיר?

מאיר שפיגלר: בודאי.

ראובן ריבלין: אז קודם כל חלק מהכסף מגיע להם,

מאיר שפיגלר: אגב, מגיע להם גם כסף, מעבר לכסף שניתן להם, נתתי כאן את הדוגמאות.

ראובן ריבלין: כי לא נתנו להם באותה רמה או באותה דרגה שהיו צריכים.

מאיר שפיגלר: צריך להבין, בהקשר הזה, אנחנו בעצם עושים מעין עבודה ארכיאולוגית.

מאיר שפיגלר: תזכרו, משרד הדתות פורק בראשון לראשון 2004.

מאיר שפיגלר: חבר הכנסת יוסי ביילין יודע שהוא היה אמור להיות מפורק גם בזמן כהונתו, שנת 2000 או 2001 לפני כן.

מאיר שפיגלר: מעבר לכן אחר כך הוא הוטמע בתוך משרד ראש הממשלה.

מאיר שפיגלר: לאחרונה הוקמה רשות ארצית לשירותי דת.

מאיר שפיגלר: אנחנו פשוט עושים עבודה מתמשכת ודי מאומצת ללקט מסמכים, שגם בימים כתיקונם לא כל כך קל למצוא אותם, שלוש עשרה, שתים עשרה, עשר שנים לאחור.

מאיר שפיגלר: אנחנו מוצאים מסמכים, אנחנו לא מרפים, ואנחנו נדאג לכך שכל נתון שיהיה בידינו, ולעניין זה בעיקר תיקון הנדרש כך שהרבנים והקייסים יקבלו את מה שמגיע להם יבוצע הלכה למעשה.

מאיר שפיגלר: אני הדגשתי את הסוגייה של ההפרשות כי גם אני נזעקתי על בסיס מה שקרה לחברים שישבו כאן בוועדה, שמה חלילה וחס יש משהו מובנה בתוך המערכת שהמערכת קיבלה כסף במסגרת התיקצוב השוטף שלנו במנה מסויימת, ומשום מה הפרישה מנה הרבה יותר קטנה, שלמראית עין היו לא מעט תהיות אודות מה שנעשה בהפרש שבין מה שהתקבל לבין מה שנמסר.

מאיר שפיגלר: זה יתוקן, יש לנו עוד מסמכים, אני מאוד מקווה אגב שבתוך חודשיים, גג שלושה, המערכת תהיה מסודרת.

מאיר שפיגלר: אגב לא רק זה, החודש הזה כבר הועברו כספים פרטניים, לא מנות קבועות, פרטניים, יש לכם את הטבלאות כאן, לכל אחד ואחד מבני הקייסים או הרבנים האתיופים, על בסיס הנתונים שנמצאים בידינו.

מאיר שפיגלר: בעניין זה שלחנו לכולם חוזר לתת לנו נתונים אודות אפילו אחזקת רכב שלהם.

מאיר שפיגלר: מי ששלח לנו את הנתונים זה כבר נמצא בתוך הטבלאות האלה.

מאיר שפיגלר: ומי שעדיין לא שלח וישלח זה יתוקן וזה יהיה גם לאחור.

מאיר שפיגלר: היות והנתונים הם לא בעל פה, הם מועלים כאן על הכתב, אז ברור לכם שאני עומד מאחוריהם ואני אשמח לענות על כל שאלה שתידרש בנושא הזה.

מאיר שפיגלר: ואם חלילה וחס גם לנו כבני אנוש היתה טעות אנחנו נתקן אותה.

מאיר שפיגלר: בשביל זה אנחנו עושים את העבודה כל הזמן, לא מרפים לרגע.

מאיר שפיגלר: עוד שתי נקודות חשובות.

מאיר שפיגלר: אני חושב שהחלטת הממשלה, אני לא יכול לדבר בשמה, אבל מבחינה מספרית אני רוצה שחברי הוועדה ידעו כאן, מבחינת הרבנים המלווים את כל הקהילות בקרב עם ישראל יש בערך רב אחד, רב שכונה אחד בסדר גודל של כחמש עשרה אלף תושבים.

מאיר שפיגלר: מקרב בני הקהילה האתיופית יש בערך מאה וחמישה אלף תושבים במדינת ישראל, והממשלה אישרה שבעים ואחד רבנים, קייסים לצורך העניין, שילוו את הקהילה.

מאיר שפיגלר: מתמטיקה פשוטה מראה שהחלטת הממשלה היתה ברוחב לב בלתי רגיל כלפי הצרכים של הקהילה האתיופית, אני רק מציין נתונים, לכן גם נתנו פי אחד לחמש עשרה.

מאיר שפיגלר: אבל אני הראיתי בממשלה, אני גם לא יכול לזקוף לעצמי את אותה החלטה מבחינת כתר, ראש, אני רק מציין עובדות שכדאי שכולנו נדע אותן.

מאיר שפיגלר: לגבי הנושא שהזכיר כבוד הקייס אני רוצה להגיד לכם עוד נתון, שאני מקווה שלא תופתעו.

מאיר שפיגלר: יש רבים מקרב הרבנים הרגילים, בני הקהילות שהם לא מהקהילה האתיופית במדינת ישראל, שמשרתים כרבנים בקהילות שלהם, להגיד לכם בשקט, גם חמש עשרה שנה, ולא מקבלים תקציב מהמדינה.

מאיר שפיגלר: אם זה בהתיישבות, אני חושב שחבר הכנסת הנדל אמור לדעת את זה, אם זה בקרב רבני שכונות, גם בירושלים.

מאיר שפיגלר: מדוע, מכיוון שזה שהם משרתים את הקהילה, אם הם לא הוכנסו לתוך המערכת מבחינת הסדר התקין אני לא יכול לתת להם כסף.

מאיר שפיגלר: רבותיי, כשתתקבל החלטת ממשלה, אני כאן לצורך העניין אומר גם מה לעשות, לא רק מה הבעיה, כשתתקבל החלטת ממשלה אני אהיה הראשון שאשמח שיקבעו שכנגד כל קייס שפורש ימונה קייס חדש.

מאיר שפיגלר: אגב יכול מאוד להיות שצריכים להרחיב אפילו את היריעה ולהכניס קייסים נוספים.

מאיר שפיגלר: רבותיי, אני בוודאי לא אתנגד לזה.

מאיר שפיגלר: לא בעבר ולא בעתיד.

מאיר שפיגלר: אבל בסופו של דבר זה לא בחזקתי.

מאיר שפיגלר: זה לא בסמכותי.

מאיר שפיגלר: סמכות ממשלת מדינת ישראל רבותיי, הוועדה כאן היא בכל זאת ברת סמכא בנושא הזה, שהיא תואיל ותעזור בסוגייה הזאת, גם אל מול ממשלת ישראל, מה שיקבעו אנחנו נעשה.

מאיר שפיגלר: ונעשה את זה טוב.

צבי הנדל: אני חושב שהתקנים, מה שאמרת בסוף, הם ידועים, הם בעייתיים, לכל רוחב החזית.

צבי הנדל: בכל המגזרים, כשרב הולך לעולמו, לא באופן טבעי התקן הזה נשאר לאותה קהילה, לצערי הגדול.

צבי הנדל: אני שמעתי פה שלושה נושאים.

צבי הנדל: נושא אחד שאני אגיד אותו, שלושה נושאים אחרים אני רוצה להבין שבעצם לפי מה שאתה אומר זה נגמר.

צבי הנדל: סוגיה אחת זה גובה השכר, הפער שבין מה שאנחנו חשבנו שהם מקבלים לעומת מה שהם קיבלו.

צבי הנדל: אתה בעצם אומר שיושלמו הפערים האלה.

צבי הנדל: הכסף שמגיע להם יועבר להם, מה שמגיע לכם יחזור אליכם.

צבי הנדל: זה פחות מעניין אותי.

צבי הנדל: זה אמרתי נכון?

מאיר שפיגלר: אבל כאן אני סייגתי ואמרתי רבותיי, יש את אגף התקציבים, שכולכם מכירים אותו גם כן, אנחנו נפעל כמיטב יכולתנו שיתנו לנו את זה משנת 93'.

מאיר שפיגלר: יכול להיות שגם לזה תידרש החלטת ממשלה, אבל אנחנו נביא את הנתונים עד שנת 93'.

צבי הנדל: אנחנו יושבים עכשיו עם הרשות לשירותי דת, אני מבקש ממך שאם אתה תרגיש, מאחר ואתה מכוח הוועדה הזאת עשית איזה עבודה רצינית, שכל אימת שאתה נתקל בבעיה תדווח לנו.

צבי הנדל: זאת סוגייה אחת.

צבי הנדל: סוגייה שניה שאני לא יודע אם תלוייה בך או לא, אני שומע פה, ושמעתי כאן פעם שעברה, שמי שמוסמך לתת שירותים למשל לנישואים, ולא נותנים לו לממש את זה.

צבי הנדל: עכשיו כשמתלוננים אצלך אז נתת כמה דוגמאות שזה טופל.

צבי הנדל: אתה באמת לא יודע שיש יותר בעיות, או מה, כי לכאורה מקום שיש הסמכה, על ידי מי שמותר לו להסמיך, ואנחנו ראינו פה בפעם שעברה דוגמא מעשית שהיועץ המשפטי של משרד הדתות, של שירותי הדת, אמר שזה לא הסמכה, ועם כל הכבוד, ועם חוסר ההבנה,

מאיר שפיגלר: זה היה של הרבנות הראשית.

צבי הנדל: הרבנות הראשית זו סוגייה אחרת.

צבי הנדל: אבל אני מבין יש פה מכתב, ואני מבין שאת זה צריך לקדם.

צבי הנדל: זאת אומרת הרב אומר או.

צבי הנדל: קיי.

צבי הנדל: , אם יש בעיה, יכול להיות שעד עכשיו הוא התחמק, אני לא רוצה לתת ציונים, לדעתי הרב עמר הוא הפחות בעייתי בסוגייה, אמור להיות הפחות בעייתי בעניין הזה.

צבי הנדל: לכן יש רשימה של כאלה שקיבלו הסמכה ולא קיבלו את החותמת של הרבנות הראשית, שיקבלו את החותמת.

צבי הנדל: השאלה עכשיו אם יש עוד כאלה שקיבלו הסכמה, ואין בעיה של אישור ההסמכה בידי רבנות ראשית, ובכל זאת מתנכלים לסמכויות שלהם במקומות שבהם הם משרתים, בפתח תקוה, תל אביב, חיפה, ירושלים.

מאיר שפיגלר: הם היו אצלי, גם הרב שי.

מאיר שפיגלר: הוצאתי מכתב לשני הרבנים הראשיים, כתולדה מאותה רשימה שנמצאת, וחזרה על עצמה במספר חוזרי מנכ"ל, והתשובה שקיבלתי בכתב מהרבנות הראשית, אז, זה היה לפני מספר חודשים, זה שהם לא רשאים לפתוח תיקי נישואין מבחינת הרבנות הראשית לישראל.

מאיר שפיגלר: המכתב הזה, שהונח לפני חברי הוועדה, בדיוק תיקן את מה שהיה אז.

מאיר שפיגלר: והמכתב הזה אומר בצורה מפורשת, זה גם נוסח איתי היום בבוקר, תראו את התאריך, גם אחרי דין ודברים ממושך שהיה מאז הוועדה הקודמת ועד היום, גם לפני כן, שכל הרבנים בני הקהילה האתיופית המשרתים את הציבור שלהם במסגרת המועצות הדתיות רשאים לפתוח תיקי נישואין.

מאיר שפיגלר: ומעבר לזה, גם אמרתי לוועדה בפעם הקודמת, וזה מופיע כאן לנגד עיניכם, מונו, על בסיס תאום עם הרב הדנה, ובאישור הרבנות הראשית לישראל, מעבר לרב הדנה ארבעה רבנים נוספים שהם יתנו מענה לאיזורים גיאוגרפיים שונים, מהצפון ועד לדרום, שיעשו את העבודה שעד היום נעשתה רק על ידי הרב הדנה, לגבי הנושא של הכרה ביהדותם של אנשים מקרב הקהילה האתיופית שרוצים להינשא במדינת ישראל.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת ממצב שהיה אך ורק הרב הדנה עוסק במלאכה כעת יהיו חמישה, הרב הדנה ועוד ארבעה, כאשר זה כפוך לאישור מועצת הרבנות הראשית,

צבי הנדל: אבל סמכות לנישואין אתה אומר שיש לכל רב,

מאיר שפיגלר: לא, פתיחת תיק נישואין זה דבר טכני.

מאיר שפיגלר: אבל הנושא של יהדות, לגבי אישור הנישואין וחתימה על תעודות נישואין עד היום הוסמך לטובת העניין, על ידי הרבנות הראשית לישראל, רק הרב הדנה.

מאיר שפיגלר: אנחנו פעלנו מכורח החובה שלנו, אמרתי זה הולך להיות, ויש עכשיו מכתב.

מאיר שפיגלר: אני לא אקדים את המאוחר.

מאיר שפיגלר: ואני אומר לכם, הנה נעשתה עבודה, וזה גם אושר, ואפילו כבוד יושב ראש הוועדה היה אצל הרב עמר בתקופה הזאת והוא יכול להעיד על כך.

מאיר שפיגלר: כך שאנחנו מקדמים ועושים.

מאיר שפיגלר: לצערי הרב דבר ששנים רבות לאחור אולי נעשה בצורה קצת אחרת, או לא נעשה.

יוסי ביילין: קודם כל אני רוצה להביע הערכה למה שנעשה מאז הישיבה הקודמת.

יוסי ביילין: אני חושב שבהחלט דברים זזו, ואני מאוד שמח על זה.

יוסי ביילין: אני גם שומע כאן מהרבנים ומהקייסים שהיה כאן שינוי גם בשכר, גם דיברנו על שארים שלהם ודברים כאלה שזה מתחיל להסתדר.

יוסי ביילין: לגבי היכולת של המערכת שאתה עומד בראשה מאיר, לגבי הרבנות, אני לא צריך להגיד לך כמה שאתה כמעט, או אנחנו כאן כמעט חסרי אונים.

יוסי ביילין: כי ההחלטה שלהם היא החלטה הלכתית.

יוסי ביילין: ואם הם יחליטו שאנשים מסויימים אינם רושמי נישואין אז שום לחץ בירוקרטי או פוליטי לא יכול להכריח אותם.

יוסי ביילין: יכול להשפיע, ואני מבין שהנושא הזה של הארבעה החדשים זה התחום האפור הזה, שבו הרבנות מרגישה שיש איזה שהוא לחץ, אולי מוצדק, על ידי המערכת הלא דתית, ואז הם אומרים אתם יודעים מה, ניתן לעוד ארבעה אנשים, וזה דבר מאוד חשוב.

יוסי ביילין: השאלה לגבי הרבנים, נשארת שאלה פתוחה.

יוסי ביילין: לגבי הקייסים, אני יכול לעזור לך לגבי 93'.

יוסי ביילין: אני הייתי אז בוועדה שעסקה בכל הנושא של יהודי אתיופיה.

יוסי ביילין: והתחושה שלנו לגבי הקייסים היתה מטבע הדברים, וזו תופעה שהעדה הגיעה איתה מאתיופיה, בוודאי יהיו רבנים.

יוסי ביילין: ולא העלינו בדעתנו בכלל, אולי זו היתה הטעות שלנו, שיהיה צורך או תהיה דרישה לדור חדש של קייסים.

יוסי ביילין: יש כאן באמת בעיה, שהעדה בעצמה לא באה ואמרה אנחנו נרצה גם בעתיד קייסים.

יוסי ביילין: מי שהיה מטעם העדה משתתף בישיבות הוועדה דיבר רק על המצב הקיים, שזה דבר טבעי.

יוסי ביילין: ואז אמרנו זה המספר, ניתן להם.

ראובן ריבלין: בוועדה שלך, נגיד שאני שימשתי כקייס באתיופיה, וקיבלתי הסמכה להיות קייס בקהילה שלי.

ראובן ריבלין: אני בא לארץ, יכול מישהו לומר לי שאני לא קייס?

יוסי ביילין: לא, כל הקייסים נשארו קייסים.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שיש קייסים בארץ, שמשמשים כקייסים בארץ, מבחינת תפקודם בתוך הקהילה, ולא מוכרים על ידי המדינה,

יוסי ביילין: כי הם חדשים.

ראובן ריבלין: זה מה שאני רוצה להבין.

ראובן ריבלין: אני יודע, ועדה למינוי דיינים, אני יודע, דיין זה מי שהוועדה מינתה אותו.

ראובן ריבלין: אני קייס בקריית גת, תשמע יוסי, אני רוצה שאתה תעזור לי להבין,

יוסי ביילין: אז אני אגיד לך, אם עלה קייס חדש הוא לא היה ברשימה אז.

ראובן ריבלין: הרשימה שקיבלנו כאשר הועלו ב-92',

יוסי ביילין: כן, היה צילום מצב ב-93', ולא התווכחו עם אף אחד.

יוסי ביילין: אז עכשיו השאלה היא כזאת, מה היתה ההערכה אז, לא לפגוע בעדה, זה המספר, לא עשינו חשבון אם זה מה שהם צריכים, מי יודע בדיוק מה הצורך.

יוסי ביילין: אמרנו זה מספר הקייסים, שיהיו בריאים, כולם יקבלו שכר מהמדינה ונגמר העניין.

יוסי ביילין: והם קיבלו את זה כמובן בשמחה גדולה.

יוסי ביילין: עכשיו כשהסתבר שהיו נוספים, מה שקורה זה שאנחנו הערכנו שמה שיקרה שהדור הדתי, אנשים דתיים מתוך העדה, יהיו רבנים.

יוסי ביילין: לא הערכנו וגם הם לא אמרו לנו, שיהיה איזה בית ספר לקייסים.

יוסי ביילין: ברור היה שהם יהיו רבנים.

יוסי ביילין: עכשיו בא דור חדש, אנשים צעירים, משכילים, שאומרים רגע, הקהילה זקוקה גם לקייסים.

יוסי ביילין: כמה, באיזה יחס, מה עושים עם זה.

יוסי ביילין: יש כאן שאלה, כאיש חילוני אין לי איזה תשובת בית ספר לזה.

יוסי ביילין: גם לאיש דתי, לצבי, אין תשובת בית ספר לזה.

יוסי ביילין: כי אנחנו יודעים על רבנים.

יוסי ביילין: השאלה אם אנחנו נכנסים לשאלה הזאת או לא.

יוסי ביילין: כי בינתיים יש תופעה של קייסים שמשרתים את הציבור שלהם, ומאיר אומר כן, יש גם רבנים שמשרתים את הציבור בשכר.

יוסי ביילין: מישהו צריך אבל לדון בזה, וזה דווקא הגורם החילוני, כי הגורם הדתי לא מתייחס לקייסים כאל רבנים.

יוסי ביילין: זה דבר אחד.

יוסי ביילין: הדבר השני, וזה יכול להיות שזה שווה לדון כאן, אולי לדון בפורום ממשלתי על זה.

יוסי ביילין: כי אתה אמרת בצדק, אם הממשלה תחליט שהיא מאפשרת מאתיים קייסים אז אני אשמח מאוד.

יוסי ביילין: מי יחליט על זה.

יוסי ביילין: יכול להיות שזה שווה לקיים כאן דיון נפרד בנושא הקייסים, ולשמוע גם מה הצרכים האמיתיים של הקהילה.

יוסי ביילין: לגבי הרבנים, פה אני לא יודע מה אנחנו עושים עם הרבנות מול הרבנים של העדה.

יוסי ביילין: כי אני חושב שהרבנות, בעדינות, לפעמים יותר בבוטות, נאבקת על כך שהרבנים של העדה ישרתו את העדה, נקודה.

יוסי ביילין: ושלא תהיה להם אפשרות לשרת גם, אני לא יודע מה קורה בנישואין בין בן העדה לבין מישהו שמחוץ לעדה, איך הרבנות מתייחסת לזה, האם היא נותנת לזה אישורים, זה מעניין לדעת, אבל היא לא נותנת להם מעבר לעדה עצמה.

יוסי ביילין: ואני לא יודע, אם אתה פונה למועצה דתית ואומר תתייחסו אליהם כאל רבנים מן השורה, האם יש לך את היכולת, את הסמכות, אולי הבירוקרטית כן אבל מעבר לזה, לחייב את יושב ראש המועצה הדתית שהוא בא מתוך העולם הרבני האורתודוכסי, לקבל את ההגדרה הלא אורתודוכסית לגבי הרבנים.

מאיר שפיגלר: לגבי הרבנים שהוכשרו מבחינת הכשרה מלאה על ידי הרבנות הראשית לעניות דעתי הרב עמר רואה בהם רבנים לכל דבר ועניין ללא שום הבדל.

צבי הנדל: ובפועל יש מצב כזה, שהרב באשדוד הוא רב של איזור שיש בו גם כאלה וגם כאלה?

מאיר שפיגלר: חבר הכנסת הנדל, אמרתי בפתיחה ואמרתי אחר כך בהמשך, עדיין מבחינת אכיפה או לוודא את ההטמעה המלאה של הרבנים בני העדה האתיופית, אמרתי אנחנו מטפלים בזה.

מאיר שפיגלר: לבוא ולהגיד לך שזה הוטמע, אני פשוט אגיד לך דבר לא נכון.

מאיר שפיגלר: אנחנו מטפלים בזה ואנחנו מודעים לזה.

מאיר שפיגלר: במקומות שאני מקבל אינפורמציה אני מטפל בזה מייד.

ראובן ריבלין: כמה אנשים יש היום שמשמשים בפועל כקייסים והם לא מוכרים כקייסים?

מאיר שפיגלר: הרב הדנה אולי יודע.

מאיר שפיגלר: אני לא יכול לדעת.

מאיר שפיגלר: הוא אומר שנים עשר.

ראובן ריבלין: מי יכול לפתור את הבעיה הזאת, אם בכלל?

מאיר שפיגלר: אני חושב שזו החלטת ממשלה או הוועדה שתפנה לממשלה.

מאיר שפיגלר: מכיוון שגם ההחלטה המקורית היתה החלטת ממשלה.

מאיר שפיגלר: לי אין אפשרות,

ראובן ריבלין: אתה חושב שצריך להכיר באלה שהם משמשים כקייסים, להכיר בהם כקייסים, אתה חושב כך?

מאיר שפיגלר: אני בעד כל דבר שיכול לשפר את השירות שניתן בהקשר הזה לקהילה האתיופית במדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: חברים, יש לי שאלה, אני לא רוצה שאנחנו נעבור לנושאים שאנחנו לא מומחים בזה, ואין אצלנו תקן כדי לפתור בעיות כאלה.

מיכאל נודלמן: אתם שני חברי הכנסת, יוסי ביילין היה שר נדמה לי מתי קיבלו החלטות.

מיכאל נודלמן: עד איזה גבול אנחנו יכולים לקבל החלטות?

מיכאל נודלמן: אני מבין שקייסים, רבנים, אני דיברתי עם הרב הראשי, זה סמכות שלו.

צבי הנדל: יש עוד סוגייה של תקנים.

צבי הנדל: זאת אומרת שאין בעיה, הוא רב, והכל בסדר, והוא משרת את הקהילה, אבל אין למדינה תקן.

צבי הנדל: אין לה משכורת.

צבי הנדל: זה קיים בכל המגזרים, גם בהתיישבות, גם בערים.

צבי הנדל: אני חושב שלגיטימי לחלוטין שהוועדה תפנה לממשלה, שלמרות שאנחנו יודעים שחסרים תקנים ברמה הלאומית בכלל, את הנושא של העדה האתיופית אנחנו מבקשים לקדם מעבר למה שמקובל, ולא להשוות לחוסר של אחרים, כי יש פה בעיות מיוחדות של הסתגלות, אנחנו מבקשים להוסיף להם תקנים מעבר.

מיכאל נודלמן: ואם מחר עוד שנים עשר קייסים יגיעו, עוד פעם אנחנו צריכים, מתי אני דיברתי עם הרב הראשי הוא ביקש מאתנו לפתור בעייה שיש עכשיו.

מיכאל נודלמן: אבל אני שואל, אנחנו מוסמכים כל הזמן,

יצחק זיו: בגלל הבעיות המיוחדות של העדה האתיופית צריך לתת להם עדיפות.

יצחק זיו: אני חושב שזו בעיה שצריך להתייחס אליה ולתת להם את העדיפות, משום שהבעיות שלהם הן שונות מהבעיות הכלליות.

מיכאל נודלמן: אני מוכן עוד ישיבה לגבי קייסים, אבל אנחנו צריכים להזמין,

מאיר שפיגלר: לדעתי בהיבט של הקייסים, הרב הדנה מכיר אותם, שיתן את הרשימה ואני אעביר אותה.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להקים ועדה בנושא הקייסים.

מיכאל נודלמן: רק צריכים לדעת מי מהממשלה להזמין לפה.

גדי ורקן: אני באתי יחד עם הקייסים, היינו גם בהחלטות של לעשות הפגנה והקייס ציין לפני מספר דקות שבגלל המצב הבטחוני, ואנחנו אזרחי מדינת ישראל, אחים שלנו נלחמים, זה לא הזמן לעשות הפגנה מבית.

גדי ורקן: לגבי הקייסים, יש לי הרגשה שאנשים פה לא יודעים באיזו עוצמה מדובר.

גדי ורקן: תראו, הקייסים האלה מאחוריהם עומדים מאה וחמישה אלף איש.

גדי ורקן: הם מנהלים מדינה בתוך מדינה.

גדי ורקן: הם הבית משפט, הם הרבנים, הם ראש הממשלה, הם השופטים והם המשטרה בתוך הקהילה.

גדי ורקן: הם עושים תשעים אחוז ממה שהמדינה צריכה לעשות לבד.

גדי ורקן: יש אנשים בקהילה שלנו שמקבלים שכר מבלי לעבוד, האנשים האלה באתיופיה, אני אפילו זוכר, כשאני הייתי קטן הקייסים היו חיים ממעשר, כמו בתקופת התנ"ך.

גדי ורקן: לא היה להם, לא עבדו, לא עשו שום דבר חוץ מלחנך את הדור זה אלפיים חמש מאות שנה לשמור על יהדות כדי לעלות לישראל.

גדי ורקן: ודווקא פה, דווקא כשהם מגיעים לישראל הדבר הזה קורה.

גדי ורקן: אנחנו רגילים בנושא של הקהילה האתיופית שכל ההחלטות מתקבלות בארבע קירות והחוצה לא קורה כלום.

גדי ורקן: ואני הייתי כאן בוועדות שונות ומשונות, כאשר יושב ראש הוועדה היתה קולט אביטל שהיתה פה לא מזמן, מה שקורה פה זה פשוט משהו לא יאומן.

גדי ורקן: אנשים פה עובדים יום וליל בשביל לקבל שקל.

גדי ורקן: אתה היית מוכן לעבוד מבלי לקבל כסף, תגיד לי כן או לא.

מאיר שפיגלר: עבדתי הרבה מאוד פעמים ולא קיבלתי כסף.

מאיר שפיגלר: בהתנדבות.

גדי ורקן: הרבה פעמים.

גדי ורקן: הם עובדים כל הזמן.

מאיר שפיגלר: אני לא חושב שזה נכון, אני מנסה לשנות את זה.

גדי ורקן: עכשיו אני רוצה לדבר כאחד מהקהילה ואחר כך אדבר כאזרח.

גדי ורקן: זה לא יכול להיות.

גדי ורקן: פשוט לא יכול להיות.

גדי ורקן: לא רק זה, האנשים האלה שעבדו קשה כדי להחזיק יהדות שלמה, ביבשת שמישהו בקושי מכיר בה, והם מגיעים לכאן הכל מתמוסס.

גדי ורקן: זה לא לעניין וזה לא מכבודה של המדינה בכלל.

גדי ורקן: זה לא קשור לקהילה האתיופית, זה קשור לחברה הישראלית.

גדי ורקן: ואני חושב שמגיעה להם את מלוא הכבוד, בשביל כבוד צריך לעבוד אומרים, תאמין לי שהם עבדו מגיל אפס.

צבי הנדל: שנים עשר קייסים, אנחנו עוברים את המספר שהיה בהתחלה?

גדי ורקן: עכשיו, זה עניין, אתם תבואו תראו, אתם מוזמנים, לשמחות, וגם בצער.

גדי ורקן: הם פשוט עומדים ומדברים, ומחנכים את הקהילה.

צבי הנדל: יש כאלה שמתנגדים בתוך הקהילה לכך שיגדילו את מספר הקייסים?

גדי ורקן: אני לא מכיר.

גדי ורקן: אין דבר כזה.

גדי ורקן: לא.

גדי ורקן: עכשיו תראו, אני יכול לומר, תסלחו לי רגע, אני סטודנט למשפטים, ובין השאר אני פעיל חברתי.

גדי ורקן: לא בקהילה האתיופית, גם באגודת הסטודנטים בארצית בכלל.

גדי ורקן: לגבי הרבנים, אם כבר, אנחנו מגיעים לישראל, אנחנו רוצים להיות כחלק מהחברה.

גדי ורקן: אני לא מכיר שום ארץ, חוץ מהמדינה הזאת, אני לא מכיר את אתיופיה, באתיופיה נולדתי, הגעתי לכאן ,זה החלום שלי.

גדי ורקן: הייתי בצבא, הייתי לוחם ביחידה מובחרת, הייתי גם קצין בשירות קבע, ואני עושה את מלאכתי בחברה הישראלית.

גדי ורקן: אני לא רוצה לסטות מהנושא.

גדי ורקן: על הדבר הזה אני חושב צריך להתייחס במלוא הרצינות, ולא לזמן עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה.

גדי ורקן: כי אנחנו שבעי החלטות.

צבי הנדל: דווקא חל שיפור, מהוועדה הקודמת להיום חלה התקדמות גדולה.

צבי הנדל: לזכותו של יושב ראש הוועדה החדש ייאמר.

גדי ורקן: בסדר, יכול להיות, אני מאמין.

גדי ורקן: אם לא הייתי מאמין לא הייתי מגיע.

גדי ורקן: ואני חבר בוועדה ציבורית במשרד השיכון והפסדתי את הוועדה כדי להיות פה.

גדי ורקן: כי אני פשוט, גם בשיחות בינינו היתה לנו מחלוקת קשה האם להפסיק את ההפגנה או לא.

ראובן ריבלין: האם האינטרס של העדה האתיופית שכל המנהיגים הקייסים יהיו רבנים?

גדי ורקן: זה תשאל אותם.

גדי ורקן: אני דעתי שקייסים צריך לכבד וצריך לשמור.

גדי ורקן: זה המסורת וזה העבר שלנו וזה גם העתיד.

גדי ורקן: אנחנו כחברה, כצעירים, לא יכולים להתנתק מהגזע, מהשורש.

גדי ורקן: הם השורש.

צבי הנדל: רובי שאל קודם שאלה מאוד נכונה.

צבי הנדל: כשאני ישבתי בכסא הזה אז התברר לי שבתוך העדה יש כל מיני גופים שמושכים כל אחד לכיוון שלו.

צבי הנדל: בנושא הזה של הקייסים, אין משיכות?

גדי ורקן: אין משיכות.

גדי ורקן: גם אם כן, כביסה מלוכלכת לא מוציאים החוצה.

גדי ורקן: לא, סתם.

גדי ורקן: אין חילוקי דעות בתוך הקהילה.

גדי ורקן: הקייסים, אתם יודעים מה, חבל,

צבי הנדל: אז עכשיו כשפעם טיפלתי בנושאים אז באו אלי קבוצה, כמעט רצו להרוג אותי.

צבי הנדל: אתה יודע על מה אני מדבר.

צבי הנדל: חשבתי שאני עושה דברים טובים, פתאום באים אלי, לא אשכנזים ולא זה, אלא יוצאי אתיופיה, אגב זו ההוכחה הכי טובה שהם יהודים.

גדי ורקן: אני מסיים.

גדי ורקן: בעניין של הקייסים אני חושב שאמרתי את דבריי, וזה גם דברי החברים שלי הצעירים, וגם אני לא יכול לדבר בשם הקהילה כי אף אחד לא שם אותי כנציג אבל אני מרשה לעצמי לשים את עצמי במקום הזה.

גדי ורקן: לגבי הרבנים, אני עכשיו רוצה לדבר כאזרח מן המניין.

גדי ורקן: לא יכול להיות שבמדינה שלי, במדינת ישראל, שרב אחד יהיה אחראי על מאה וחמישה אלף איש.

ראובן ריבלין: זה ברור, יש החלטה.

גדי ורקן: אנחנו מכירים את הבעיות כבר שנים, וכל ועדה אומרים את אותו דבר אדוני חבר הכנסת.

גדי ורקן: ואני אומר לכם, אני מכיר את זה.

גדי ורקן: זה לא יכול להיות.

גדי ורקן: הנה, הקייסים שיושבים פה עושים את המלחמה הזאת גם על הדור הבא.

גדי ורקן: אני לא התחתנתי, אני רוצה להתחתן, אני רוצה ללכת למועצה המקומית, לרב המקומי, ולפתוח תיק.

גדי ורקן: לא צריך להיות אתיופי, לא מעניין אותי.

גדי ורקן: אני לא רוצה שזה יהיה אתיופי.

גדי ורקן: הרמטכ"ל שלי לא היה אתיופי בצה"ל.

יוסי ביילין: זה בעד נישואים אזרחיים.

גדי ורקן: אני לא רוצה נישואים אזרחיים וזה הדבר האחרון שאני רוצה לעשות.

גדי ורקן: אתה חבר כנסת, אתה המנהיג של העם הזה, אתה יושב בכנסת.

יוסי ביילין: לא, אני אומר לך, אם אתה רוצה לקבל טיפול אוניברסלי זה רק במסגרת נישואים אזרחיים.

יוסי ביילין: אם אתה רוצה מאיתנו שנשפיע על הרבנים להכיר בכם אנחנו לא הכתובת.

יוסי ביילין: אין סיכוי בעולם.

גדי ורקן: אז מי הכתובת?

יוסי ביילין: אלוהים והרבנים.

יצחק זיו: אני רוצה לשאול שאלה, האם כשקבעו את מספר הקייסים בעבר, והיום, האם מספר האוכלוסיה של האתיופים גדל?

יצחק זיו: אם זה גדל בארבעים אחוז אז שתים עשרה קייסים זה אחוז קטן מאוד לעומת הגדילה של האוכלוסיה.

יצחק זיו: יש לי עוד שאלה, גדי, כשתתחתן, בעזרת השם, בשעה טובה, האם אתה תתחתן אצל רב או אצל קייס?

גדי ורקן: הייתי שמח להתחתן אצל קייס.

גדי ורקן: אני אגיד לך, אני רוצה לומר לך דבר אחד, כדי להראות ולחזק את הכבוד המגיע להם.

גדי ורקן: כי הם אלה שגידלו את ההורים שלי, וכך הלאה וכך הלאה.

גדי ורקן: אני לא חושב שאני יכול לצאת החוצה מבלי לומר אני כבר ישראל רבתי.

גדי ורקן: אבל מה לעשות, אני כאזרח ישראל, ולהם אין את הסמכות הזאת, ואני אתחתן על פי הסמכות.

יוסף הדנה: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, מנהל הרשות הארצית לשירותי דת, חבריי וחברים יקרים, אני חושב, הקייסים, הרבנים, כולם חבריי, וקהל קדוש, כולם.

יוסף הדנה: אני קודם כל אני שמח באמת שהוועדה לקחה את העניין ברצינות והוועדה מנהלת את המאבק הזה של הרבנים והקייסים, וזה מאוד חשוב, זה מעודד, גם לקייסים וגם לרבנים.

יוסף הדנה: אני חושב שזה יכול לפתור הרבה בעיות.

יוסף הדנה: וזה מעודד גם לאנשים שמטפלים, שעובדים, זה נותן את הביטחון ואת הגיבוי, אני חושב שזה מאוד חשוב.

יוסף הדנה: לגבי הקייסים החדשים שעוד לא התקבלו, אני שמח, יהיה דיון מיוחד, אני חושב שזה מאוד חשוב שיהיה דיון מיוחד, והוועדה תשב שוב וידונו,

צבי הנדל: אתה חושב שהם צריכים להתקבל?

יוסף הדנה: היושב ראש יקבע את התאריך בעזרת השם וכולנו נשב,

צבי הנדל: אתה חושב ששנים עשר קייסים נוספים צריכים להתקבל?

יוסף הדנה: לעניות דעתי צריכים לקבל את הקייסים ואיך מקבלים ומי מתקבל כמובן לבוא בדברים עם כל אחד מהקייסים, אבל צריכים לקבל את אלה שראויים לכך.

ראובן ריבלין: כבוד הרב, תגיד לי בבקשה, יש היום שנים עשר קייסים שהם לא קייסים שהוכרו על ידי המדינה, נכון?

יוסף הדנה: נכון.

ראובן ריבלין: אתה מכיר את כל השנים עשר, לא אישית, אתה יודע את השמות של שנים עשר, מה יקרה אם אנחנו נמליץ שכל שנים עשר הקייסים המכהנים בפועל יהיו גם מכהנים בתואר, ואחר כך הוא לא יסכים שהם יהיו קייסים, מה נעשה?

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לעזור לכם כלפי חוץ עכשיו מתברר שצריכים לעזור, חברים, לאט לאט, בואו נפתור את הבעיה,

יוסף הדנה: אנחנו כרגע מדברים באופן כללי, ההחלטה היא חשובה מאוד, ואנחנו נקבע, ביום שהיושב ראש נקבע, נשב, נדון, אנחנו נשב, אני בעצמי אשב עם הקייסים ובעזרת השם אני אביא את ההמלצות שלי לגביהם.

יוסף הדנה: דבר שני, אני חושב, חבר הכנסת יוסי ביילין שאל שאלה מה קורה בין האתיופים לילידי הארץ לגבי הנישואים.

יוסף הדנה: אני כרושם נישואים ארצי, שאני מטפל בנושא זה, אין שום בעיה, כולם מתחתנים, בכל מקום מחתנים, וברוך השם אין שום בעיה.

גדי ורקן: אני רוצה להוסיף עובדה, כמעט בחורה מאשקלון התאבדה, ואני אומר לכם, המקרה הזה, היא לא ידעה שיש דבר כזה בתוך הקהילה.

גדי ורקן: חס וחלילה שזה היה קורה, זה היה עושה נזק עצום, הרב אני מכבד אותו באופן אישי, והוא זה שיעשה בשם הרבנות כי הוא במצב לא נעים.

יוסף הדנה: דווקא באשקלון, הרב באשקלון, שם פותחים תיק ומחתנים ומנפיקים תעודות ומסדרים הכל,

קייס: הבחורה הלכה לפתוח תיק, אמרו אנחנו לא נוגעים בתיק שלך.

קייס: חפשי את הרב הדנה, הוא ישלח לך מי שיפתח לך, כי אנחנו לא נוגעים בתיק שלך.

צבי הנדל: מקרה כזה אתה יכול לטפל?

מאיר שפיגלר: אני טיפלתי גם.

מאיר שפיגלר: זה לא רק תלוי בי, אני רק ממול הרבנות הראשית.

מאיר שפיגלר: זה האישור של הזכאות שלהם להתחתן.

מאיר שפיגלר: זה האישור יהדות, זו הבעיה.

יוסף הדנה: זה אישור יהדות, וזה מי שקובע זה הרבנות הראשית.

יוסף הדנה: אנחנו עובדים בהנחיות של הרבנות הראשית, ואנחנו שולחים את הפרטים של הזוגות, ואני בודק את היהדות ושולח שוב, לא מגיעים אלי בכלל, אנחנו לא רואים את הזוגות, פשוט אני מקבל רק את הפרטים,

מאיר שפיגלר: אלא אם כן הוא מוצא שיש בעיה, ואז הוא חייב לטפל בה בצורה פרטנית.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת אם אין בעיה בקשר ליהדות או הכרה ביהדות המועמדים להתחתן אז לא צריך לראות אותו בכלל.

מאיר שפיגלר: זה דבר פנימי זאת אומרת שלא צריכים לדעת בכלל שהוא קורה.

יוסף הדנה: בעניין הזה אני חושב, גם שאלתי וביקשתי שיהיו עוד רבנים, עכשיו ברוך השם דיברו איתו וגם אני אתמול הייתי אצל הרב וברוך השם זה מתקדם, יהיו עוד ארבעה.

יוסף הדנה: הזמנו ארבעה רבנים, אני רוצה שכולם יהיו עוד הרבה וכל הרבנים,

צבי הנדל: אני רוצה להבין, היום יש בפועל חמישה רבנים או עוד לא?

יוסף הדנה: יהיה.

יוסף הדנה: דבר שני, אני חושב, דבר אחד כולנו רואים וזה מכתב בעניין של המשכורות, הכסף כבר מקבלים וזה סודר.

יוסף הדנה: אם יש בעיה בנושא של השכר שלא תוקן זה ניתן לשבת ביחד, מנהל הרשות ישמח אני חושב לשבת ביחד.

יוסף הדנה: בואו, גם לרבנים אני אומר, גם לראשי המועצות הדתיות, חייב להיות, עובד ומעביד, אני חושב חייב להיות לטובת העניין בין ראשי המועצות לרבנים צריך להיות שיתוף פעולה מלא, וכמו כל רב, כמו כל עובד.

יוסף הדנה: זה אני מקווה מאוד,

צבי הנדל: לא כל רב יש לו שיתוף פעולה עם ראש מועצה דתית.

צבי הנדל: כדאי שראש מועצה דתית יהיה,

יוסף הדנה: אבל במקרה שלנו יש מקרה מיוחד.

יוסף הדנה: מקרה מיוחד הרב ידבר עם הקהילה בשפה שלהם ובמנטליות, הוא צריך לעבוד.

יוסף הדנה: לא יכול להיות רב שכונה שלא מכיר את המועצה הדתית .

יוסף הדנה: חייב להיות במועצה הדתית, לקבל קהל, לעבוד במועצה הדתית.

יוסף הדנה: אני חושב שצריך להיות שיתוף פעולה מלא בין הרב המקומי, ראש המועצה הדתית, לרב האתיופי.

יוסף הדנה: וזה, אני מקווה, בעזרת השם, ברגע שעניין השכר סודר, הנה, אמרתי, אם משהו לא בסדר זה ניתן לתיקון, אבל אני חושב אנחנו נשב, ברשותכם גם הרבנים וגם ראשי המועצות, נשב ביחד.

יוסף הדנה: אני מוכן להגיע, או עוד אנשים נגיע למקום, נעשה את כל הסידורים, שיישב במקום, יעבוד כמו שצריך.

יוסף הדנה: אבל חייב להיות לטובת העניין, לטובת הכלל, בואו נשב ביחד ונסגור כדי לעבוד ביחד.

שלמה אליזרע: אני ראש המועצה הדתית באשדוד והייתי גם ראש המועצה בשנת 93' כאשר נקלטו הקייסים במסגרת אותה החלטה.

שלמה אליזרע: אנחנו בהחלטה שהתקבלה אז הדברים לא היו ברורים, ועבדנו במשך כל השנים לפי ההנחיות.

שלמה אליזרע: כי מה שנעשה אז בזמנו, בשנת 93' זה היה, סליחה על המילה, הנחתה של שמות של קייסים שהמועצה הדתית אמורה להעסיק אותם.

שלמה אליזרע: הייתי רוצה להציג את הצד של המועצות הדתיות.

שלמה אליזרע: בסופו של דבר מי שמעסיק את אותם קייסים ואת אותם רבנים זה המועצה הדתית.

שלמה אליזרע: יחסי עובד מעביד יחולו בין המועצה הדתית לבין אותו קייס, לבין אותו רב.

שלמה אליזרע: ולכן כל החובות וכל הזכויות וכל התשלומים העתידיים שיצטרכו להיות משולמים, מי שיחוייב בהם זו המועצה הדתית.

שלמה אליזרע: לכן היתה מדיניות במשרד הדתות דאז שלמעשה, כי אף אחד לא ידע האם ההחלטה הזו היא לשנה שנתיים או עשר שנים או מאה שנה, אף אחד לא ידע, העבירו את מלוא התקציב, מה שלא מקובל בדרך כלל לגבי עובדים רגילים, העבירו את מלוא התקציב, כי בדרך כלל תקציבים אחרים מתוקננים גם על ידי הרשות המקומית במסגרת התקציב וכאן העבירו את התקציב במלואו.

שלמה אליזרע: לכן המועצות הדתיות נאלצו להפריש את כל זכויותיהם הסוציאליות כדי לתת להם בטחון, במקרה של פרישה או פטירה.

שלמה אליזרע: עובדתית אני יכול לציין שבמשך השנים נפטרו שני קייסים אצלי, והופסק התיקצוב של אותם קייסים על ידי משרד הדתות, ולא העבירו אותו.

שלמה אליזרע: אם אנחנו לא היינו מבטיחים את זכויותיהם, מאיפה היינו צריכים לשלם את זה.

שלמה אליזרע: אני שמח מאוד שהיום מאיר שפיגלר אומר את הדברים, כי מה שנעשה, מה שהוא הולך לעשות היום למעשה זה לדעת שהמועצה הדתית צריכה לקבל את ההבטחה, כדי שאותן זכויות יישמרו למשך כל הזמן.

שלמה אליזרע: אני יכול להגיד את זה בפה מלא, ששקל אחד לא נלקח ממה שהועבר אליהם, הכל הועבר אליהם במסגרת התלוש או במסגרת הזכויות שלהם שנמצאות כאן.

שלמה אליזרע: נקודה שנייה בנושא הזה של זכויות עובד ומעביד, יש איזו שהיא בעיה.

שלמה אליזרע: אנחנו מקבלים את המכתבים, המכתב שקרא קודם חבר הכנסת ריבלין לגבי השוואת התנאים שלהם לרבני שכונה.

שלמה אליזרע: אבל רבני שכונה זה לא רק צד אחד של שכר, זה לא רק צד אחד של תנאים.

שלמה אליזרע: יש גם תנאי העסקה.

שלמה אליזרע: לא יכול להיות שיהיו רבנים, ואני מדבר לא רק באשדוד, גם במקומות אחרים, רבנים של העדה האתיופית, שיכולים להרשות לעצמם להיות אקס-טריטוריאליים במועצה הדתית, אף אחד לא יודע מתי הם באים, אף אחד לא מדווח מה הם עושים, אני מדבר על הרבנים, הרבנים האלה גם צריכים לדעת שיש עליהם חובות.

שלמה אליזרע: חובות זאת אומרת הוא חייב לדווח מתי הוא חולה,

צבי הנדל: לא כל הרבנים מדווחים,

שלמה אליזרע: כאשר הוועדה, וגם הרשות, מטפלת בזכויות שלהם, אני מבקש גם שידעו שיש להם גם חובות כמו רבני שכונה, לדעת מתי הם צריכים להגיע, מה אסור להם ומה מותר להם.

שלמה אליזרע: לגבי המכתב הזה שהציג אותו הרב, זה היה הסדר שהגענו עם הרב הראשי ועם הרב הדנה לגבי ימי קבלת קהל לעדה האתיופית לרישום לנישואים.

שלמה אליזרע: היה סיכום שהגענו עם הרב הראשי ועם הרב הדנה, כמו שיש יום אחד לעדה הרוסית, יוצאי ברית המועצות, גם את זה יש באשדוד וגם את זה שולחים אותם.

שלמה אליזרע: אני מבקש לציין שני דברים, אחד לתקן את מה שנאמר בוועדה הקודמת, כספים לא נלקחו על ידי המועצה הדתית, כל הכספים, אני מבקש שיישלח רואה חשבון, שיבדוק את כל הכספים שהועברו משנת 93', את כל הנושא של הקייסים, אם נלקח שקל אחד אני מוכן לתת אותו.

שלמה אליזרע: דבר שני, אני מבקש שכאשר דנים בזכויות שנותנים לרבנים, אני מבקש שגם יתקבל מה חובותיהם כלפי המועצה הדתית וכלפי המעביד שלהם.

שלמה אליזרע: תודה רבה.

רמי חן: קודם כל, לא היה זמן לדון בדברים האלה, וכרגע החיילים שלנו בחזית במלחמה, עכשיו צריכים להתפלל לשלומם והיינו צריכים להתגייס כולנו לנושא של המלחמה.

רמי חן: אבל צערנו אחרי שאנחנו עלינו למדינת ישראל, דרך לא דרך, לא חיכינו שמדינת ישראל תבוא תיקח אותנו.

רמי חן: באנו ברגל אני כילד קטן, עד סודן, לא חיכינו למדינת ישראל.

רמי חן: רק הים התיכון עצר אותנו.

רמי חן: הכוונה שלנו היתה להגיע ברגל לארץ ישראל.

רמי חן: אחרי שהגענו לכאן הורידו לנו את הכבוד של הקייסים, כל הכבוד שלהם.

מיכאל נודלמן: אני שמעתי שכל הקייסים שהגיעו קיבלו,

רמי חן: אחרי ארבעים שנה אני צריך לשאול, בבית חולים אשקלון, בבית חולים רמב"ם, צריך לשאול אותם, צריך לשלוח אותם לתל אביב, הרי ברור במועצות הדתיות מקיר לקיר דוחה אותנו, לא רוצה אותנו.

רמי חן: ההפגנה ביום ראשון היתה צריכה לצאת, דחינו אותה רק בשביל האחים שלנו שנמצאים, ילדים שלנו בלבנון ועזה.

רמי חן: כאשר האוייב מאיים על החיילים שלנו אנחנו לא רוצים להוציא את כל הכעסים בהפגנה כאן.

רמי חן: רבותיי, המים הגיעו עד נפש.

רמי חן: אנחנו לא יכולים לסבול.

רמי חן: אין לנו כוח לסבול.

רמי חן: אתם רוצים, ב-98' שמונה רבנים רשמי נישואין, אמרו.

רמי חן: ב-2002 אמרו חמש עשרה רבנים.

רמי חן: היום התבשרנו עוד ארבעה רבנים.

רמי חן: זה משחק של הפוליטיקאים, שאנחנו לא צריכים את זה.

מיכאל נודלמן: סליחה, אנחנו דיברנו על זה פה בישיבה הקודמת.

מיכאל נודלמן: אם אתם הייתם אומרים לי שאתם צריכים שמונה אני דיברתי עם הרב הראשי על שמונה.

מיכאל נודלמן: אני לא רוצה לשמוע דברים כאלה, אתה לא דיברת ככה, אתה הסכמת שיהיה ארבעה.

רמי חן: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד לך, ההפגנה ביטלנו רק לשעה זו כדי שבעזרת השם החיילים שלנו יוצאים למלחמה- - -

צבי הנדל: אבל היושב ראש שואל, בישיבה הקודמת עלה הנושא של ארבעה.

צבי הנדל: כולם אמרו מצויין לשלב זה.

רמי חן: לא, לא אמרנו.

מיכאל נודלמן: אתם לא אמרתם כלום, אתם שתקתם.

רמי חן: אותם רבנים שנמצאים פה, חמש עשרה רבנים בכל הארץ, אותם רבנים, הרב בעפולה, הרב בנתניה, לעולם לא היתה בעיה במועצה הדתית בנתניה, הרב הראשון של יהודי אתיופיה.

רמי חן: הם לוקחים את הרב בנתניה, הם לוקחים את זה בשביל לסתום את הפה ולהביא תשובה לכאן לוועדה.

רמי חן: אנחנו לא רוצים את זה.

רמי חן: שמונים רבנים לא יעזור.

מיכאל נודלמן: זה דבר פנימי שלהם.

רמי חן: המדינה, היא דוחה אותנו.

רמי חן: אנחנו לא מיעוטים, אנחנו לא מוסלמים, אנחנו לא נוצרים, אנחנו יהודים.

רמי חן: אנחנו באנו בתור יהודים.

גאשו אחיהון: בנתניה אין בעיה.

גאשו אחיהון: מינו שם, כל הארבעה האלה שמונו, הרשימה, זה ביישובים שממילא אין בעיה.

גאשו אחיהון: אני חייב לומר את זה כי אנשים כנראה לא מבינים.

גאשו אחיהון: ממנים רב, רושם נישואים, הרבנות הראשית מינתה, היום ציירו לנו תמונה אידיאלית שבה הנה, ביקשתם ארבעה רושמי נישואים, קיבלתם ארבעה רושמי נישואים.

גאשו אחיהון: אני עובר רשימה שם שם.

גאשו אחיהון: ביישובים שמונו ממילא לא היתה בעיה כזו.

גאשו אחיהון: ניקח את נתניה, בנתניה לא היתה בעיה כזו.

גאשו אחיהון: אז מינו עוד רב.

מיכאל נודלמן: מי מינה?

גאשו אחיהון: הרבנות הראשית.

מיכאל נודלמן: בלי התייעצות אתכם?

גאשו אחיהון: אף אחד לא התייעץ איתנו, מי התייעץ איתנו.

גאשו אחיהון: כבודו, חייבים להבין את זה.

צבי הנדל: אין בעיה כזו, גם נתניה, גם חיפה, שלחו לרב הדנה.

צבי הנדל: עכשיו אפשר לשלוח לחמישה.

גאשו אחיהון: זה לא נכון.

גאשו אחיהון: בעפולה אנשים התחתנו, כי רושם הנישואים בעפולה קיבל את יוצאי אתיופיה ורשם.

גאשו אחיהון: בנתניה הרב שלוש לא היה צריך להגיע לרב הדנה.

גאשו אחיהון: הם מינו באותם יישובים שבין כה לא היתה בעיה.

גאשו אחיהון: אני אומר ככה, במקום למנות בנתניה שימנו את זה באשדוד.

גאשו אחיהון: אני אסביר לך למה, כי באשדוד עד כדי כך סירבו שיוצאי אתיופיה יירשמו בטופס של הרבנות של המועצה הדתית.

גאשו אחיהון: הם חייבו את הרשם לרשום אותו בטופס של הרב הדנה.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא קובעים מי יהיה רב,

גאשו אחיהון: אנחנו רוצים פתרון, לא קוסמטיקה.

גאשו אחיהון: אם באשדוד יש בעיה, אני מבקש שבאשדוד יהיה רושם נישואים.

גאשו אחיהון: אם הרב הרושם נישואים באשדוד לא מקבל לפחות ששם יהיה פתרון.

מיכאל נודלמן: הבעיה שלנו שהיה הרב אחד שהוא היה יכול לבדוק על נישואים.

מיכאל נודלמן: ביקשו מאיתנו שיהיה ארבע.

מיכאל נודלמן: זה גם לא בעיה שלנו.

מיכאל נודלמן: אני הלכתי לרב ראשי, והוא כתב מכתב שיהיה ארבע.

מיכאל נודלמן: לא בעיה שלי מי ואיפה.

מיכאל נודלמן: אתם קובעים.

גאשו אחיהון: אני אומר לך, אני מעריך ומוקיר שנפגשת עם הרב הראשי ופתרת והצלחת להשיג ארבעה רושמי נישואים.

גאשו אחיהון: השגת ארבעה רושמי נישואים,

צבי הנדל: אני לומד עכשיו דבר חדש, שיש רבנים שלא שולחים את החומר לרב הדנה, הם חותמים.

צבי הנדל: פעם ראשונה שאני שומע את זה.

צבי הנדל: הרב שלוש חותם?

גאשו אחיהון: כן, בודאי.

צבי הנדל: אני שומע שהרב הראשי של עפולה חותם, הרב הראשי של נתניה חותם.

גאשו אחיהון: אני מוכרח לומר, הוועדה באמת השיגה הישג עצום, וכנראה לפחות נוצרה פה איזו שהיא אידיליה, הנה אתם הולכים ופותרים.

מיכאל נודלמן: מה אתה רוצה מהוועדה?

גאשו אחיהון: קודם כל לגבי השכר, באמת גם אנחנו התרגלנו ככה שיש כנראה איזה חישוב אחר.

גאשו אחיהון: אבל עדיין אני שואל שאלה, אם שכרם דומה לשכר רבני שכונות, האם הסכומים, דהיינו אם בברוטו או בנטו, פלוס הורדה של הפרשות, אם זה זהה אז למה כל כך יש הפרשים בתלושי שכר.

גאשו אחיהון: כלומר עדיין נשאלת השאלה, סימן שיש סכום שעדיין יש פער.

מאיר שפיגלר: כתוב בטבלה,

צבי הנדל: אתה צודק, שם שם כתוב כמה משלמים לו.

גאשו אחיהון: לגבי רושמי הנישואים, בלהט הדברים יכול להיות שלא הובנתי כהלכה.

גאשו אחיהון: בהחלט הפתרון לתת ארבעה רבנים הוא פותר.

גאשו אחיהון: זה לא אומר.

גאשו אחיהון: גם אם מוסיפים תוספת לנתניה, זה מקל.

גאשו אחיהון: אז אני אומר, יש מקומות ששם דווקא אנחנו זקוקים להם, ושם אין.

גאשו אחיהון: עכשיו כל הארבעה שמונו, אני עברתי יישוב יישוב, בעפולה, בנתניה, הדברים הם בסדר.

צבי הנדל: השאלה היא, אדוני מנהל שירותי דת, אני רוצה להבין, יש אפשרות לשוחח עם הרב עמר, אני שואל אותך, אתה רוצה שאני אבוא אתך, ולהגיד לו תשמע, יש רבנים שמאשרים ורושמי נישואים, והם לא שולחים לרב הדנה.

צבי הנדל: אחד מהם זה נתניה.

צבי הנדל: אין טעם לשים בנתניה.

צבי הנדל: האם אתה יכול לפתור בעיה במקומות ששם הבעיות הקריטיות, כמו אשדוד שיש קהילה גדולה.

צבי הנדל: אתה צריך להבין דבר אחד, מי שיושב פה, גם מי שיש לו רצון הכי טוב, יש לו עוד עשרים דברים.

צבי הנדל: אם אתם לא באים בצורה הכי מסודרת בעולם, דבר דבור על אופניו, אם אני פעם ראשונה שומע שיש רבנים שלא שולחים לרב הדנה, אני בדיונים האלה הייתי כבר עשרים פעם, פעם ראשונה שאני שומע שיש רבנים שלא שולחים לרב הדנה.

צבי הנדל: אז אני לא מאשים אתכם, אבל בישיבה הזאת שהוא היה, אם הוא היה יודע כמו שאתה אומר, אז הוא היה אומר,

גאשו אחיהון: נכון, באמת חבל לי בגלל זה הויכוח בינינו קצת.

גאשו אחיהון: לגבי הרבנים שמונו, אין לי, מי שמונה כנראה מתאים להיות.

גאשו אחיהון: אבל יתכבדו ויעבירו אותו למקום שיש בעיה.

גאשו אחיהון: בלי שום קשר לזה כל ההליך הזה מוביל אותנו לעדה נפרדת.

גאשו אחיהון: ואני אסביר למה.

גאשו אחיהון: כי אם ממנים ליוצאי אתיופיה רושמי נישואים נפרד באופן קבוע, מה זה עדה נפרדת אם זה לא זה.

גאשו אחיהון: אם הרב הרושם נישואים באשדוד מתעקש,

צבי הנדל: סליחה, זה לא פה.

צבי הנדל: זה רבנות.

צבי הנדל: תלכו לעשות הפגנות שם, תדברו עם הרב הראשי,

גאשו אחיהון: דבר אחרון לגבי קייסים, אני לא יכול להוסיף למה שאמר גדי.

גאשו אחיהון: יש שבעים ואחד, בינתיים הלכו לעולמם איזה חמש עשרה, למנות את השתים עשרה, הם נותנים שרות חשוב מאוד לקהילה, אני חושב שגם במסגרת התקנים שהיו לפחות בשנת 93' אפשר להכניס,

צבי הנדל: זה הסכמנו שאנחנו נבקש מהממשלה, זה לא בסמכותנו.

קייס עזריה אבאיו: אנחנו משמיעים לאדוני היושב ראש את הכאב, למה העדה האתיופית סובלת עד כדי כך.

קייס עזריה אבאיו: אנחנו משמיעים את הכאב.

קייס עזריה אבאיו: נכון הכנסת או הוועדה שיחליט שהעדה האתיופית תתחתן בכל מקום.

קייס עזריה אבאיו: עכשיו אנחנו שומעים, אדוני הרב הדנה, אח שלנו, אנחנו מכבדים אותו, הוא אח שלנו.

קייס עזריה אבאיו: הוא הרב הראשי, הוא המחתן, הוא שמפקח, אנחנו מקבלים אותו.

קייס עזריה אבאיו: אבל למה העדה ככה כל כך סובלת.

גאשו אחיהון: אין היום בשום קהילה רב ראשי לקהילה מסויימת.

קייס עזריה אבאיו: אנחנו נקבל אותו, מקבלים אותו, הרב הראשי.

קייס עזריה אבאיו: אבל באמת פה אחד אנחנו ברוך השם עכשיו, כל הצעירים, כל הסטודנטים, כמו דיבר גדי, היה לנו ישיבות עם כמה סטודנטים, נציגי סטודנטים, הדור הצעיר שלנו מבינים בקייסים, עשינו ישיבה, מבינים, תומכים, זה הבעיה שלהם, אני נשוי, יש לי ארבעה ילדים.

קייס עזריה אבאיו: הוא לא נשוי, יש כמה חיילים, נלחמים, מהמאבק הזה שאתם רואים, באים להתחתן, סובלים.

קייס עזריה אבאיו: יש בחורות באות להתחתן, לוקח להם תשעה חודשים, שמונה חודשים.

יצחק זיו: הכל בסדר, רק חסר החתימה,

קייס עזריה אבאיו: אני מקצר את העניין, לפני עשר שנים אנשים החליטו, היתה החלטה ברבנות הראשית.

קייס עזריה אבאיו: אחרי שש שנים עשו קיזוז, ארבעה רבנים.

קייס עזריה אבאיו: באמת, למה.

יצחק זיו: כשהאוכלוסיה גדלה פי שתיים.

קייס עזריה אבאיו: אנחנו לא מבקשים רבנים שלנו, אנחנו רוצים שנהיה יהודים לכל דבר, זה הכל.

קייס עזריה אבאיו: אני עובד בקריית מלאכי, ובאים, כל אזרח בא, אחרי הצהריים, פותח תיק, לא מפסיד את העבודה.

קייס עזריה אבאיו: ולנו, מטרטרים כמו שאני לא יודע מה.

קייס עזריה אבאיו: בנושא הקייסים החדשים, לא הם חדשים, הם ותיקים, יש להם בית כנסת, יש להם קהילה, פה ראש העיר מכיר בהם, תומך בהם, ויש להם עבודות אדירות בקרב הקהילה, ויש גם המלצה, מכתב למשרד הדתות מראש העיר כדי להכיר בהם.

קייס עזריה אבאיו: עד עכשיו לא הכירו בהם.

קייס עזריה אבאיו: גם אני אומר אדוני היושב ראש להכיר בהם, בקייסים האלה.

מיכאל נודלמן: אם מישהו רוצה לדבר על הקייסים, אני אמרתי, תהיה ישיבה מיוחדת, חבל על הזמן.

מיכאל נודלמן: מי שרוצה לדבר על משכורת, על דברים שאנחנו פה מדברים, בבקשה.

מיכאל נודלמן: על קייסים אני מבקש, יהיה דיון מיוחד.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

קייס אלי וונד: שלום לכולם, אני אחד הקייסים הוותיקים , אבי הוא אחד הקייסים המפורסמים, כולם יודעים, אפילו הוא לא נכלל ברשימה של המשכורות של הקייסים, אין מה לעשות, יהודי טוב תמיד סובל.

קייס אלי וונד: הוועדה הזאת בפעם הראשונה שהיא היתה באמת היא נתנה לקהילה האתיופית, אני רוצה לומר הרבה תודות ליושב ראש, לחבר הכנסת ראובן ריבלין וידידי היקר יוסי ביילין, דוקטור, חבר כנסת, ועשו את העבודה, ועשו את העבודה בצורה מסודרת.

קייס אלי וונד: מאיר שפיגלר, באמת איש הגון, עשה עבודה נכונה.

קייס אלי וונד: אבל שתים עשרה קייסים עובדים, וכל אחד יש לו שתים עשרה ילדים, אחד עשרה ילדים, גם יש חיילים.

קייס אלי וונד: ולכן לא יעלה על הדעת, תמיד ידעו עליהם.

קייס אלי וונד: נותנים את השרות בצורה מסודרת.

קייס אלי וונד: יש תקן, יש תקציב.

קייס אלי וונד: למה לא לתת את האפשרות הזאת.

קייס אלי וונד: בוועדה שהיום מדובר על שתים עשרה קייסים, הייתי רוצה לתת רעיון בוועדה הזה שיהיה חבר כנסת ראובן או חבר הכנסת יוסי ביילין, זה יושב ראש של הוועדה עליה וקליטה.

ראובן ריבלין: יש שנים עשר קייסים, זה הכל?

ראובן ריבלין: אתה רוצה ששנים עשר קייסים האלה יוכרו כקייסים, אחרי זה יתחילו לעשות ועדה איך להכיר בקייסים החדשים.

ראובן ריבלין: אנחנו ממליצים לממשלה לצלם את המצב כמו שהוא.

ראובן ריבלין: אבל אני רק רגע אומר לכם, אני יש לי אוזן מוזיקלית מאוד, אני לא בטוח שבעדה שלכם מסכימים לזה.

ראובן ריבלין: תשמע טוב מה אני אומר לך,

מיכאל נודלמן: לא מסכימים, אני יודע.

ראובן ריבלין: אל תשגעו את שפיגלר, הוא יבוא ויאמר או.

ראובן ריבלין: קיי.

ראובן ריבלין: , אני מסכים, פתאום יבואו מהעדה ויגידו רגע, מי אמר.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לקנס את כל אנשי העדה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לכנס את כולם.

קייס אלי וונד: אני רק אומר לכם, גם ידידי הרב הדנה, שלא תהיה בעיה.

קייס אלי וונד: אנחנו מבקשים תנו לנו להישאר את הקהילה, לשלב עם המערכת ביחד.

קייס אלי וונד: לכן הנושא של התקציב לא נושא של הרבנות .

קייס אלי וונד: ולכן התקציב הזה, המשרה הזה עוד פתוח.

קייס אלי וונד: לכן תנו לנו את האפשרות הזו לנהל את המערכת, עד עכשיו שניהלנו אותם, לא צריך ועדה.

קייס אלי וונד: לקחת את השתים עשרה,

ראובן ריבלין: לא יהיה את זה, עד אשר יקבעו את הדרך שבה יתמנו קייסים.

ראובן ריבלין: אם לא אומרים לרבנות שאלה הקייסים, יהיו עד מאה עשרים ואחר כך יהיו לנו רבנים.

ראובן ריבלין: תקראו להם קייסים, תקראו להם מה שאתם רוצים.

מאיר שפיגלר: חבר הכנסת ריבלין, מה שאתה אומר, בהמשך להחלטת הממשלה מ-1993, ששם כביכול לא הלכו, צילמו מצב, אנחנו מעלים את זה עכשיו בעוד שנים עשר.

מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים לבקש מממשלה, אנחנו יכולים קצת לדבר.

30095: אני רוצה פה להגיד שאני חושב שחבר הכנסת יוסי ביילין העלה סוגייה מאוד חשובה בעניין של הקייסים, והצעירים.

30095: זה חשוב מאוד לדעתי, אני רוצה להעיד, כעובד סוציאלי שפועל בקרב הקהילה ברמה הארצית, את התפקיד החשוב שהקייסים והרבנים נותנים לקהילה.

30095: רבותיי, זו קהילה מסורתית, זה לא הפסיכולוגים ולא עובדים סוציאליים יפתרו את בעיותיהם החברתיות.

30095: יש פה, הקייסים הצעירים דווקא, שהם מדברים את השפה, ויש להם קשר מאוד עם הנוער, עם המשפחות, זה המערכות ירוויחו.

30095: כל המערכות ירוויחו.

30095: יש להם תפקיד חשוב מאוד, הם עמוד של הקהילה, תפקיד חשוב מאוד מבחינה חברתית.

מיכאל נודלמן: אין ספק.

מיכאל נודלמן: אם אני לא ידעתי, לא היה פה ישיבות.

מיכאל נודלמן: אבל בעיה יש, כמה קייסים צריכים, כמה.

מיכאל נודלמן: זה בעיה.

מיכאל נודלמן: כרגע שתים עשרה, מחר יהיה עשרים וארבע.

30095: הוועדה של חבר הכנסת יוסי ביילין החליטה לאוכלוסייה שהיתה באותו זמן.

30095: היום האוכלוסייה גדלה.

30095: ויש גם הקייס הזה, שהוא בוגר אוניברסיטה, הוא אקדמאי.

30095: לא חסר לו ללכת להתעסק בעבודה אחרת.

30095: אנחנו רוצים לתרום לקהילה.

מיכאל נודלמן: הוועדה של יוסי ביילין היא לא רצתה לעשות בעיות.

מיכאל נודלמן: הם קיבלו מה שיש.

מיכאל נודלמן: עכשיו אנחנו צריכים קצת לחשוב.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא אוטומטים.

30095: צריכים להסתכל מה טוב לקהילה, מה טוב למדינה.

30095: אז אני חושב ששילובם של הרבנים והקייסים לעזור לקהילה, לעבוד בקרב הקהילה, המדינה תרוויח, הקהילה תרוויח, כל המערכות בחברה הישראלית ירוויחו.

30095: זה מה שאני חושב, זה חשוב מאד.

30095: זה לא כסף גדול, אני חושב, בהשוואה שאנחנו מוציאים לתקציבים אחרים, יש אפשרות לשלם אותם.

ראובן ריבלין: הקהילה חשובה מאוד.

ראובן ריבלין: קודם אמר לנו גדי שאנחנו רוצים להשתלב בחברה הישראלית ורוצים להיות מוכרים על ידי הרבנות ולפתח את הזהות.

30095: אני מסכים איתו.

ראובן ריבלין: זה תהליך שהוא בעייתי, השר לשעבר ביילין הסביר אותו בצורה ברורה ביותר, עם כל הבעייתיות שבין הרבנות לבין המערכת.

ראובן ריבלין: אני שואל אותך שאלה, אנחנו עכשיו רוצים לצלם מצב, כדי לא לקפח אנשים שמשמשים בפועל כקייסים.

ראובן ריבלין: אחרי זה אתם רוצים להשתלב בקהילה הישראלית.

ראובן ריבלין: יהיו רבנים, שהעדה תרצה לקרוא להם קייסים, תקרא להם קייסים.

ראובן ריבלין: לא תרצה לקרוא להם קייסים, לא תקרא להם קייסים, אנחנו רוצים לבוא לידי מצב ששפיגלר חולם עליו, שאתם תהפכו להיות, במסגרת המערכת, בדיוק חלק כמו כל עדה בישראל.

ראובן ריבלין: גם אתה אומר את אותו דבר, אתה בא ואומר רגע, מה זה שנים עשר קייסים, יכול להיות שצריכים עוד שישה, הכל יכול להיות.

ראובן ריבלין: אנחנו באים ואומרים, אנחנו מבינים את הבעיה שקיימת כרגע, שיש שנים עשר אנשים שהם נמצאים בקהילות שונות בארץ, משמשים כקייסים.

ראובן ריבלין: אנחנו באים רוצים היום לעזור לכם במובן זה שהיה פעם ב-93' קבעו את הקייסים, אנחנו רוצים היום לעדכן את זה.

ראובן ריבלין: אבל בצורה זאת שאנחנו מצלמים את המצב, ומרגע זה צריכים להתחיל הממשלה לחשוב איך אנחנו ממשיכים להתפתח.

ראובן ריבלין: כי אם הוא יבוא ויאמר קייסים זה מקביל לרבנים, ואנחנו יוצרים מערכת שלמה של קייסים, שכאשר יש רבנים, אתה מחזק את הדבר שאתה מביא לבעיה אין סופית שחבל על הזמן.

30095: אני רוצה להסביר.

30095: אני חושב שזה הכרה בקייסים האלה שיעבדו עם הקהילה ויקבלו משכורת מהמדינה, זה לא סותר את הרצון של אינטגרציה.

30095: זה מקדם.

30095: אין קשר.

30095: זה מקדם.

30095: לפי תפיסתי זה מאוד מקדם כי אתה צריך להביא את הקהילה בכיוון של המדינה ואתה עושה את האינטגרציה.

30095: כי היום תשלח עובד פסיכולוג לנוער, פסיכולוג לבעיות אלימות במשפחה, הוא לא פותר לך את הבעיה.

30095: אם הקייס בא והוא מדבר במושגים המנטליים זה פותר את זה.

30095: ולכן הוא מקדם את האינטגרציה.

30095: אני נגד סגרגציה.

30095: אני בעד אינטגרציה.

30095: ולכן זה לא סותר.

30095: אבל עד שנגיע למאה אחוז של אינטגרציה אנחנו צריכים להשתמש בכלים המסורתיים, בנכסים שנמצאים בתוך הקהילה.

30095: זו נקודה שאני רוצה להדגיש.

30095: הדבר השני, אני חושב שיש גם בוועדות עליה וקליטה אפקטיבים במערכות.

30095: אני חושב שמנסים לסתום את הפה.

30095: הכנסת פה המקום היחיד שיש לנו להביא את הרגשות שלנו, לאיים בתביעות, בהוצאת דיבה, בדברים כאלה, אני חושב זה נגד ערכים הדמוקרטיים, ואני אומר את זה שוב, אל תנסו לסתום את הפה שלנו, אל תנסו לאיים נגדנו, כי זה הכנסת, המקום היחיד שיש לנו להביא את הרגשות שלנו.

30095: הוא ניסה קודם לאיים.

ראובן ריבלין: אתה הוזמנת והוא הוזמן, מה אתה רוצה,

30095: לא, אני אומר, גם בפגישה הקודמת היה איום וגם פה.

30095: לכן אני חושב שצריך לפתור את הבעייה הזאת אחת ולתמיד, את בעיית הקייסים והרבנים, ושישתלבו במערכות ויתרמו לקידום הקהילה.

מיכאל נודלמן: אתה מבין מה מפריע לי, אני באמת אומר, יוסי אמר שמתי הגיעו אנשים הוא לא רצה אפילו להיכנס כמה צריך להיות, מה שהיה זה בסדר.

מיכאל נודלמן: עכשיו אני חושב שצריכים קצת לחשוב, או זה היה יותר מידי או פחות מידי.

מיכאל נודלמן: אתם רוצים מי שקייס הוא צריך להיות קייס.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב ככה.

מיכאל נודלמן: הוא צריך להיות קייס, אבל אולי צריך להיות פחות קייסים, אולי יותר קייסים, צריך להיות איזה תקן.

ראובן ריבלין: בדור החדש לא יהיה מצב שבו הרבנים יהיו קייסים,

קייס סמני פלקה: התפקיד שהקייסים ממלאים והתפקיד שהרבנים ממלאים, הם לא אותו דבר.

קייס סמני פלקה: ולכן התפקיד שיש לקייס הוא לא רק עניין שהוא מנהיג רוחני בלבד.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שרק ימנו קייסים כמה שיצטרכו, נכון?

ראובן ריבלין: בסדר, נחכה עד שזה יהיה.

ראובן ריבלין: נדון בזה.

ראובן ריבלין: חברים, בא הבחור ואמר דברי אלוהים חיים, אנחנו רוצים להשתלב בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: עכשיו לנו יש קייסים.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה שתשנו שום דבר.

ראובן ריבלין: אנחנו יש לנו מתנגדים וחסידים וכל אחד יש לו את הזמירות שלו.

ראובן ריבלין: אתם רוצים, אנחנו רק באים ואומרים, מבחינת המימסד, לצערנו הרב יש קייסים שהם היו משמשים כרבנים גם בקהילות, כי הם היו מקיימים גירושים, ומקיימים נישואים.

ראובן ריבלין: ועכשיו יש לנו כאלה שהרבנות לא רצתה לקבל אותם כרבנים, אז הם באו ואמרו אנחנו מכירים בכם כקייסים.

ראובן ריבלין: עכשיו נוצר דור חדש של קייסים, שהוא כבר נמצא למעשה ופועל, אסור להתעלם ממנו.

ראובן ריבלין: יחד עם זה השילוב הוא בדרך של הרבנות.

ראובן ריבלין: לא תהיה דרך אחרת.

ראובן ריבלין: או בדרך שחבר הכנסת ביילין מדבר עליה, שאני מתנגד לה, אבל יש בה היגיון שאי אפשר להתעלם ממנו.

ראובן ריבלין: כי אם חלילה אחד על פי ההגדרה לא מוגדר כיהודי יש בעיה, ואומר לכם יוסי ביילין את העובדה, אנחנו לא נקבע מהי ההלכה.

ראובן ריבלין: ההלכה נקבעת רק על ידי הרבנות.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו העדה הנפלאה שלכם, שהיא שלנו, תהיה במצב שבו יהיה שיוויון, מי שיהיה רב יהיה גם קייס.

ראובן ריבלין: אתם תחליטו עליו.

ראובן ריבלין: אצלנו קוראים רבנים.

ראובן ריבלין: יש כאלה שקוראים אדמורים, יש כאלה שקוראים גאונים, יש כאלה שקוראים חכמים, מה שרוצים קוראים.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו לא יכולים להגיע למצב שבו אנחנו ניצור שתי מערכות.

גבי ורקו: קודם כל צריך להבין, רופא טוב לפני שהוא בודק את החולה הוא לא פותח את התיק שלו אלא שואל את החולה עצמו מה המחלה שלך.

מיכאל נודלמן: קיבלנו החלטה שיהיה דיון נפרד,

ראובן ריבלין: דיון נפרד שתכליתו להמליץ בפני הממשלה, לקבל החלטת ממשלה בהצעת מחליטים שבה יצלמו מצב לגבי הקייסים הקיימים ויאשרו את שנים עשר הקייסים, על בסיס תוצאות הדיון.

ראובן ריבלין: זאת ההצעה שלנו.

גבי ורקו: לגבי מספר הקייסים, אני חושב אנשים צריכים להבין קודם כל כמה שנים צריך לעבור על מנת להיות קייס.

גבי ורקו: האנשים האלה יכולים להעיד שכמעט כל החיים שלהם למדו.

גבי ורקו: הנה, הוא מונה לפני שנה שנתיים.

גבי ורקו: וזה לא רק זה.

גבי ורקו: כדי להבין מה זה קייס צריך לחזור אחורה לאתיופיה, קודם כל בתור ילד מבית יהודי אדם לא יכול להתחתן אם הוא לא עובר אצל קייס,

מיכאל נודלמן: אבל אתה גר במדינת ישראל,

גבי ורקו: אני במדינת ישראל אבל הבאתי איתי משהו למדינה הזאת וזו הבעיה, שלא מקבלים את מה שהבאתי.

גבי ורקו: אני לא יכול לקבל את ההצעה של המדינה, תחיה פה.

גבי ורקו: יש לי עבר, אני גאה בו, וגאה במסורת שלי, וגאה באנשים האלה שהביאו אותי ואת ההורים שלי, וצריך לטפל בהם.

גבי ורקו: וזה לא העניין.

מיכאל נודלמן: זה העניין.

מיכאל נודלמן: מצד אחד אתה אומר אני רוצה להיקלט בחברה הישראלית, מצד שני אתה רוצה להשאיר כל הדברים כמו שהיו באתיופיה.

יוסי ביילין: זה דיון מאוד מעניין.

יוסי ביילין: באמת, כולנו אתכם, כולנו רוצים בנושא הזה לעזור.

גבי ורקו: באמת אני שמעתי פה דברי חוכמה ואני מאוד שמח בדברים שאמרת, אדוני חבר הכנסת יוסי ביילין, וגם את מה שמר ראובן אמר, וגם מה שאתה אומר.

גבי ורקו: הטיפול בקהילה נעשה בקוסמטיקה.

גבי ורקו: ואני אומר לכם, לפתור את הבעיות של הקהילה זה החלק הכי מהותי.

גבי ורקו: זה קוסמטי, לבוא ולומר יש לנו במקומות האלה נציגים וכן מקבלים, זה קוסמטי.

גבי ורקו: אני, באופן אישי אדוני, לא כדי לפגוע בך, כולנו בני אדם, אנשים טועים, וצריך לתקן.

גבי ורקו: אם נעשה משהו, אנחנו פה יהודים במדינה הזו.

גבי ורקו: ותאמינו לי שאם כל אחד היה עושה את העבודה שלו על פי הנהלים לא היינו פה.

גבי ורקו: והדבר הכי חשוב, אני אומר לכם, הקייסים האלה מביאים אחריהם מאה וחמישה אלף איש, וזה לא רק להם, זה לחברה הישראלית, ובכלל התרומה שלהם היא תרומה עצומה ליהדות בכלל.

גבי ורקו: ואני לא מכיר שום עדה שיכולה להחזיק מאות ואלפי שנים בגולה ולהביא ברגל, על פי האמונה הזו שהם הובילו.

גבי ורקו: ואם זה שכרם, אוי למדינה הזאת.

אלי זרחי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס לפן אחר של הבעיה ואני לא נכנס לבעיה של קייסים עצמם.

אלי זרחי: אני מנכ"ל האגודה הישראלית למען ילדים עולים.

אלי זרחי: כמו שאתה יודע אדוני היושב ראש אנחנו עובדים עם ילדים עולים מכל העדות, ואתה יודע כמה חשוב בכל העבודה שלנו עם הילדים להביא להם מנהיגים רוחניים מהעדה עצמה.

אלי זרחי: אדוני מנהל רשות לשירותי דת השווה את המשכורות של הקייסים למשכורות של הרבנים השכונתיים.

אלי זרחי: הבעיה אדוני כשאני רוצה ברחובות או באשדוד להביא מנהיג קהילה לילדים בבתי ספר ולקידום נוער, אלף בשבילם מנהיג קהילה זה קייס, דבר שני אין לי אחר.

אלי זרחי: אם רב שכונתי עסוק, יש לי מלא רבנים אצלי ברחובות שאני יכול להביא.

אלי זרחי: בעדה הזו אין לי את מי להביא.

אלי זרחי: כשאני מביא את הבנאדם, אני פונה לאותו קייס שהקהילה מכירה אותו.

אלי זרחי: שהילדים אומרים לי בקרית משה תפנה אליו.

אלי זרחי: ואני פונה אליו.

אלי זרחי: וכשהוא מגיע הוא מדבר עם הילדים, ותראה, הוא מדבר איתם עברית, כי הרבה פעמים אמהרית הם לא יודעים, והוא אומר להם חבר'ה, גם אותי המדינה לא מכירה, וזה קשה להם.

אלי זרחי: המטרה שלי להביא את הילדים האלה, דרך הקייס הזה, יוצא העדה, לעשות חיבור בין הילד שגדל בארץ בקרית משה ועדיין לא יודע איפה הוא נמצא, לקהילה הישראלית הגדולה, שהוא הולך לצבא.

אלי זרחי: כמו שאני עושה עם דוברי רוסית, כמו שאני עושה עם יוצאי ארגנטינה ויוצאי צרפת.

אלי זרחי: וזה חלק מהבעיה שיש היום שנים עשר קייסים שהקהילה מכירה אותם, יש חשיבות להכיר בהם כי הקהילה מכירה בהם, וכי אין אחרים.

אלי זרחי: אין רב איזורי, אין רב של העיר.

אלי זרחי: וזו אחת מהבעיות אדוני, שוב אני אומר מהמקום של הילדים, מאוד חשוב לי כשאני מדבר עם הקהילה שמתייחסת אליהם כישראלים שווים, וכשהם מעלים את הבעיות קשה לי כאשר קייס מרחובות אומר להם גם בי המדינה לא מכירה.

אלי זרחי: וזו אחת מהפניות שלי, ממקום של פעיל בשכונות עם ילדים מכל העדות, שוב אני אומר, אני לא נכנס לרבנות, כי אני אמרתי ברבנות היום, אביגדור יצא מכאן, היוזמה של אביגדור היתה, אני לא יודע אם מתאים לעדה אחרת, הוא הקים השנה רשות להקלות ביהדות.

אלי זרחי: עד שנה הזאת היה בנאדם אחד בישראל, אברהם מכיר אותו, ד"ר רייס, שכל רוסיה עולה מרוסיה שרוצה להתחתן צריכה לקבל אישור של ד"ר רייס.

אלי זרחי: וזה אותו דבר עם יוצאי אתיופיה.

אלי זרחי: אם רב מקומי במועצה מקומית רוצים להכיר בו הם מכירים ואין בעיה.

אלי זרחי: האם אותו רב, נגיד ברחובות כדוגמא, אין אף דובר רוסית שרבנות רחובות מכירה בו, כולם עוברים דרך ד"ר רייס.

אלי זרחי: וזה אחד מהדברים שלא נכנסים כאן לרבנות.

אלי זרחי: ברמת הכנסת, ברמת הממשלה, מאוד חשוב להכיר במנהיגים שהקהילה מכירה בהם.

אלי זרחי: ואני לא נכנס שוב להגדרות מי זה רב ומי זה קייס.

אלי זרחי: זה חשוב לילדים שלי שיבינו שמדינת ישראל מכבדת את הקהילה, מכבדת את המנהיגים שלהם, בדרך שהמדינה קובעת.

אלי זרחי: שוב אדוני, אני לא בא נגדך, אני חושב שמה שאתה עשית בממש תקופה קצרה מוועדה לוועדה, הלוואי שמשרד הקליטה ומשרד החינוך היו הולכים בכיוון שלך.

אלי זרחי: ותודה לך.

אלי זרחי: תודה.

אברהם שי: אני חוזר לדבר, הפעם לא בהתרגשות, באמת בנחת, עם כל הבעיות שיש.

אברהם שי: קודם כל יש ועדה של הרבנים והקייסים שבה עומד קייס אביהו, מארגן את כל הדבר הזה, וכל ועדה שתהיה כזאת אני חושב שצריך גם להתייחס לאזרחים של הקהילה, מהצרות האלה, מהבעיות שקורות כבר אנחנו בשלים יותר ואז לומדים את הבעיות יותר.

אברהם שי: לכן יש ועדה שכרגע הוקמה, מורכבת מרבנים וקייסים, על מנת לטפל בכל הנושא של הקהילה.

אברהם שי: לגבי המשכורות, לצערי שום דבר לא היו שינויים.

אברהם שי: מה שאנחנו היינו בתקווה שמכאן והיום הוועדה הזאת תצא קצת בדרכים קצת שונות ממה שהיה לפני כן.

אברהם שי: אז אני אשמע את כבודו שמסכם את זה, אבל עדיין נגענו בבעיה ואין שום פתרון.

אברהם שי: ככה ההרגשה שלנו.

אברהם שי: נגענו בבעיה, ואין פתרון.

אברהם שי: להיפך, כאשר, כשאני מתבטא במדינה דמוקרטית דברים שקורים של הקהילה אני יוצא מן הכלל, זאת אומרת אני מאויים, ועורך הדין כמו שראית, הממונה של ערד איים עלי, אין בעיה, זו מדינה דמוקרטית, כל אחד יכול להגיש מה שהוא רוצה.

אברהם שי: רק מה חבל שאנשים שיושבים בדרך המדיני יותר גבוה הם מעורבים בזה.

אברהם שי: אני מודיע בזאת שמהיום והלאה, קודם כל באופן עם כל אחד, רבנים וקייסים, עם הוועדה שהקמנו, נלך בדרכים יותר קשות, על הזכויות שלנו, כמו שככה גם אני הבנתי, כי זה לא הולך לפי הדיבורים, פשוט צריך לעשות קומנדו שמטפל בכל הבעיות האלה, ואנחנו אכן עושים את זה בעזרת השם.

אברהם שי: לכן אנחנו משבוע הבא והלאה נפעל בדרכים משפטיות.

אברהם שי: תודה.

מיכאל נודלמן: זו זכות של כל אזרח ישראלי.

מיכאל נודלמן: בבקשה.

שולמית סהלו: אני מקריית גת ואני גרה בעיר שיש שם שבעה קייסים פעילים, כשאני חושבת שזו העיר היחידה שיש בה כל כך הרבה קייסים.

שולמית סהלו: אני קודם כל מצטערת על הרושם שיצא פה שהקהילה לא מנומסת, לא נותנת כבוד לרבנים שלה, לקייסים שלה.

שולמית סהלו: חשוב שנזכור שאנחנו פה מתעסקים בסימפטומים.

שולמית סהלו: כל הנושא של אי הכרה, שלא מקבלים, אנשים לא מקבלים את השכר שלהם כפי שנקבע, וכמובן יש לזה השלכות של נוער בסיכון והתאבדויות בצבא וזה שילדים ככה בכל מקום, אנחנו מכירים את זה, יש דוכנים של חסידי חב"ד, חסידי גור, הם מעודדים להניח תפילין.

שולמית סהלו: ברגע ששני אנשים, אחד בן הקהילה ואחד לא בן הקהילה נכנסים, פונים רק ליהודי שהוא לא בן הקהילה, וכשהוא שואל אותו אומר לו לנו אמרו שאתה לא יהודי.

שולמית סהלו: כל זה אלה סימפטומים של החלטות קודמות.

שולמית סהלו: ותסלחו לי על ההתרגשות, אני פעם ראשונה נמצאת בפורום כזה, ואני באמת מתרגשת אבל אני כן אומר את מה שיש לי לומר.

שולמית סהלו: אנשים פה מוציאים את הרגשות שלהם ואת המטענים שלהם, התחושה היא שהם מגיעים לישיבה, לוועדה ועוד ועדה, ושום דבר לא מתקבל.

שולמית סהלו: הראה לנו פה הרב שי אברהם חוזר מנכ"ל של החלטות קודמות ועד עכשיו זה לא יושם.

שולמית סהלו: כשאני אומרת סימפטומים ואני אומרת החלטות קודמות, כל סיפור העלייה שלנו, שקייסים בעצם הובילו אותנו, לא נחזור על זה כי כולנו יודעים את זה וכולנו נרגשנו כשזה קרה.

שולמית סהלו: התחושה היא שכשעלינו לארץ והתקבלה החלטת ממשלה, ועשו לנו איזו שהיא טובה, שוב, אני לא רוצה להתייחס למה היו השיקולים של אז, אבל זה מעין טובה כזו, טוב, נקבל שבעים כי העלינו אותם לארץ, הם עלו לארץ, הם פה, כעובדה, אבל ניתן להם מכסה מסויימת של שבעים קייסים, שזה מה שהם יקבלו, נגדע, בהחלטה כזו בעצם הממשלה מקבלת איזו שהיא החלטה מעבר לזה, שאנחנו גודעים את המסורת שנמשכה אלפיים שנות גלות, אבל פה אנחנו שמים לה סוף.

שולמית סהלו: זו הייתה השאיפה, שיהיה לזה סוף.

שולמית סהלו: אבל אין לזה סוף.

שולמית סהלו: אני דור שני, הילדים שלי, הילדים של כולנו, גם יקבלו אותם.

שולמית סהלו: ברגע שהקייסים שלנו לא מכובדים, אין להם סמכויות, ברגע שהם לא יקבלו את ההכרה שמגיעה להם, אני יכולה להזמין אותם על תקן של מתנדב או פעיל שכונה או משהו כזה, ונמצא אתנו פה קייס שהוא לא מוכר, אבל הוא עובד בשטח.

שולמית סהלו: אני אישית פעילה בעיר, אני מפעילה דברים, אני מזמינה אותו כל פעם שהקייסים האחרים לא יכולים, צריך לראות את ההגדרה של הקייסים אחורה, הם לא רק קייסים מקומיים, הם גם קייסים שמתפזרים על כל הארץ.

שולמית סהלו: ברגע שאין קייס מקומי אני מזמינה אותו, כי הוא חצי מתפרנס לעבודתו, כי יש משפחה, היום הוא פה על חשבון העבודה שלו, אבל יש עוד המון מפגשים שאני אישית מזמינה אותו והוא לא על חשבון העבודה, הוא לא מוכר, מבחינתי הוא קייס, מבחינתי אם אני מזמינה אותו הוא חייב להגיע, כי זה חשוב לו, חשוב לנו שהוא יגיע.

שולמית סהלו: אז אני באמת מכבדת את ההחלטה פה, את ההסכמה של כולם שצריך לתת עוד הכרה בשנים עשר קייסים, אבל זה לא זה.

שולמית סהלו: זה לא עוד שנים עשר.

שולמית סהלו: זה צריך להיות עמוק יותר, צריך להיות שורשי יותר, צריכה להיות איזו שהיא ועדה שתדון על זה לעומק, לא שתים עשרה היום ועוד עשרים שנה, שוב, לא מתוך החלטות שלכם, מתוך הצרכים שלנו.

שולמית סהלו: לא מתוך זה שאתם רוצים, יש לנו איקס מיליונים וזה מה שאנחנו מקצים לקהילה האתיופית.

שולמית סהלו: מתוך הצרכים שלנו.

שולמית סהלו: כי אני כן צריכה את הקייסים, זה לא משנה כמה כסף אתם מקצים לזה, תרצו את זה או לא תרצו, איך אומרים באקטואליה עכשיו, איך אומרים האוייבים שלנו, הרי בכל מקרה יהיה משא ומתן על החיילים, אז למה כל המלחמה.

שולמית סהלו: הרי בכל מקרה אנחנו מקבלים אותם ומכבדים אותם, אז למה לא לפתור את הבעיה עמוק, ולא לחכות עוד חמש שנים שתהיה איזו שהיא הפגנה והתסכול שלנו ילך ויגבר.

שולמית סהלו: הנקודה היא שתכבדו אותם, תקבלו אותם, ועל ידי זה שאתם מכבדים אותם אתם מכבדים אותי, מכבדים את הילדים שלי ואת הנוער שלנו.

שולמית סהלו: ויש לזה השלכות, שוב, עמוקות יותר.

שולמית סהלו: זה מקרין לרבנים שנמצאים אתנו פה, ואנשים שלא נמצאים אתנו פה.

שולמית סהלו: ברגע שחלק מהאוכלוסיה אומרת שאנחנו יהודים וחלק אחר, אנחנו בצבא, אנחנו משרתים, אנחנו משלמים חובות, הכל, אבל בזכויות אנחנו לצערנו לא שווים.

שולמית סהלו: וכמה שאומרים לנו שאנחנו חמודים ואנחנו טובים ואנחנו מנומסים, זה לא עוזר.

שולמית סהלו: אין לנו הרגשה כזאת.

שולמית סהלו: זה לגבי הקייסים.

יוסי ביילין: אבל את מבינה שאנחנו לא ניתן את הפתרון לזה,

שולמית סהלו: אני מבינה שלכם יש את הכוח לקבל החלטות, גם אם לא בפורום של הוועדה הזו, בוועדות אחרות, בממשלה, ברבנות, יש פה נציגים מכל המגזרים.

שולמית סהלו: אני לא יודעת, אנחנו פה ואנחנו עובדה.

יוסי ביילין: את מוכרחה להבין מה הם ההבדלים, מי אנחנו, מי זה הרבנות ומי זה הממשלה.

יוסי ביילין: הנושא המרכזי זה אי ההכרה של הממסד האורתודוכסי ביהדות האמיתית של עולי אתיופיה.

יוסי ביילין: מזה זה מתחיל ובזה זה נגמר.

יוסי ביילין: קולט ואני מכירים בכם כיהודים במאה עשרים וחמישה אחוזים.

יוסי ביילין: אבל אנחנו לא הכתובת לזה.

יוסי ביילין: ואנחנו גם לא נוכל להיות הכתובת.

יוסי ביילין: ואתם מוכרחים להבין את זה גם כן.

יוסי ביילין: אנחנו יכולים ללחוץ על הממשלה לתת עוד שני תקנים, עוד עשרה תקנים, עוד עשרים תקנים.

יוסי ביילין: אבל העניין של הכבוד וההכרה, ההכרה בקייסים, ההכרה בכך שהקייסים הם בעצם רבנים.

יוסי ביילין: הרי אילו זה היה לפי שיטת

יוסי ביילין: כם אז הקייסים היו יכולים כאן להשיא אנשים ולהכשיר ולעשות כל דבר.

יוסי ביילין: כיוון שהרבנות לא מוכנה להכיר בהם אז היא מכשירה רבנים ולא מקבלת את הסמכות של הקייסים אלא בכך שהם בקהילה שלהם.

יוסי ביילין: יכולים לפשר, יכולים לשמח, יכולים לנחם, אבל הם עובדים סוציאליים בעצם מבחינת הרבנות.

יוסי ביילין: את מוכרחה להבין, כי אני לא רוצה שתצאי מתוסכלת מקבוצה כזאת של אנשים שמתכנסת, ולכאורה את אומרת מה, כל החבר'ה האלה, אני רואה אותם בטלויזיה, בסך הכל כשזה מגיע לעניין לא עושים שום דבר.

יוסי ביילין: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר בנושא של הרבנות עצמה.

יוסי ביילין: אם אתם יכולים להשפיע עליהם, בהפגנות, גם צבי הנדל שהוא איש דתי אמר, זה הכתובת שלכם.

יוסי ביילין: אנחנו כתובת להרבה דברים אחרים.

יוסי ביילין: לשכר, לתקנים, זה אנחנו יכולים וגם עושים.

יוסי ביילין: אבל בדבר המרכזי, שזה הכרה בכם כיהודים, זאת הבעיה האמיתית, זאת רק הרבנות, ולנו אין בזה מה לומר.

שולמית סהלו: ברגע שיש הכרה בתקנים, שיש תוספת של תקנים, לצורך העניין עכשיו שנים עשר קייסים,

יוסי ביילין: נניח שזה יהיה,

שולמית סהלו: אבל זה חלק מהעניין, אבל השאלה אם אנחנו צריכים לסגור את זה בשנים עשר קייסים ברמה של התקנים, זו הנקודה.

שולמית סהלו: הרי אנחנו יודעים שהרבנות הראשית וכל מיני מוסדות אחרים עדיין מכשירים ועדיין נותנים תקנים.

שולמית סהלו: מילה נוספת ברשותכם, אנחנו בתקופה של בין המצרים, משפט אחד ברשותכם,

מיכאל נודלמן: חבר'ה, אפשר לדבר כמה אתם רוצים, זה לא יעזור, אני לא יכול לקבל החלטה.

מיכאל נודלמן: אני אומר עכשיו, אפשר לדבר הרבה פה, כולם יקבלו את עזרתי בכל הכבוד שיש.

מיכאל נודלמן: פה דיברו על משכורת, יהיה משכורת כמו שצריך, ודבר שני תהיה ישיבה מיוחדת על הקייסים.

מיכאל נודלמן: זו ההחלטה שקיבלנו, עכשיו אתם יכולים לדבר עד הערב.

מיכאל נודלמן: אני יושב פה.

קייס ברקו טגניה: (מדבר באמהרית, דבריו מתורגמים באמצעות מתורגמן) כבוד היושב ראש, אני רוצה לקראת הסיום לומר היבט שונה לגבי עבודתנו בקהילה.

קייס ברקו טגניה: מוסד הקייסים הוא עתיק יומין, למעשה אפשר לומר אנחנו הגענו בזכות מוסד הקייסים.

קייס ברקו טגניה: אם אני לוקח את עצמי כדוגמא זה חמישים שנה אני משמש כקייס, גם באתיופיה וכמובן גם מאז שהגעתי לארץ.

קייס ברקו טגניה: כפי שאני קיבלתי הסכמה אנחנו ממשיכים גם פה להסמיך קייסים חדשים.

קייס ברקו טגניה: חשוב מאוד שמוסד הקייסים, או הדור הצעיר, לפחות אם לא רובו, חלקו הקטן ימשיך במסורת הזאת, מסורת ששמרה עלינו ועל עם ישראל תקופה ארוכה.

קייס ברקו טגניה: חשוב מאוד שהממסד יכיר בהם וחשוב לנו מאוד שהם יעבדו בקהילה ויתמסרו בעבודת קודש.

קייס ברקו טגניה: קייס באתיופיה הוא היה מלבד רב רוחני, היו לו תפקידים משמעותיים אחרים.

קייס ברקו טגניה: כך למשל הוא היה אחראי על נושא הנישואים, כך גם בנושא של גירושים, ובכל המישורים האחרים כך פעלנו.

קייס ברקו טגניה: פה בארץ אין צורך להרחיב, חלק מהתפקידים, ודאי הכבוד, נרמס ונלקח מאתנו.

קייס ברקו טגניה: הדור הצעיר שבא להתחתן היום נאלץ להמתין חמש, שש, שבע חודשים, וזה מאותה סיבה שקודם כל הרבנים ורושמי נישואים אחרים לא מכירים בקהילה וממילא לא רושמים, וכל זה נופל כנטל לרב הדנה, שהוא מטבע הדברים לא מסוגל לטפל למעלה ממאה אלף אנשים.

קייס ברקו טגניה: לקראת סיום הייתי רוצה שהוועדה, ודאי כל מי ששומעים יפעל וירחיב את הדיון הזה ויטפל בכל הסוגיות, ובמיוחד שיתן לקייסים הצעירים מעמד ראוי להם.

קייס ברקו טגניה: אני רוצה להודות ליושב ראש שנתן לי את הזכות לדבר ולומר מספר מלים בעניין.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לענות, כבר כמה פעמים דיברו על זה.

מיכאל נודלמן: מה שקשור לדת זה לא המקום, זה הרבנות.

מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים רק לטפל בתקנים.

מיכאל נודלמן: ופה גם אני אומר, תהיה ישיבה על תקנים, אנחנו צריכים להיכנס עמוק, אני מבין, אנחנו מבינים את המשמעות והחשיבות של קייסים לקהילה.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לשבת ולהבין כל הדברים.

מיכאל נודלמן: אנחנו הבנו שזה חשוב, אבל יש משרד רווחה, שם יש עובדים סוציאליים גם.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לקהילות אחרות יותר עובדים סוציאליים, אני לא יכול לקבל, כי אומרים לי אין כסף.

מיכאל נודלמן: אותו דבר פה.

מיכאל נודלמן: אנחנו יכולים לפנות, אבל חברי כנסת זה לא בובות, הם צריכים להבין כמה קייסים, מה יהיה בעוד עשר שנים, מה יהיה בעוד חמש עשרה שנים.

מיכאל נודלמן: איך מפזרים קייסים כאלה בקהילות, כמה יש אנשים שהם מטפלים, אנחנו צריכים לדעת את זה.

מיכאל נודלמן: לפני שאנחנו פונים לממשלה אנחנו צריכים להתבסס, לעשות תשתית למה אנחנו מבקשים, לא סתם שהגיעו פה שנים עשר קייסים, הם אומרים שאנחנו קייסים, אנחנו צריכים משכורת.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים בסיס לזה.

מיכאל נודלמן: בגלל זה תהיה ישיבה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לקבל בסיס אמיתי.

מיכאל נודלמן: אתם עכשיו יודעים שגבו כסף מהם לפנסיה, שלא צריך היה לגבות.

מיכאל נודלמן: עכשיו הם מחזירים את הכסף וכל אחד יקבל חוץ ממשכורת גם החזר כל הכסף.

גאשו אחיהון: כפי שעשיתם בפעם הקודמת באמת לא היו נתונים, אולי כדאי מאוד לקבוע, לפחות החלק שנאמר היום, שיושם,

מיכאל נודלמן: עכשיו פגרה.

מיכאל נודלמן: בפגרה נקיים דיון על קייסים, אחרי הפגרה עוד פעם נדון איך מסיימים את מה שקשור למשכורת.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.