ועדת הכספים, כנסת 17, פרוטוקול מספר 49, 2006-06-26 10:00

יעקב ליצמן: רבותיי, אני פותח את הישיבה.

יעקב ליצמן: יש איזה בנק שקוראים לו בנק לאומי, עכשיו מתחשק למדינה למכור כמה מניות, אני מדבר על הצעה לסדר, דיון מהיר.

יעקב ליצמן: הסעיף הראשון לסדר היום, זו הצעה לסדר של חברי הכנסת אבשלום וילן, גלעד ארדן, שלי יחימוביץ, דיון מהיר, בוועדת כספים, ואני אבקש דבר ראשון ללכת לפי הסדר.

אבשלום וילן: תודה ליושב ראש.

אבשלום וילן: אני אשאיר את מירב הדברים לשלי, שיזמה את הדיון, אני הצטרפתי, אבל לפי הסדר אני רוצה לשאול שתיים שלוש שאלות עקרוניות.

אבשלום וילן: כמה זמן כבר מנסים למכור את גרעין השליטה בבל"ל?

יצחק קליין: בטח עשר שנים.

אבשלום וילן: כעשר שנים.

אבשלום וילן: עכשיו קראנו בעיתונים מידע, ואני מוכרח להודות שאני יודע שעל פי החוק הקיים, על פי הנוהל, אישור הפרטה של בנק צריכה להגיע לוועדה רק כאשר ישנו הסכם ורק לאחר שמתמלאים כל התנאים, ולא בעת משא ומתן.

אבשלום וילן: אבל בכל אופן עולות כמה שאלות עקרוניות מאוד בעייתיות.

אבשלום וילן: קודם כל, לפי הפרסומים בעיתונים, אני רואה שיש שם, זו קבוצה שמורכבת ממספר קבוצות.

אבשלום וילן: אז אני רוצה לשאול, נניח לצורך העניין, סתם דוגמא מספרית, ששווי העסקה יהיה חמש מאות מליון דולר, ויהיו עשר קבוצות של חמישים מליון דולר כל אחת, אז יהיו אחרי זה עשרה בעלים שכל אחד יתנהג כמו יושב ראש, כלומר באופן מבני לפי הפרסומים הקבוצה הזאת נראית בעייתית ועלולות להיות הרבה מאוד בעיות בטיפול השוטף.

אבשלום וילן: נקודה שנייה שאני רוצה להעלות פה כפתיחה, תראו, המידע והאינפורמציה שדלפו דרך התקשורת מעלות סימנים קשים לגבי זהות המשקיעים ובכלל בואו נגיד שיש פה גם את בנק ישראל, גם את מ.י.

אבשלום וילן: נכסים, גם את הרשות לניירות ערך, תראו,

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת, מה הבעיה לקיים דיון כזה, יש איזה דבר שמעיק עליך?

יעקב ליצמן: אני פשוט רואה, אני לא בצד הזה, לא בצד הזה.

אבשלום וילן: בתור המורה שלך לספורט אני אתן לך דימוי מעולם הספורט.

אבשלום וילן: לוני הרציקוביץ, הבעלים של מכבי תל אביב בכדורגל, הביא איזה בעלים.

אבשלום וילן: ועשו מסיבת עיתונאים מפוארת, ומי יודע מה, הגיע המושיע.

אבשלום וילן: למחרת התפרסם שזה בכלל איזה "פליליסט", שאת כל כספו עשה בדרכים לא כשרות, ולמחרת ירדו מהעסקה.

אבשלום וילן: אני מביא את זה כאלגוריה למצב אפשרי.

אבשלום וילן: כל אחד מאתנו יודע, ששני הבנקים הגדולים מהווים בוא נגיד קרוב לשבעים אחוזים, למעלה משבעים אחוז משוק הבנקאות בישראל, ובעצם, עסקנו בזה רבות, שזה כעין מונופול.

אבשלום וילן: לכן כאשר מישהו מתכוון לרכוש את גרעין השליטה, אני לא נכנס פה להתנהלות העסקית, אני מתייחס לנושא החשוב ביותר שהוא השקיפות ברמה הציבורית, שאכן אותה חברת "סרברס" היא אכן חברה שהמשקיעים בה ידועים, שרשות ניירות הערך, בנק ישראל וכל הגורמים יודעים שמדובר פה באנשים הגונים וישרים.

אבשלום וילן: שנהיה שקטים שלפחות בנושא הזה אנחנו מתנהגים בצורה נכונה.

יעקב ליצמן: לא שכנעת אותי, מה קרה כאן שיש דיון מהיר להבין מי הבעל הבית?

אבשלום וילן: אני אמרתי לך שהיו פרסומים בעיתונות מאוד בעייתיים על זהות המשקיעים.

אבשלום וילן: זה בנק שיחד עם הבנק הגדול השני מחזיק שבעים אחוזים.

אבשלום וילן: יתנהל פה חס וחלילה, עשרה בעלים שחלקם עם סימני שאלה, אנחנו עלולים, לפני שבכלל הגענו, כל המערכת תיכנס לסיחרור.

יעקב ליצמן: או.

יעקב ליצמן: קיי.

יעקב ליצמן: , אני צריך להזמין את הרציקוביץ הזה?

אבשלום וילן: אם תרצה, בדיון אחר על מצבו של הכדורגל הישראלי תזמין את לוני, נתתי לך רק דוגמא.

שלי יחימוביץ': אני יוצאת מנקודת הנחה, שכל השותפים הפוטנציאליים הם אנשים ישרי דרך, רציניים ומכובדים.

שלי יחימוביץ': אבל אני שואלת את עצמי, למה אני צריכה לגשש באפלה ולמה אני לא זכאית לדעת מי הם אותה רשימת אנשים?

יעקב ליצמן: אבל לא חתמו עדיין?

שלי יחימוביץ': ככל הידוע לי, לא.

יעקב ליצמן: אני זוכר בקדנציה קודמת, בא אלי ירון זליכה באישון לילה, ועשינו ועדה סודית על מכירת הבנקים, נדמה לי על מכירת עשרה אחוז מהמניות, עד אור הבוקר.

יעקב ליצמן: עכשיו אני לא חושב שמישהו הודיע על מי הקונה, מי הולך להיות הקונה, לא שאלתם אף אחד?

ירון זליכה: זה היה מכרז.

יעקב ליצמן: אני לא מבין, חסר לי משהו.

שלי יחימוביץ': אם אני יכולה להשלים, ככל הידוע לנו מהפרסומים בעיתונים כי לא קיבלנו אינפורמציה, בעשרים וארבעה במאי בנק ישראל קיבל את שמות המועמדים לשותפות בגרעין השליטה בבנק לאומי.

שלי יחימוביץ': אני שואלת את עצמי, למה אותם שותפים?

שלי יחימוביץ': בכלל אני אשמח שלא לגשש באפילה אלא לקבל איזשהו מידע פורמלי, שאני לא מבינה למה אנחנו לא מקבלים אותו ולמה אנחנו צריכים להיות ניזונים מהדלפות.

שלי יחימוביץ': אני אומרת, ככל הידוע לי אתם קיבלתם את השמות של המועמדים לשותפות בגרעין השליטה.

שלי יחימוביץ': ואנחנו עדיין לא יודעים מי השותפים האלה, אנחנו ניזונים מהדלפות מהדלפות שונות.

שלי יחימוביץ': אני שואלת את עצמי מה הם חשבו, הם חשבו שהם יוכלו להישאר חסויים, ואני שואלת את עצמי האם יגיע הרגע שבו כן נדע מי השותפים לשליטה,

יעקב ליצמן: יש אפשרות שהם יישארו חסויים?

שלי יחימוביץ': זאת שאלתי.

יעקב ליצמן: מישהו מוכר בנק, ברגע שחותמים חייבים לפרסם.

שמשון אלבק: ככל שמדובר בבעלי עניין, בודאי שהם לא יוכלו להישאר חסויים.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדעת מי השותפים הנוספים, ואני שואלת, שוני, אני שואלת אתכם, למה אתם מסכימים לחיסיון הזה, למה אתם מסכימים לו.

שלי יחימוביץ': הרי הציבור זכאי לדעת בשני מובנים, הוא זכאי לדעת מי בעלי השליטה באחד משני הבנקים הגדולים במדינה.

שלי יחימוביץ': גם הלקוחות מטבע הדברים, זכאים לדעת בידי מי הם מפקידים את הכסף שלהם, וגם ודאי בעלי המניות, כלומר הציבור באופן כללי, האינטרס של הציבור הוא לדעת על מי אנחנו מדברים.

שלי יחימוביץ': מכיוון שהאינפורמציה הזאת לא חסוייה והוגשה לידיכם, אני מבקשת שגם הציבור יהיה חשוף לאותה אינפורמציה ממש.

שלי יחימוביץ': השקיפות הזאת נראית לי הכרח.

שלי יחימוביץ': בכלל, הדיון הזה נראה לי מיותר.

שלי יחימוביץ': כלומר היינו צריכים לדעת מלכתחילה מי האנשים האלה במקום לכנס דיון מיוחד.

יעקב ליצמן: ניסית לקבל את המידע הזה?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': נסמכתי על ההנחה שבנק ישראל מבקש לשמור על חיסיון המועמדים לשותפות ואני מניחה שלא טעיתי, ואם טעיתי אז אני אשמח שיתקנו אותי כאן, לאלתר, ויספרו לי מי השותפים האלה ומה טיבם ואיזה בדיקות נעשו לגביהם.

שלי יחימוביץ': לא שאני מפקפקת בטיב הבדיקות, בשורה התחתונה הציבור זכאי ליהנות משקיפות מוחלטת בכל הנוגע לשותפים בגרעין השליטה באחד משני הבנקים הגדולים.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני חושב שהנושא הזה הוא בעל חשיבות, ואני שמח שהוועדה מקיימת בו דיון מהיר, לא רק מכיוון שיש פה דוגמא לנושא שצריך לטפל בו, אלא מכיוון שאני חושש שאם הוועדה לא תאמר דברים ברורים בעניין זה, אנחנו אולי נראה דוגמאות נוספות של מהלכים בכיוון הזה בעתיד.

דב חנין: אני רוצה לומר כמה דברים, כשהדבר הראשון הוא ברמה העקרונית.

דב חנין: אני חושב שבמשק מודרני שקיפות היא אחד הערכים החשובים ביותר.

דב חנין: אנחנו מדברים רבות על דברים שכשהם נעשים במסתרים הם מובילים לתוצאות לא ראויות.

דב חנין: אנחנו מדברים על כך שכשדברים נעשים במסתרים הם נעשים בצורה פחות טובה ופחות ראוייה, ובמיוחד דברים שנוגעים בכסף ובכוח, כמו הנושא הזה.

דב חנין: יש מדיניות עקבית של בנק ישראל, ואני חושב שהיא מדיניות ראוייה, לפחות היא היתה עד עכשיו, שבעלי השליטה בתאגידים בנקאיים צריכים להיות מזוהים, ובסופו של דבר לא רק מזוהים ברמה של חברות אלא מזוהים ברמה של בני אדם.

דב חנין: אני חושב שזו מדיניות ראוייה ונכונה.

דב חנין: ואני מבין שלכאורה אין חולק על כך שבסופו של דבר גם שמות בעלי השליטה בקבוצה המדוברת ייוודעו לציבור.

דב חנין: אני רק לא מבין למה אנחנו לא אמורים לדעת את זה מייד ועכשיו.

יעקב ליצמן: אני אשאל אותך וגם את חבר הכנסת אבשלום וילן, את אותה שאלה ששאלתי את שלי, פניתם?

אבשלום וילן: לא.

דב חנין: לא, לא פנינו.

יעקב ליצמן: מאותה הנחה שהיא תהיה סודית עד אחרי המכירה?

דב חנין: לא, אני אומר מעבר לזה, פנינו לוועדה קודם כל כי זה הכלי הפרלמנטרי הראוי לבצע דיונים מהירים במקום לשלוח מכתבים ולקבל תשובה בעוד שבועות.

דב חנין: אבל מעבר לזה, אני אומר ברמה העקרונית,

אבשלום וילן: יש דבר מאוד עקרוני.

אבשלום וילן: אם פה בוועדה הם יציגו את המידע ויגיד החשב הכללי ויגיד מנהל מ.י.

אבשלום וילן: ויגידו רשות לניירות ערך שהם יודעים מי האנשים, הם בדקו אותם, לפרוטוקול ידע הציבור שלפחות בוצעה הבדיקה.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני חייב לומר שאני מעוניין בדיון הזה גם מעבר למקרה של קבוצת "סרברס".

דב חנין: אני מעוניין באמירה ברורה של , אני מעוניין באמירה עקרונית של של הכנסת שנושאים כאלה ראויים לשקיפות כבר מהשלבים הראשוניים שלהם.

דב חנין: אני אומר את הדברים כיוון שאני מאמין באמת ששקיפות היא ערך חיובי.

דב חנין: אני חושב שאם יש טענות ויש ביקורת ציבורית ראוי שעכשיו היא תעלה.

דב חנין: ראוי שלציבור תהיה הזדמנות, אם נניח אתם חושבים שאתם בדקתם אבל תפרסמו את זה בציבור ועיתונאים חרוצים יבצעו תחקירים ויעלו טענות חדשות.

דב חנין: למה שהדברים האלה לא יתבררו לפני האישור הסופי של האנשים שהם בעלי השליטה.

דב חנין: במקרה הקונקרטי הזה, בכל מקרה, אנחנו מדברים על גוף שיש לו משמעות משמעותית, יש מאות אלפי אזרחים שמפקידים את כספם בבנק הזה, ישנם משקיעים רבים מן הציבור שזכאים לדעת מיהם בעלי השליטה.

דב חנין: ולכן גם ברמה הפרטנית של המקרה המסויים הזה של בנק לאומי, וגם ברמה העקרונית הציבורית הכללית ראוי לפרסם את השמות אלה לידיעת הציבור, לדיונו, וגם לביקורתו במידה שיש ביקורת.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת בבקשה.

אני חושב שהחברים שהעלו על סדר היום של וקיבלו את אישורה של יושבת ראש הכנסת לדון בעניין עשו דבר חשוב ביותר.

אני חושב שהממונה על הבנקים שנמצא כאן צריך לומר לנו בצורה פשוטה כי עד היום במקרים שהחברים היו מעלים על סדר היום לא הייתי עוד מודע אפילו לעניין שפה אנחנו עתידים לבוא ולתת את אחד מנכסי הציבור, שזה בנק לאומי, לידי קבוצה שאני לא יודע מי היא.

זאת אומרת, אנחנו הפכנו להיות איזו שהיא חברה שבה תסמוך על.

אני לא סומך על אף אחד במדינה הזאת, אני סומך רק על השקיפות.

משום שכל אחד יכולות להיות כוונותיו הטובות ביותר והראויות ביותר, ואני מדבר אפילו על אותו אדם אשר בא, עלה לארץ וקיבל את בנק ישראל, ויש לי את מלוא ההערכה לו ולכישוריו ולמעמדו.

יחד עם זה, הוא, למשל, ואני נותן את זה כדוגמא, לא יכול לבוא ולומר 'תשמע, יש לי מישהו מארצות הברית, ואני רק לא רוצה לומר את שמו'.

אלה הם דברים שלא יכירם מקומם במדינה שלנו.

בנושא של בנק לאומי, כמו כל דבר אחר שהוא קשור בנושא ציבורי, מחוייב לשקיפות מלאה.

ואני רוצה לשמוע ברמה העקרונית את הממונה על הבנקים מסביר לי בכלל כאזרח המדינה מדוע לא יבואו ויביאו את שמות האנשים, אחד לאחד, לציבור.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ריבלין, עד לרגע זה שאלתי את אותה שאלה לכולם, אני חייב להגיד לך, ולא קיבלתי תשובה.

יעקב ליצמן: השאלה שלי, הרי לא מכרו את זה, לא עשו שום דבר בינתיים, אני רוצה להבין, תסביר לי, הרי גם במכרז שעשו לא הודיעו לכולם אילו מתמודדים.

יעקב ליצמן: מה קרה שכאן אנחנו חייבים לפרסם.

יעקב ליצמן: לי אין צד בנושא.

שאלתך מצויינת, אתה בא ואומר תשמע, כל עוד לא מכרו, מה אתה רוצה, למה שיפרסמו?

לאחר מכן יבואו ויאמרו לי 'תשמע, אף אחד לא התנגד, אז אנחנו כבר מכרנו' אי אפשר לחזור בנו.

יש דברים שאני, אלא אם כן מדובר בבטחון המדינה או מדובר בדבר שכולנו מסכימים שהשתיקה יפה לו, והיא לא כאן.

אני רוצה להבין דבר פשוט, איך יכול להתקבל על הדעת מצב שבו אנחנו עומדים בפני איזה שהוא מכרז, שעתיד למסור חלק מכנסי המדינה, ותשמע, מדובר פה בדברים הרבה יותר מהותיים כאשר אנחנו מדברים על גרעין השליטה בבנק לאומי, איך יכול להיות מצב כזה שאדם המתכוון לגשת למכרז, בין שהוא בקבוצה, בין שהוא במסך, לא יתן פרטים מלאים ושקיפות מלאה על מנת שהציבור יידע במי אנחנו עוסקים.

חיים אורון: אני רוצה לדווח לחבר הכנסת רובי ריבלין, שהיינו אמנם עד לפני רבע שעה במקום אחר, אתה לא רק פורץ לדלת פתוחה, אתה פורץ לדלת חסומה על ידי הכנסת.

חיים אורון: למה, כי המקרה של בנק לאומי הוא יוצא מן הכלל.

חיים אורון: המצב הכללי בכל נכסי הציבור, בכל החברות הממשלתיות, שהכנסת ויתרה, בניגוד לדעתי, על סמכותה להחליט למי נותנים.

חיים אורון: הכנסת מאשרת מסלול, ואחרי שהכנסת מאשרת מסלול היא פתאום מקבלת דו"ח מבקר המדינה על מה שקורה בעשות אשקלון, כאשר היו פה אין סוף דיונים.

חיים אורון: הטענה היא שהכנסת צריכה להיות מנועה מאינפורמציה, קל וחומר הציבור, הרי הכנסת יכולת להגיד תימסר פה בו אינפורמציה בחדר סגור והציבור לא יידע.

חיים אורון: אבל נציגי הציבור ידעו.

חיים אורון: הכנסת והציבור מנועים מאינפורמציה, הם אישרו מסלול מכירה למשל של בזק, ולא קבעו בשאלה האם בזק יימכר ל- א', ל- ב' או ל- ג'.

חיים אורון: או מחר אם תראו את בתי הזיקוק, בתי הזיקוק כבר אושרו, המסלול יצא לדרך, לכנסת אין מעמד להתערב אם תימכר לנסיך סעודי,

יעקב ליצמן: אולי טוב כך?

חיים אורון: אני חושב שלא.

חיים אורון: אני הצעתי מסלול ביניים, אבל נשארתי במיעוט.

חיים אורון: במקרה של הבנקים המצב הוא לא כזה.

חיים אורון: הבנקים זה החברות הממשלתיות היחידות שלכנסת יש מה לאשר.

חיים אורון: אבל במקרה הזה היתה ועדה סודית שהיא נתנה אישור למסלול, ואישרה.

חיים אורון: וצריך לשאול את חברי הכנסת שישבו בוועדה הסודית שיבואו ויסבירו לנו.

חיים אורון: זה מה שהיה.

חיים אורון: אני צודק?

חיים אורון: זה לא היה המקרה הזה של בנק לאומי?

יובל ברונשטיין: זה לא המקרה הזה.

לואי רוט: אני לא מבין דבר אחד, אני שמעתי את הדוברים, ובאמת אני רוצה להוסיף כמה משפטים.

לואי רוט: קודם כל, הבנק נמכר ל"סרברס" כשבעצם "סרברס" חשפו את השותפים השניים שרכשו שומרים ב- "שושו", מן "עסקת שב"כ", על פי חוק ניירות ערך.

יעקב ליצמן: אתה רוצה שיפרסמו?

לואי רוט: על פי חוק ניירות ערך, חייבים לפרסם את זה.

לואי רוט: ודבר שני, כאזרח, כבעל מניות, גם כעובד, אני רוצה לדעת מי ההורים שלי, המאמצים שלי.

לואי רוט: לא מדברים, לא אומרים שום דבר.

לואי רוט: שלחנו מכתב של רשות לניירות ערך, שלחנו מכתב לבנק ישראל, פנינו.

לואי רוט: חייבים לפרסם מי הם המתעניינים, מי הם הרוכשים, ומי שצריך לעשות את הבדיקה שיעשה את הבדיקה.

יעקב ליצמן: בנקים אחרים שמכרו פה ושם אני לא שמעתי שהיה בלגן, שאלו אותם מי האנשים.

ציון שמע: שאלה מצויינת, התשובה לשאלה הזו, כל האנשים שהיו מועמדים היו חשופים לציבור, נבדקו על ידי בנק ישראל, לא היה אף אחד, למיטב ידיעתנו, שלא ידענו עליו.

ציון שמע: המקרה הזה הוא מקרה חריג.

יעקב ליצמן: מה אתה חושב?

ציון שמע: אין לי מה לחשוב, אני חושב שצריך לחשוף לציבור את השמות.

ציון שמע: לפרסם את השמות.

ציון שמע: אנחנו רוצים לדעת מיהם האנשים.

ציון שמע: לנו יש בנוסף לציבור העובדים, שהם שותפים בבנק.

ציון שמע: זה מקום העבודה שלהם.

ציון שמע: אנחנו רוצים לדעת מי האנשים שהולכים ונכנסים כשותפים לגרעין השליטה.

יואב להמן: המקרה הזה שונה ממקרים אחרים כי עשינו מכרז שונה מהמכרזים הקודמים, מכרז וירטואוזי שבזכותו יכול היה ירון להגיד לי כרגע מכרנו את הבנק, מבחינתו, למרות שעוד בעצם התהליך לא נשלם.

יואב להמן: עשינו הפעם תהליך שהוא בלתי הפיך, וניצלנו בעצם את שני האפיקים, או את האפשרות ללכת בשני אפיקים, או עם גרעין שליטה או פיזור מניות, כאשר מבחינת מ.י.

יואב להמן: נכסים, המדינה, אין מצב כזה שהמניות נשארות או חוזרות אליהם, בשום מצב, גם אם לא יאושרו המועמדים.

יואב להמן: למשל המועמדים שזכו במכרז, אם הם לא יאושרו המניות לא חוזרות ל-מ.י.

יואב להמן: נכסים אלא הן תימכרנה לציבור הרחב בפיזור.

יואב להמן: זה החוק החדש שעשינו שאיפשר למעשה מכירה של מניות במפוזר, ללא גרעין שליטה.

יואב להמן: לכן יצא מכרז, מכרז ראשון, על כעשרה אחוזים ממניות בנק לאומי, במכרז הזה זכתה אותה קבוצה, "סרברס" גבריאל, שהם למעשה קיבלו את העשרה אחוז.

יואב להמן: ואנחנו הודענו מראש, הרי לא בדקנו אותם לפני המכרז, לכאורה כל מי שמחזיק מעל חמישה אחוז חייב לקבל היתר נגיד.

יואב להמן: אבל הם קנו ישר עשרה אחוז.

יואב להמן: אז עשינו דבר מיוחד, ואמרנו אתם קניתם בעצם עשרה אחוז, אבל חמישה אחוז הולכים לנאמנות, ומבחינת

יואב להמן: כם אתם עוד לא בעל הבית של לואי רוט ולא של ההנהלה ולא של בנק לאומי בכלל.

יואב להמן: זאת אומרת הם זכו בזכות לקנות את העשרה אחוז, חמישה כמו כל אחד אחר, כל אדם יכול לקנות חמישה אחוז בלי אישור של בנק ישראל, ואת העודף הם צריכים לשים אצל נאמן.

יואב להמן: היה ולא יאושרו כקונים, למעשה את החמישה העודפים ישר יימכר מיד הנאמן, לקונה אחר או לציבור הרחב.

יואב להמן: כך שבכל מקרה מה שאמרתי קודם לא יחזרו המניות לידי המדינה.

יואב להמן: לגבי עשרת האחוזים הנוספים, ניתנה להם אופציה לממש עוד עשרה אחוז, לקנות עוד עשרה אחוז במחיר שנקבע באותו מכרז ראשון, שהיה פה ואושר מבחינת התוואי לגבי איך שזה יהיה, ולגבי האופציה, עצם האפשרות בכלל לקבל את האופציה, היא הותנתה בזה שהם יצליחו, מאחר שאנחנו לא הסכמנו שהקבוצה הזאת של "סרברס" גבריאל תהיה שולטת בלעדית על כל גרעין השליטה, כי חשבנו שקרן השקעות, או קרנות השקעות, צריכות לכל היותר להחזיק חמישים אחוז מגרעין שליטה, לכן היה ברור שהם צריכים להביא עוד שותפים להשלים את החמישים אחוז האחרים של גרעין שליטה.

יואב להמן: הם היו צריכים להביא שמות של כאלה שמוכנים להצטרף לגרעין השליטה, שביחד הם יהוו גרעין שליטה פוטנציאלי שעל פניו נראה ראוי.

יואב להמן: היה וההגשה הזו תיראה כלא משהו לצאת ידי חובה כדי לממש את האופציה אלא משהו רציני אז החשב הכללי יכול להאריך להם או לאשר להם את הארכת האופציה עד אשר יאושרו המועמדים או כל גרעין השליטה, וכמובן שהם לא יכולים לקנות ולהחזיק עשרים אחוז עד שכל התהליך של האישור, כל אחד מהם וכולם ביחד כקבוצה עם שיווי המשקל הפנימי בתוכם יאושרו על ידי בנק ישראל.

אני השתתפתי במכרז כחשוף, אמרתי רובי ריבלין רוצה לקנות.

אמרו לי לא, הקבוצה השנייה זכתה במכרז, שאני לא יודע מי היא.

יואב להמן: אתה כן יודע.

תסביר לי, איך אני יודע?

חיים אורון הוא חברה ואני רובי ריבלין, איך בדיוק יודעים מה יש ומה אין לרובי ריבלין?

יואב להמן: חבר הכנסת ריבלין, מי שזכה במכרז זו קבוצת "סרברס" גבריאל.

מיהם?

ובאותו זמן אני השתתפתי במכרז ולא זכיתי, נכון?

ליצמן יודע מי אני, והוא אומר בצדק לא זכית,

יואב להמן: כל אחד יכול היה לגשת למכרז וכולם היו מזוהים, זה פומבי לגמרי.

יעקב ליצמן: רובי, באישורך, היית יושב ראש הכנסת ,קיימנו בלילה כאן ועדה סודית.

יעקב ליצמן: בקדנציה הקודמת.

יעקב ליצמן: ואז קיימה ועדה סודית.

יעקב ליצמן: עכשיו אישרנו את המסלול איך להוציא את המכרז, לפי סף מינימום.

יעקב ליצמן: רק מחיר.

יעקב ליצמן: עד הבוקר ידענו מי זכה, מי הציע הכי הרבה.

יעקב ליצמן: בזה אנחנו סיימנו את הדברים.

יעקב ליצמן: רק המחיר.

יעקב ליצמן: אנחנו אפילו לא ידענו מי הזוכים.

יעקב ליצמן: זה היה במכרז.

יואב להמן: חבר הכנסת ריבלין העלה שאלה לגבי הזהות.

יואב להמן: כפי שאמרתי קודם הזהות של "סרברס" התבררה מייד כשזכו במכרז, וכפי שאמרו פה חברי הכנסת, עיתונאים חרוצים וכו' יכלו להביא את כל החומר הטוב והרע על אותם אלה שזכו במכרז.

יואב להמן: במכרז עצמו נאמר, היה ברור שלא בהכרח שזה שניגש יש לו ישר את כל קבוצת השליטה על כל רכיביה, וניתנה אפשרות, זה בתוך תנאי המכרז, להשלים את הגרעין עד פרק זמן נתון ולהודיע לנו על השלמה הזאת.

יואב להמן: ברור שמי שאין לו לא יכול להודיע לפני שיש לו.

יואב להמן: ולכן במועד המכרז עוד לא ידעו מי הצטרף ל"סרברס", לא ידעו מי השותפים.

יואב להמן: אבל היה ברור התוואי והיה נתון שהם היו צריכים להודיע אלה הם שותפיי הפוטנציאליים, במידה והם יאושרו על ידכם.

יואב להמן: הלכו והודיעו לנו ביום הנתון, בעשרים וארבע, הודיעו לנו אלה שותפינו הפוטנציאליים, ומבחינה זו אנחנו הסתכלנו.

יואב להמן: כמובן שאי אפשר לבדוק את אותם שותפים פוטנציאליים על המקום, ואמרנו או.

יואב להמן: קיי.

יואב להמן: , על פניו נראה שהם הגישו לא שמות פיקטיביים ולא שמות סתמיים רק בשביל לקדם את ההליך אלא שהם מתכוונים לזה.

יואב להמן: עדיין היו שם חוסרים מסויימים, וחתימה על איזה מכתב, שבעטיים, והחשב הכללי יוכל להרחיב אם הוא רוצה, עדיין החשב הכללי לא הודיע להם שהוא מבחינתו מאריך את האופציה.

יואב להמן: הם טרם קיבלו הודעה פורמלית של מדינת ישראל, האופציה אכן מוארכת ואתם אכן תוכלו לקנות עוד עשרה אחוז, לפי מה שהוגדר במכרז.

זה תלוי בשמות וזה תלוי באישור השותפים.

יואב להמן: לא, הם היו צריכים לתת איזה מכתב הודעה בנוסח מסויים והנוסח לא היה בדיוק, ולכן עדיין לא הושלם ההליך הזה של אישור החשב הכללי, כי האופציה תינתן להם.

יואב להמן: עשרה אחוז שלהם וחמישה יושב אצל נאמן, ומהבחינה הזו אם הם לא יאושרו, הקבוצה לא תאושר, הם ימכרו את החמישה אחוז לפחות, אם לא את כל העשרה.

אבשלום וילן: אני רוצה להבין, לפי הטכניקה הזאת שהוועדה הסודית אישרה - - -,

יואב להמן: לא סודית, הוועדה אישרה את כל התשקיף.

אבשלום וילן: אני שואל, האם באופן עקרוני יכול איזה מישהו, ואני אתן דוגמא הכי קיצונית והכי מטורפת, שלא שייכת לעניין.

אבשלום וילן: אני שואל אותך, לפי ההליך הזה איפה החסמים שלך?

יואב להמן: אנחנו שמנו כל כך הרבה חסמים בדיוק בגלל הפוביה שעוד אמרו לנו בדיונים על תיקון שלוש עשרה, 'הגזמתם, אתם היסטרים, בשום מדינה לא מאשרים מחמישה אחוז, מאשרים מעשרה אחוז', ואמרנו שחמישה אחוז בבנק לאומי זה המון.

יואב להמן: אנחנו לא רוצים שאיזה מפיונר יקנה כמה חתיכות של חמישה, עם "אנשי קש", ופתאום יתברר לנו שיש איזה מישהו ששולט בבנק ואנחנו לא יודעים מזה.

יואב להמן: כרגע הם עוד לא יודעים אפילו שהם יוכלו לקנות ולהיות גרעין שליטה, בכלל אפילו, כי אם למשל האופציה לא תוארך, למעשה אין פה גרעין שליטה.

יואב להמן: הם לא יוכלו להגיע לשליטה, הם לא ירכשו, ומהבחינה הזו לחזור לברירת המחדל של מכירה מפוזרת בבורסה.

יואב להמן: או שימכרו לאיזה גרעין שליטה אחר ויתחיל התהליך בצורה אחרת.

יואב להמן: לכן, מבחינתם למעשה עוד אין התחלה של תהליך שבכלל הסכימו שהם יעשו.

יואב להמן: אני דיברתי איתם, שאלתי, אני יודע, אקדים את המאוחר ואומר, התשובה שענינו לכם היא לא איזה תשובה בירוקרטית טכנית, אנחנו על פי חוק מנועים מלמסור את המידע שקיבלנו כמפקחים.

יואב להמן: אנחנו פשוט מנועים.

יואב להמן: אנחנו יכולים לתת אותו למשל, לשתף רשויות פיקוח אחרות, אבל בתנאי כמובן שחובת הסודיות עליהם תהיה כמו עלינו.

יואב להמן: מכוח חוק שאומר אסור.

יואב להמן: מי שיעשה את זה ייכנס לבית סוהר.

יואב להמן: אני מדבר עלי, לי אסור להגיד מידע שקיבלתי בתוקף סמכותי כמפקח על הבנקים, במסגרת הזו, לפי פקודת הבנקאות, סעיף 15, אסור.

אתה אישית יכול לבוא ולומר שאסור לך לפרסם את השמות, לפי סעיף 15 א קטן לפקודת הבנקאות?

אני שואל אותך, האם אתה יכול לפסול אחד מהאנשים האלה?

יואב להמן: ודאי.

יואב להמן: כל התהליך הזה, עוד לא הגעתי לזה, עוד לא נתתם לי להגיע לעניין של החשיפה.

יואב להמן: דיברתי איתם, אמרתי להם תגידו, למה, בואו תראו, רשות ניירות ערך רוצה שתפרסמו, הציבור רוצה לדעת, למה לא תפרסמו אתם.

יואב להמן: אמרו תשמע, אתם אפילו עוד לא אמרתם לנו שאנחנו בכלל מועמדים, כיוון שאנחנו אפילו לא קיבלנו את האישור שמאריכים את האופציה.

יואב להמן: אז מבחינה זו, אנחנו לא טיפלנו באספקט הזה של חשיפה ושל גילוי בתוך תהליך המכרז.

יואב להמן: כך שאין עליהם חובה להתגלות, אלא אם כן זה נגזר מחוקי ניירות ערך.

יואב להמן: בנושא הזה, הם אמרו לי שאם אכן הם יהיו מועמדים ואכן תוארך האופציה, אז ברור להם שהם ייחשפו, בשלב שהוא קודם בהרבה לעניין קבלת ההיתר שלנו.

יואב להמן: גם לי יש אינטרס שזה ייחשף.

שלי יחימוביץ': מתי זה קורה?

יואב להמן: לדעתי בשבועות הקרובים.

שלי יחימוביץ': למה בשבועות הקרובים ולא היום?

יואב להמן: האישור שלהם שתוארך האופציה.

יואב להמן: אם תוארך האופציה לדעתי הם ייחשפו.

יואב להמן: לפי מה שכתוב במכרז.

יואב להמן: הארכת האופציה זה בכלל רק בזה שהם בכלל ייבדקו.

יואב להמן: האישור להיות גרעין שליטה, זה כמובן לממש את האופציה, לקנות את המניות ולהיות בעלי המניות הדומיננטיים בבנק.

יואב להמן: ומהבחינה הזו, לזה עוד חזון למועד.

יואב להמן: לכן לי, התהליך הזה שאני בודק, כדי שלא יהיו תקלות מהסוג שדיברת עליו או מבוכות מהסוג הזה, אנחנו עושים בדיקה מאוד מעמיקה, ועוזר לנו אם באמת מביאים לנו מידע מבחוץ שכל מיני אנשים אולי יודעים.

שלי יחימוביץ': יואב, כמה מועמדים יש?

שלי יחימוביץ': תגיד לנו את המספר בלי השמות.

יואב להמן: הרבה פחות מעשרה, אני לא זוכר בדיוק, חמישה, שישה.

למה הרשות לניירות ערך לא ביקשה מכם למסור את הפרטים?

יואב להמן: אם הרשות לניירות ערך תבקש, היא תקבל את השמות.

למה היא לא מבקשת?

יואב להמן: כי אין לה עניין בזה.

יואב להמן: אלא אם כן זה מובא לציבור.

יואב להמן: הם לא יוכלו להביא את זה לציבור אם אני מעביר להם את זה בכפוף לסודיות של סעיף 15.

יואב להמן: יש שיקולים מתי לפרסם.

יואב להמן: רבותיי, עד היום כאשר אנשים התעניינו אם לקנות או לקנות, ביקשו לקבל פרה-רולינג כזה, מוקדם, לפני האישור הפורמלי, גם אצלנו ודרך אגב גם בארצות הברית, התהליך הזה הוא מסכים לעשות בצורה שאיננה נותנת פרסום.

יואב להמן: אני לא מדבר על שלב שהם קנו כבר מניות, ואז לפי חוקי ניירות ערך הם צריכים להתפרסם.

יואב להמן: אבל אם הם לא קנו מניות, רק מתעניינים, חושבים, אולי יסגרו עסקה, אבל רוצים לדעת אם לא יפסלו אותם, על פניו, בגלל איזה כתם מהעבר, הם עושים בדיקת פרה-רולינג.

יואב להמן: מכבדים את העניין הזה כיוון שאם ידעו שהם נפסלו על ידי הפיקוח על הבנקים בישראל אחר כך כל עסקה שהם יעשו אי פעם באיזה שהוא מקום יבואו ויגידו תסביר לנו בעצם למה נפסלת.

יואב להמן: ולכן הרבה מאוד משקיעים פוטנציאליים מעוניינים קודם כל לדעת איזה שהוא פרה-רולינג מסויים שלא יסתובבו עם אות קין, וזו היתה הסיבה שבתהליכים האלה עוד לא פרסמנו.

יואב להמן: אצל האמריקאים, כאשר אדם מגיש כבר בקשה פורמלית, סופית ומוחלטת, במצב כזה הם מפרסמים , אבל בעניין הפרה-רולינג לא.

יואב להמן: אני חושב שהמדיניות הזאת היא נכונה ואני חושב שגם אנחנו לעתיד, ולא צריך לעשות חקיקה בשביל זה, פשוט צריך להתנות את זה בתהליך הבדיקה, להודיע אנחנו לא נבדוק אותך אם לא נוכל לבקש מהציבור מידע עליך בתהליך הבדיקה.

יואב להמן: ולכן רק צריך להחליט באיזה נקודת זמן, באיזה שלב.

יואב להמן: לגבי מה שנאמר, אני מציע שאנחנו נחליט לא פר מקרה אלא ברמה העקרונית, אתם תדעו את השמות לפני שיאושר, וזה ודאי לעתיד, באופן חד משמעי.

יואב להמן: אני מדבר גם בתהליכים אחרים, כל העברת שליטה, לא רק בהעברות.

יואב להמן: יכול להיות גם בהעברת שליטה אחרת.

לרשות לניירות ערך אני רוצה לשאול שאלה על הדברים שנאמרו.

אנחנו ברור לנו שפקודת הבנקאות קובעת כללים אחרים לבנקים מאשר לחברות הנסחרות בבורסה.

יואב להמן: לא, אותי היא מחייבת, לא את הבנק.

אבל זה חוק ספציאלי, היא לא עומדת בסתירה.

יש כלל שהוא חוק ניירות ערך, שהוא הכלל.

אני רוצה להבין דבר אחד, הכלל הוא הכלל שלכם.

היוצא מן הכלל פקודת הבנקאות.

באה פקודת הבנקאות ולאחר שקבעה את היוצא מן הכלל קובעת סייגים ואומרת בסעיף 15 א רבתי שאתה לצורך מילוי תפקידך יכול לבקש ממנו את כל הפרטים, הוא חייב למסור לך אותם.

יעקב ליצמן: אבל גם לו אסור לפרסם.

אני לא בטוח.

האם כאשר אתה צריך למלא את תפקידך, ולצורך כך אתה מבקש, אתה לא רואה חובה שלך לבקש ממנו את הפרטים ואתה מפרסם, כאשר זה מוצא לפי 15 א רבתי מפקודת הבנקאות ועובר חזרה אליך.

שמשון אלבק: ראשית קבוצת "סרברס" פרסמה מי בעלי השליטה בקבוצה, ועל זה יש דיווח, והדיווח נמצא בדו"חות של הבנק, ואנחנו יודעים מי האנשים שעומדים מאחורי הקבוצה ומה ההרכב של הקבוצה.

שמשון אלבק: והם בעלי עניין בבנק, וכבעלי עניין בבנק הם מדווחים.

שמשון אלבק: עכשיו יש שאלה, האם יש שינוי כרגע בבעלי העניין בבנק.

שמשון אלבק: והשאלה הזאת מתקשרת כמובן לאירוע שכאן.

שמשון אלבק: האם אותם הליכים מקדמיים, שיואב פה פרסם, דיווח עליהם ופירט אותם באופן מלא, האם הם מגיעים כדי שינוי קבוצת בעלי השליטה בבנק.

שמשון אלבק: רשות ניירות ערך לא מופקדת על בדיקת איכות האנשים, מי שעושה את העבודה הזאת זה הפיקוח על הבנקים.

שמשון אלבק: ולכן אנחנו לא יודעים מי האנשים האלה, ואנחנו גם לא אמורים לבדוק אותם.

שמשון אלבק: אנחנו לא בודקים אותם, אנחנו אחראים על החשיפה לציבור, לא על הבדיקה.

שמשון אלבק: עכשיו לגבי החשיפה לציבור, יש סעיפים מאוד ברורים בתקנות שעוסקות בדו"חות תקופתיים, והסעיפים האלה מטילים חובה על החברה, על בנק לאומי במקרה הזה, לפרסם.

שמשון אלבק: עכשיו בנק לאומי, בעל המניות צריך לדווח לבנק שהוא התאגיד הנסחר והבנק צריך לפרסם.

שמשון אלבק: הבנק אמור לפנות לבעל המניות ולבקש ממנו את הבדיקה.

שמשון אלבק: למיטב ידיעתנו, וגם אנחנו עושים, לאור המידע שיש באוויר, אנחנו גם כן עושים בדיקות לצורך השאלה האם הגענו לשלב שבו צריך לחשוף את שם בעלי השליטה החדשים, אם קיימים כאלה בכלל, והתשובות שקיבלנו בעניין הזה הן שלמיטב ידיעתנו הבנק לא קיבל מקבוצת "סרברס" שום הודעה על שינוי בבעלי השליטה.

שמשון אלבק: וקבוצת "סרברס" מודעת לעובדה שיש סעיף שמחייב אותם, בהתקיים הנסיבות שבהן יש הסכם,

הוא אומר שהוא יודע.

שמשון אלבק: הוא לא אומר שיש הסכם, הוא אומר שיש אנשים.

הוא יודע מה השמות של האנשים,

שמשון אלבק: הוא יודע, אבל אין הסכם ביניהם, הם עוד לא בתוך קבוצת השליטה האנשים האלה.

שמשון אלבק: אני שומר על הציבור, אם יש הסכם - - -,

אז תשמור עלי.

כל מה שאני רוצה, שיפרסמו את שמו ואת מספר תעודת זהות שלו, כמו שכתוב בסעיף 33.

שמשון אלבק: אבל בשביל זה יש חוק.

שמשון אלבק: בסעיף 33 כתוב שצריך שיהיה הסכם שמשנה את ההרכב של בעלי העניין.

שמשון אלבק: ואם אין הסכם כזה עדיין אז הם לא צריכים לדווח.

שמשון אלבק: עכשיו אני אלך יותר רחוק.

שמשון אלבק: בחוק ניירות ערך סעיף 37 קובע שיש עליהם חובה, ואם הם לא מפרסמים זאת עבירה.

שמשון אלבק: זו גם הפרה שיש בגינה סעד אזרחי.

אני עכשיו לצורך העניין הציבור.

שלי וגלעד, אתם הגשתם את הבקשה, הם לצורך העניין הציבור.

הם באים ואומרים לך תשמע, אדוני, ניירות הערך, באה פקודת הבנקאות ומתחכמת לנו, אנחנו מנועים לדעת האם פה יש פעולה לטובת הציבור או נגד הציבור.

ואין לנו מושיע אלא אתה.

שמשון אלבק: הוא אומר אין פעולה.

שמשון אלבק: לא התגבשה בכלל פעולה.

שמשון אלבק: חומר קיים יוצר מצב שבו בעצם קבוצת "סרברס" יכולה לסגור בעל פה עם כל השותפים החדשים, ולהגיע עד לקו הסיום, עד לחתימה, ואנחנו לא נדע, זה המשמעות.

הלית מגידו: אולי זה מבלבל פה את האנשים בישיבה, לצערי או שלא לצערי המצב הוא מאוד פשוט.

הלית מגידו: המפקח על הבנקים כפי שהוא אמר מנוע מלגלות את המידע הזה.

הלית מגידו: זה חד וחלק לפי פקודת הבנקאות.

הלית מגידו: הוא אכן יכול להעביר את המידע הזה לכל מיני רשויות פיקוח, למשל לרשות לניירות ערך.

הלית מגידו: גם כאשר הרשות לניירות ערך מקבלת את המידע הזה, היא מנועה מלפרסם אותו.

הלית מגידו: זה דבר פלילי.

הלית מגידו: היא לא יכולה לשאוב את המידע מהמפקח על הבנקים ופשוט לפזר אותו.

הלית מגידו: אסור לה.

הלית מגידו: ברגע היא קיבלה מידע מכוח אותו סעיף אסור לה מבחינה חוקית לפרסם את המידע הזה הלאה.

הלית מגידו: החובה שהוזכרה כאן מכוח תקנות 15 א, כתוב:

הלית מגידו: לא יגלה אדם ידיעה ולא יראה מסמך שנמסרו לו לפי הוראות סעיף זה, ודינו מאסר שנה אם הוא יעשה כן, שחור על גבי לבן.

הלית מגידו: לגבי תקנות ניירות ערך, אכן כתוב שיש חובה בדו"חות התקופתיים ובדו"חות המיידיים לפרסם גם את שם בעל העניין וגם את מספר הזיהוי שלו כאשר נעשה שינוי כפי שהוזכר כאן.

הלית מגידו: אבל זאת רק כאשר נכרת חוזה.

הלית מגידו: ושואלים כאן את האנשים שיודעים את העובדות, אני אינני יודעת את העובדות אבל אני נסמכת על מה שמספרים כאן, שלא נכרת חוזה.

יואב להמן: אני לא יודע אם נכרת חוזה, לא קיבלתי אותו.

לא שאלתי אותך אם קיבלת, אני שואל אותך אם נכרת חוזה.

אתה יכול להגיד לי לא נכרת חוזה, לא ידוע לי שנכרת חוזה.

יואב להמן: לא ידוע לי שנכרת חוזה.

חיים אורון: אני חושש מדבר אחר.

חיים אורון: אני לא הכרתי את העניין הזה קודם בכלל, מודה, לכן גם הלכתי לכיוון אחר.

חיים אורון: קראתי את הדברים פה, יש פה יותר מידי אנשים מעורבים, ועלול להיות מצב שהאקט הפורמלי של החוזה יהיה במצב שהנימוק העיקרי יגיד אנחנו לא יכולים לשבור את המילה שלנו מול אנשים כאלה חשובים.

חיים אורון: ואין לנו דרך, היות וזה יבוא לפה, ואני כבר לא פעם אחת הייתי, תדעו את המחיר של אי אישור הזה.

יעקב ליצמן: רבותיי, שלי, אני אומר, אני רוצה לנסות לסכם משהו, ברגע שהיועצת המשפטית אומרת כאן שאסור מתחילה להיות איזו בעיה כאן.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים לבדוק אם החוק שאוסר, בואו נתחיל בהתחלה.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שהחוק שאוסר, למשל, אם אני לא טועה היום מתחיל להיות מקובל לאחרונה בשופטי בית משפט עליון, מפרסמים לפני כן.

יעקב ליצמן: הם רוצים להיות מועמדים, בודקים אותם, כן טוב או לא טוב, כך קראתי באיזה שהוא מקום.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, התחילו להתרגל לפרסם דברים לפני כן, שבציבור ידעו עליהם, שיבדוק אותם.

יעקב ליצמן: אני חושב שצריך לבדוק אפשרות שאנחנו נשנה את הדברים, במיוחד שזה כספי ציבור, הציבור רוצה לדעת מי המועמדים, במי מדובר, אם מותר לי לדעת את השותפים שבבנק מי הולך להיות השותף.

יעקב ליצמן: אני שואל, איזה פנים זה שיש שותף שהולכים למכור לו חלק מהשותפות שלו והוא לא יודע מי הולך להיות השותף שלו, לפחות הוא צריך לדעת, ואני לא מדבר על הציבור, אבל לי יש מפעל חמישים אחוז, ואתה הולך למכור את החמישים, מותר לי לדעת על מי מדובר, מי הולך להיות השותף שלי?

יעקב ליצמן: לכן צריך לבדוק את האפשרות לשנות את הדברים.

יעקב ליצמן: לא יקרה אסון.

יעקב ליצמן: אם אתה אומר יואב שיש אפשרות לפרסם, מה הבעיה, תפרסם.

יואב להמן: הם יפרסמו, הם חייבים לפרסם לפי החוק.

אבשלום וילן: לפי מה שהיו"ר יעקב ליצמן אומר, יש נקודה אחת שבמחשבה ראשונה נראתה סבירה ובמחשבה שנייה היא מאוד בעייתית.

אבשלום וילן: אתה אמרת, מדוע בעצם העקרון מגינים על המשקיעים כי הם לא רוצים לקבל חותמת שבנק ישראל לא אישר אותם ואחרי זה עם החותמת הלא נעימה הזאת יסתובבו בכל העולם ויצטרכו להסביר.

אבשלום וילן: אני חושב שיש פה הליך הפוך לחלוטין.

אבשלום וילן: לפי המידע שהתפרסם בעיתונות המשקיע העיקרי, כנראה, לכאורה, יש לו איזה רקע בעייתי, והמשרד עורכי דין הגדול והמכובד במדינה מכסה אותו בשמות של מנהיגי יהדות ארצות הברית בעלי ממון שהם כביכול יתנו את המטריה של המכובדות.

אבשלום וילן: לכן יש פה בעיה.

יואב להמן: רבותיי, הבעיה לא פה.

יואב להמן: כל הנושא הזה הוסדר באופן מאוד מדוייק בחוק ניירות ערך.

יואב להמן: השאלה היא, מאיזה רגע?

יואב להמן: ברגע שחברי הכנסת הנכבדים עם הכסף חושבים לקנות בנק, ומתחילים לדבר עם בעל מניות כבד, נניח מישהו שיש לו עשרה אחוז, רוצים להתחיל לדבר איתו לקנות את המניות.

יואב להמן: אבל הם לא חתמו כלום, התחילו להתעניין.

יואב להמן: האם בשלב הזה צריכים בעלי המניות לשמוע שהם מתחילים להתעניין, לפי החוק לא.

יואב להמן: כי זה גם עלול להטעות.

יואב להמן: מתי כן צריך לפרסם, ברגע שיש קשר מאוד קונקרטי.

יעקב ליצמן: אני חושב שברגע שנניח יש לי דירה, ואני החלק החמישים אחוז, מותר לי לדעת מי בא לקנות.

יעקב ליצמן: אולי אני רוצה לקנות את החמישים הנותרים, אולי לא, אולי אני לא רוצה לי שותף, אולי יש לי משהו להגיד פה.

יעקב ליצמן: זה לא נראה לי נורמלי.

יעקב ליצמן: כל השאר זה לא מעניין אותי.

יעקב ליצמן: אבל אחרי שנחתם חוזה אז מה שווה?

שלי יחימוביץ': אני מבינה יואב, יש אפשרות בלי לעשות שינוי בחוק לשנות את הסיטואציה, באיזה אופן?

יואב להמן: באמצעות זה שאנחנו נבוא ונאמר,

יואב להמן: שעל פי הפרוצדורה שבה אנחנו רוצים לבדוק את המועמדים, אנחנו אומרים להם אל תיגשו בכלל אם אתם רוצים למשל להישאר חסויים, אל תיגשו בכלל כי אנחנו משלב כזה או אחר נדרוש את החשיפה, שאתם תפרסמו, לא אני.

יואב להמן: אני אומר שוב, אתם יכולים להציע.

יואב להמן: אני שמעתי, התהליך הזה רלוונטי לכל תהליך של העברת שליטה.

יואב להמן: עכשיו זה נכון שפה היה תהליך מאוד מיוחד של מכרז מאוד מיוחד.

יואב להמן: אבל יכול להיות שתתעורר סיטואציה דומה גם בעתיד,

שלי יחימוביץ': האם יש לכם כוונה, להודיע הודעה כזאת שבסופו של דבר תשנה את רוח החוק?

יואב להמן: אני חושב שכן.

יואב להמן: לא התקבלה החלטה רשמית של הנגיד או שלנו, אבל מדיבורים שקיימנו אכן כן.

יואב להמן: אני חושב שכן, והסברתי שיש לזה גם יתרון מבחינתנו כי אנחנו הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה שגורם לא ראוי ישתלט,

שלי יחימוביץ': אדוני יושב ראש הוועדה, עכשיו אמר המפקח על הבנקים שבכוונתם לשנות את רוח החוק ולהודיע שהחל מעכשיו שלא יהיה חיסיון על מי שמגיש את המועמדות.

שלי יחימוביץ': זה דבר אחד.

יואב להמן: אני רוצה לדייק, אני רוצה להשאיר את האפשרות לפרה -רולינג שאחרת מתעניינים פוטנציאליים יירתעו בכלל לגשת לתהליך ואנחנו סתם נפסיד משקיעים פוטנציאליים.

שלי יחימוביץ': אני מבינה שלעובדי הבנק אישרו הארכת הסכמים קיבוציים לחמש שנים.

שלי יחימוביץ': כלומר מרגע שהם יודעים מי בעל השליטה יש להם חמש שנים.

שלי יחימוביץ': בקשתי בשם העובדים לצורך העניין שיאריכו להם את התקופה עד שגרעין השליטה יימכר.

שלי יחימוביץ': מרגע שגרעין השליטה נמכר חמש שנים ואילך.

שלי יחימוביץ': זה נראה לי תואם את רוח ההסכמים.

שלי יחימוביץ': שהשעון יתחיל לתקתק החל מהרגע שנודע לעובדים מי בעל השליטה.

חיים אורון: אני רוצה עכשיו בעקבות התיקון, שאני מברך את היושב ראש שהוא תיקן אותו, אני בכל זאת רוצה עוד שאלה שקשורה בכל התהליך.

חיים אורון: אנחנו נמצאים היום בנקודה שהתחילה בדיונים בוועדה על תיקון חוק זכאות, שבעצם היה עניינו מכירת בנק ללא גרעין שליטה.

חיים אורון: אני התנגדתי לכל התהליך הזה וכרגיל נמצאתי במיעוט.

חיים אורון: אחר כך בא מי שבא שהרג את זה במסלול לא של חקיקה אלא במסלול הרבה יותר אלגנטי, נותנים מכה בשולחן, הכל עף למעלה ומתפזר.

חיים אורון: אחר כך היה המסלול הזה ובסופו של דבר אנחנו, אנחנו זה הציבור במקרה זה, נמצא את עצמנו במצב שנוצר גרעין שליטה בבנק השני בגודלו במדינה, ולו, שהיא הגורם המוסמך ונאמן הציבור העליון לנכסי המדינה, בעצם בגלל שהיה ועדה סודית, אני לא מערער על שום דבר שקרה, בעצם נמצא את עצמנו בקצה, בלי יכולת להשפיע שום דבר.

חיים אורון: ואני אומר שהיות וכל התהליך, וכל הסיטואציה הזאת, אני מודה, אני חשבתי כחלק מהשקפתי שלא היה קורה שום דבר אם אחד משני הבנקים הגדולים יישאר בבעלות ציבורית ואפילו היו לי רעיונות מטורפים מאלה.

חיים אורון: אבל עזבו, אני לא רוצה להתחיל עכשיו את הויכוח.

חיים אורון: האם אין מקום שהוועדה תקיים דיון על התהליך, על המהות שלו, בעסקה שנעשתה.

חיים אורון: אולי סוף כל סוף אני אגיד לחברים בוועדה החשאית תחזיקו את הסוסים טיפה, כשבאים אליכם באמצע הלילה ואומרים יש עסקה עולמית,

ירון זליכה: אדוני היושב ראש, כדי להבהיר את הנקודה, ההליך של המכרז היה פומבי.

ירון זליכה: והוא התפרסם חודשיים לפני האישור של הוועדה הסודית.

ירון זליכה: האישור של הוועדה הסודית היה נדרש לצורך מחיר מינימום.

ירון זליכה: באותו בוקר היתה ישיבה בו, ישיבה מלאה של שבה דנו בנושא ההסכם עם העובדים, וגם המכרז היה על השולחן.

ירון זליכה: אף אחד לא העיר על הנושא הזה.

ירון זליכה: אנחנו נדרשנו לדיון הסודי בגלל מחיר המינימום, שלא יכולנו לחשוף אותו כי זה היה תוקע לנו את המכרז עצמו.

ירון זליכה: היה פוגע במכרז עצמו.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת חיים אורון , את הדברים שלך אני מציע שאנחנו נעשה את זה בדיון על תיקון החוק.

ירון זליכה: לגבי העובדים, צריך לזכור, אנחנו, המדינה מכרה את השליטה.

ירון זליכה: גרעין שליטה עוד לא התגבש אבל לנו יש בסך הכל עשרה או עשרה וחצי אחוזים ממניות הבנק.

ירון זליכה: אנחנו לא יכולים להגיד לבנק האם להעריך את הסכמי העבודה או לא.

ירון זליכה: לכן אין לנו עמדה, לא בעד ולא נגד זה.

יעקב ליצמן: רבותיי תודה רבה, הישיבה נעולה.