ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 20, 2006-06-27 13:30

גאלב מג'אדלה: אני החלטתי לשאול את שופט בית המשפט העליון: מתי יהיה פסק דין אחד כנגד ממונה על מחוז שתוקע 10 שנים תוכנית – שהוא ייכנס לבית הסוהר?

גאלב מג'אדלה: לא רק שהאזרח ישלם כל הזמן, יהרסו לו בתים והוא ישלם אלפי שקלים.

גאלב מג'אדלה: מתי נראה פסק דין שראש מועצה שלא ממלא את תפקידו, מקבל משכורת, חמש שנים ועוד קדנציה - ללא משלים תוכנית מתאר, ולא מאפשר לאזרחים שם בית חוקי.

גאלב מג'אדלה: מתי הוא ייכנס לבית סוהר?

יעקב אפרתי: ברגע שאתה תחוקק חוק כזה – זה מה שיהיה.

יעקב אפרתי: אל תשכחו: הבית הזה מחוקק חוקים.

יורם מרציאנו: גם מפקח על עבודת הממשלה.

יעקב אפרתי: אם אני לא אהרוס, אתה תבקר אותי.

יעקב אפרתי: אם אני לא אהרוס – אתה חייב לבקר אותי.

יורם מרציאנו: אני בעד שתהרוס, אבל בוא ניתן פתרונות.

יורם מרציאנו: אין בעיה, אני מדבר על פתרונות.

יעקב אפרתי: אל תעמידו אותנו במצבים בלתי אפשריים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אתה ממונה על המחוז - - שעובדים יחד.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: תודה לאל, אין ביניכם חילוקי דעות, אלא יש שיתוף פעולה מלא.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הממונה על המחוז לא בא היום לדיון, יש אצלו מעצר של מתכננת המחוז, ועוד אנשים עצורים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אז הוא ביקש לא לבוא היום כי הוא חייב להיות במחוז.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יש לו מצב שהוא לא יכול לעזוב את המקום.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: מגרש שהמנהל העמיד לרשות הציבור – והציבור לא - -.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אנחנו מכירים מקרים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אני ואתה לפחות מכירים מקרה אחד,שלא שייך ללוד.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: האזרח בנה, ועשה עבירה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יש שתי אפשרויות: יש אפשרות אחת שהוא ישלם על המגרש הזה, יקנה אותו, יגיש תוכניות ויקבל היתר בניה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הוא ישלם ביוקר.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: ויש אפשרות שניה – להרוס לו את הבית, כי הוא בנה על מגרש לא חוקי.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יש לנו 11 אלף מקרים בארץ הזו של בניה בלתי מורשית.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אם נהרוס 11 אלף בית נוכל להגיד שאנחנו בחברה ראויה?

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אי אפשר.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אני הצעתי, אתם מצד אחד לא רוצים למצוא פתרונות ומצד שני אתם רוצים לממש את החוק.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: החוק הוא בסדר, החוק הוא קדוש.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אבל צריך לתת לאזרח פתרון לבנות בית חוקי.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הצעתי לתכנון ובניה – אמרתי להם: בואו נקפיא את ההריסה לשנה במגזר.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: חוץ מהנגב, שם הנושא מסובך.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: בואו נקפיא את הבניה, נקפיא את ההריסה שם.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: ניתן 120 מיליון שקל להכנת תוכניות מתאר ליישוב הערבי.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אפשר לגמור את זה בשנה, בהליך מזורז.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יום אחרי זה נגיד – בבקשה, האזרח, יש לך תוכנית מפורטת, אתה יכול לבנות.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: ונגיד למדינה- מעכשיו, מי שלא בונה חוקית – תהרוס לו.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יש בעיה, מוכרחים להתמודד אתה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: סיפרתי לך את הסיפור שלי – אני יכול לעשות ע"נ 136 ל- 7 חודשים ובמקומות אחרים לא יכולים?

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: למה?

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אז בוא נשלב ידיים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: האזרחים האלה ימשיכו בלוד, אז בין זה שהוא יהיה אזרח של לוד שירגיש שזה ביתו ויחיה בכבוד עם שכניו, לבין שהוא ירגיש ממורמר, וכל יום יחשוב שהמדינה נגדו - -

ואסל טאהא: רציתי להדגיש דבר אחד בעניין התכנון.

ואסל טאהא: אם הבעיה היא תכנונית, שקשה מאד להעביר תוכניות, רציתי להביא דוגמה.

ואסל טאהא: סיפרתי פעם לחבר הכנסת מרציאנו: ב- 1990 כשהתחילה העליה הרוסית והגיעו לארץ כמעט 1,200,000 איש, אז אז פרס בזמנו יצר גוף שעוקף את כל הוועדות – וקרא לו מל"ל, והוא אישר את כל התוכניות תוך חודשים.

ואסל טאהא: הוא עשה מבצע אדיר.

ואסל טאהא: אז לתושבים אזרחי מדינת ישראל – ערבים בלוד, ראש העיר יכול לעשות - -

יעקב אפרתי: בבקשה, הרשות נתונה.

יעקב אפרתי: אתם מחוקקים

ואסל טאהא: כן, אני כבר מסיים את הצעת החוק.

ואסל טאהא: אז אפשר גם בוועדה מקומית בעיריה לעשות גוף בין משרדי, לצד הוועדה, ביוזמתו של ראש העיר, שיכלול את המנהל, בוועדה המקומית ויזרז את כל התוכניות.

בני רגב: עם כל הכבוד.

בני רגב: ראש העיר יכול לעשות את זה?

בני רגב: עזוב את זה, זה מדיניות - -

ואסל טאהא: אתה יכול.

ואסל טאהא: אתה יכול להקים פורום כדי לקדם את הפרויקט הזה.

בני רגב: אז נדבר ונדבר?

בני רגב: סליחה, אדוני היושב ראש – אני רוצה להבין.

בני רגב: אני הוזמנתי לפה, באתי ואני מתייחס.

בני רגב: מה סדר היום שלנו שנדע על מה באנו ועל מה אנחנו מדברים.

בני רגב: עם כל הכבוד, אנחנו דנים ודנים.

בני רגב: אני רוצה לדעת מה סדר היום, לקראת מה אנחנו הולכים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אני אגיד לך.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: חבר הכנסת ואסל טאהא.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: ראש העיר לא יכול.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הוא צריך - -

בני רגב: עם כל הכבוד.

בני רגב: הוא מעלה את זה.

בני רגב: יושבים פה תושבים - - .

בני רגב: תאמין לי, אני כבר מחוסן מזה וזה לא עושה עלי רושם.

בני רגב: יש כאלה נחמדים.

בני רגב: הנה, ממלא המקום שלי נתן החלטה שלא הורסים.

בני רגב: אז הוא הנחמד.

בני רגב: אז להגיד את האמת זה לא נוח.

בני רגב: יש עובדות בשטח.

בני רגב: בניגוד לרצון המנהל – עמדתי עם הרגליים האחוריות על ההריסות של רמז.

בני רגב: ביקשתי מהם לעכב, לראות איך נמצא פתרונות.

בני רגב: ראש העיר וראש העיר – יש דברים שהם לא בסמכותו והוא לא יכול.

בני רגב: אני מותקף מפה: הוא הורס, ומשם: הוא לא הורס.

בני רגב: אתה כבר לא מבין.

בני רגב: תהיו מספיק אמיצים להגיד את האמת.

בני רגב: זו מדיניות.

בני רגב: תעבירו החלטה, תעבירו חוקה, שינחו את ראש העיר, כמו שאתה אומר, ברוח הדברים שלך.

בני רגב: אני לא יכול לעשות את זה.

בני רגב: אני יכול להקים ועדה פרטית ולעכב?

בני רגב: זה לא רציני.

אברהים צרצור: הכתובת היא משרד הפנים.

יורם מרציאנו: אתה יהודי מאמין, אפרתי.

יורם מרציאנו: משפטים, ומוטב שיעשה פשרה טרם יעשה משפט.

יורם מרציאנו: לא נתייחס לדברים כמו שאתה אומר: אתם אמורים לאכוף.

יורם מרציאנו: אם אני לא אעשה אז אתה גם תבקר אותי – אתה יודע, יש מה שנקרא – ואתה עברת כל כך הרבה תפקידים ציבוריים בהצלחה, ואתה יודע שיש גם שיקול דעת.

יורם מרציאנו: אני רוצה גם לומר לדברים של ראש העיר –אף אחד פה לא ביקש פה מראש העיר לקבוע את המדיניות כי זו לא מועצת העיר.

יורם מרציאנו: במועצת העיר קובעים את המדיניות, לכן הדיון הוא בוועדת הפנים, כדי להקל על ראש העיר והעיריה בביצוע המדיניות.

יורם מרציאנו: הרי הנושא של העיר לוד, כמו שאמרתי בדיון הקודם - היו כבר 20 דיונים, אולי יותר, ויהיו עוד 20 דיונים.

יורם מרציאנו: אבל תשמע, אפרתי, אני קודם כל רוצה לברך.

יורם מרציאנו: מאז הישיבה שהיתה פה, לפחות במקומונים התבשרתי שקרה משהו.

יורם מרציאנו: אתה יודע מה?

יורם מרציאנו: כל צעד גדול מתחיל בצעד קטן.

יורם מרציאנו: היה כבר סיור שלך עם השר, עם ראש העיר, עם הנציגים במגזר הערבי בשכונת רמז.

יורם מרציאנו: ואני אומרת לך שרמז זה חשוב מאד, אבל זו טיפה בים בתוך כל הבעיה הגדולה שנמצאת בעיר לוד.

יורם מרציאנו: אני אומר לך את זה, אדוני ראש העיר, ואדוני הממונה על המנהל.

יורם מרציאנו: אני אומר פה.

יורם מרציאנו: הרי הוועדה קמה ובאה לתת לכם כלים, להביא לפתרון אמיתי של המצב הקשה בלוד.

יורם מרציאנו: הרי אם לא היית בא, לא היינו יושבים פה בכלל.

יורם מרציאנו: אתה יודע מה?

יורם מרציאנו: בכלל, על פי החוק, על פי מה שאתה אומר, על פי החלטת בית המשפט, והרי אני מכיר את לוד -אם כבר מדברים על צווי הריסה שקיימים בלוד, אני, כשהייתי סגן ראש עירית לוד ראיתי את ראש העיר חותם על צווי הריסה שהיו בעיר, והוא חתם.

יורם מרציאנו: יש בלוד 3,000 בתים עם צווי הריסה.

יורם מרציאנו: כולם עם צווי הריסה.

יורם מרציאנו: אז מה אתה רוצה לספר לי, שמחר בבוקר הולכים להרוס את כל ה- 3,000 בתים?

יורם מרציאנו: אתה יודע מה?

יורם מרציאנו: הלוואי והיינו יכולים להרוס את כל ה- 3,000 בתים ולתת פתרונות דיור, כי אני אומר לך שחלק מהמקרים, אתה יודע כמוני – אני יכול לבוא מחר עם 50 מקרים בלוד שמוכנים להרוס.

יורם מרציאנו: אני אומר לך את זה, בהידברות אתם.

יורם מרציאנו: בוא ניתן להם פתרון.

יורם מרציאנו: היה ראש ממשלה במדינת ישראל שאני מאחל לו החלמה מהירה שלקח את לוד יחד עם עכו לטיפול נקודתי.

יורם מרציאנו: הוא קיבל החלטה אמיצה מבחינתו.

יורם מרציאנו: אני חוזר על הדברים שאמרתי בישיבה הקודמת, ולכן אנחנו פה כדי לאכוף את זה ולעשות את זה מהר: הוא דיבר על הכשרת 3,000 הבתים הלא חוקיים, וזו החלטה שגם שר השיכון, יצחק הרצוג, אימץ.

יורם מרציאנו: ואתה עצמך אמרת שהתוכנית נמצאת בהפקדה במחוז מרכז.

יורם מרציאנו: לצערי, הממונה על המחוז, שהיה צריך לפה - הוא היה צריך לתת תשובות כאן והיום.

יורם מרציאנו: לכן אני אומר: כבד את חברי הכנסת שהק'ימו פה ועדה, בוא תן פסק זמן של חודשיים-שלושה מעניין ההריסות.

יורם מרציאנו: כשנגיע להידברות עם הנציגים הערביים, שכל בית שיקום בבלוק הראשון - אנחנו נהרוס אותו, ולא יעזור כלום – כדי להגיע לאיזשהו משא ומתן, הידברות.

יורם מרציאנו: ישבת פה בישיבה הקודמת.

יורם מרציאנו: אני מסכים אתך, אני מכיר את כבישי הגישה לגני אביב.

יורם מרציאנו: מקום שהוא תוואי כביש, שצריך לעבור בו כביש או צריכה לעבור בו מסילת ברזל, ויש שם קיפוח חיי נפש - גם פה דיברנו עם הנציגות הערבית והם אומרים: אנחנו מוכנים ללכת ולהרוס, תמורת פינוי-פיצוי, ותמורת איזושהי הידברות.

יורם מרציאנו: אבל לא יכול להיות שאנחנו יושבים כאן- הישיבה הקודמת היתה ביום שני, וביום ראשון הלכתם והרסתם בתים.

יורם מרציאנו: יש ישיבה נוספת היום, אתמול באים נציגי המנהל לתוך השכונה ואומרים לתושבים: תתכוננו, אנחנו באים לצווי הריסה.

יורם מרציאנו: אני לא בא בטענות לראש העיר בעניין הזה.

יורם מרציאנו: אני אומר שזו מדיניות שמופנית מלמעלה.

יורם מרציאנו: אני יודע מה קרה כשהרסו בית אחד בלוד.

יורם מרציאנו: אני לא אחזור על זה.

יורם מרציאנו: אני אומר לכם – לוד זו פצצת זמן מתקתקת.

יורם מרציאנו: אנחנו בנקודת הזמן הזו – אני פונה אליך, אפרתי, כאדם לאדם.

יורם מרציאנו: בוא נעצור את זה, כשיש פה את יושב ראש הוועדה שמקציב פה ועדת משנה לעניין לוד, שמוכנה להתכנס אחת לשבוע או אחת לשבועיים, על פי לוחות הזמנים של יושב ראש ועדת הפנים, כדי לעזור לך, לתת לך את הכלים להצליח.

יורם מרציאנו: והרי התחלת את הביקור הראשון בלוד כבר בשבוע שעבר.

יורם מרציאנו: ועל כך אני רק יכול לברך אותך.

יורם מרציאנו: ולהמשיך מרמז לשכונת ס"ח, משכונת ס"ח לשכונת הלן קלר, משם לדבורה הנביאה לעוד ועוד בתים, כדי להביא לפתרון אמיתי של המצוקה האמיתית.

יורם מרציאנו: אני בא מפגישה אצל שר הפנים.

יורם מרציאנו: הייתי ב- 12:00 אצל שר הפנים.

יורם מרציאנו: הרי אחת הבעיות הבולטות של לוד היא בעיה כלכלית.

יורם מרציאנו: אני אומר לך שגם על זה דיברנו.

יורם מרציאנו: נאשר את התוכנית הזו.

יורם מרציאנו: נבוא לאותם חברים ונגיד להם להתחיל להגיש בדיעבד תוכניות לוועדה המקומית, לאשר את הבתים.

יורם מרציאנו: תשלמו היטלי פיתוח, תשלמו מסים, אני לא בטוח כמה בתים לא יהרסו אנשים בעצמם כשהם לא יוכלו לשלם את היטל הפיתוח.

יורם מרציאנו: אם הוא רוצה לבנות והוא לא משלם היטל פיתוח ולא ישלם מסים – אז כבר אני לא יכול להגן עליו, עם כל הכבוד.

יורם מרציאנו: אולי גם נפתור את המצוקה הכספית של העיר.

יורם מרציאנו: לכן אני אומר: אפרתי,

יורם מרציאנו: אף אחד הרי לא בא בטענות אליך.

יורם מרציאנו: הרי אנחנו מכירים את המסירות שלך בעניין הזה.

יורם מרציאנו: האחרון שאפשר לבוא אליו בטענות זה אתה.

יורם מרציאנו: אבל בסך הכל אנחנו באים לעבוד יחד.

יורם מרציאנו: כוועדה משותפת – בוא נתחשב בצרכים האחד של השני כדי להצליח, ולא מצד אחד ועדה ומצד אחד הורסים.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

אברהים צרצור: היות והישיבה הזו היא לא ישיבה של ועדת הפנים, הייתי מבקש לתת לנציגי התושבים להתבטא.

אברהים צרצור: היות ובישיבות הקונבנציונליות של הוועדה לא שמענו את נציגי התושבים מדברים ומבטאים את כאבם בצורה מסודרת.

אברהים צרצור: זה הזמן שאכן נשמע כולנו נציג או שניים של התושבים עצמם – מה כואב להם, מה בוער להם, מה הם חושבים על כל הנושא הזה.

אברהים צרצור: נקודה שניה – אני מאד מקווה ומאד רוצה להתמקד בשלושה נושאים בדיון הזה, כדי שנצא עם תוצאות בונות אימון, תוצאות שיכולות להועיל לקידום העניין.

אברהים צרצור: הראשון – הפסקת ההריסות בכל רחבי לוד.

אברהים צרצור: אכן דיברנו בנושא של רמז והיתה התקדמות בסוגיה הזו.

אברהים צרצור: היתה החלטה להקפיא את צווי ההריסה לגבי שני בתים שנשארו שם -שלגביהם יש צו.

אברהים צרצור: מי קיבל את ההחלטה?

יעקב אפרתי: דחייה.

אברהים צרצור: יפה מאד.

אברהים צרצור: זה המושג.

אברהים צרצור: אני מאד' מקווה שמהפגישה הזו יצא גם העשן הלבן הזה.

אברהים צרצור: גם תתקבל החלטה על ידי אותם גורמים שקיבלו את ההחלטה לגבי רמז – שתתקבל החלטה דומה לגבי ההריסות בכל רחבי לוד.

אברהים צרצור: אני לא מדבר עכשיו על מספר בתים שחרב ההריסה מונחת על צווארם.

אברהים צרצור: אם זה קרה ברמז, ואנחנו מברכים על זה במלוא הכנות, יש מקום באותה מסגרת גם לקבל החלטה על דחיית הריסת בתים.

אברהים צרצור: זה דבר שיכול להקל מאד.

אברהים צרצור: אם נקבל החלטה כזו – נצא אל כל התושבים, נכנס אותם ונגיד להם: רבותיי, נתקבלה החלטה.

אברהים צרצור: מעכשיו והלאה, עד למציאת פתרון – כל בלוק נוסף שיוסף לבתים הקיימים, אנחנו נהייה אלה שנדרוש את הריסתם.

יורם מרציאנו: אני רואה בזה הצלחה.

יעקב אפרתי: בכל חודש יש 19-20 פלישות חדשות.

יעקב אפרתי: רק שתדעו.

אברהים צרצור: אז בוא נחליט עכשיו.

אברהים צרצור: אני אומר לך: אנחנו נצא לשם.

אברהים צרצור: אנחנו נעשה את העבודה שלך.

אברהים צרצור: אנחנו נדרוש ונחייב כל אדם שיישא באחריות.

אברהים צרצור: עוד שתי הערות קצרות – היות והנושא השני הוא לא פחות חשוב – אי אפשר להפסיק את ההריסות האלה מבלי להכשיר את הקרקע להכשרתן, וזה הדבר שקשור לתב"ע.

אברהים צרצור: אני הופתעתי מאד כששמעתי מנציגי האוכלוסייה הערבית בלוד, שאין בידיהם כל חומר שקשור עם התכנון של שירות התכנון, כולל המנהל ואחרים בצינורות הרשמיים.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שיימסרו התוכניות האלה לידי נציגות האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: אני לא מאשים אף אחד.

אברהים צרצור: אני אומר בקול רם את מה שאני שמעתי.

יעקב אפרתי: מבחינתי נציגות התושבים זה הוועדה המקומית.

יעקב אפרתי: כל מי שרוצה להשפיע – בא לוועדה המקומית.

אברהים צרצור: אני הבנתי שיש היום תכניות שנמצאות בצנרת הרשמית.

אברהים צרצור: אני רוצה שהתכניות האלה, באמת, אם הם עברו שלבים מתקדמים – שפעם ולתמיד תשבו, תזמינו את נציגי האוכלוסייה הערבית, תגידו להם: רבותיי, אם יש לכם הערות לגבי התוכניות האלה, ואנחנו כוועדת משנה נדחוף עד כמה שאפשר, נשכנע את משרד הפנים כדי לזרז את אישור התוכניות האלה כדי שבפרק זמן קצוב, התוכניות האלה יאושרו, יקבלו תוקף, ואנשים יוכלו לדאוג לצרכיהם בצורה מסודרת.

אברהים צרצור: הדבר השלישי – אני מאד מבקש שהוועדה הזו תגלגל,תיישם תלבן תוכנית עבודה מסודרת.

אברהים צרצור: אני סומך על הצוות שעוקב במלאכה שיכין תוכנית עבודה עם לוח זמנים שנוכל לעקוב אחרי הנושאים האלה – הריסת בתים, הקפאה ודחייה, ותב"ע שצריכים לגלגל באופן מיידי.

אברהים צרצור: אלה שני עמודי התווך שבלעדיהם כלום לא יזוז.

יעקב אפרתי: קודם כל, נציג את העובדות.

יעקב אפרתי: אחת הבעיות הקשות שלא מתקדמים בשום דבר היא שכל הזמן דנים באותו דבר.

יעקב אפרתי: אף פעם לא דנים במהות האמיתית.

יעקב אפרתי: לצערי הרב, הדוגמה היא היום.

יעקב אפרתי: היום הגדרת שאנחנו צריכים להגדיר לכם מה התוכניות ואיך מקדמים.

יעקב אפרתי: במקום זה דנים עוד פעם במה שדנו קודם.

יעקב אפרתי: השר אכן ערך ביקור בשכונת רמז בהשתתפות ראש העיר.

יעקב אפרתי: המסקנות היו שהוא לא לוקח אחריות כוללת על כל עירית לוד, אלא אמר: אני רוצה ליצור פיילוט של פתרון ברמז.

יעקב אפרתי: לכן הוא גם ביקש בשלב הזה שיהוי של ביצוע פסקי דין לשלושה חודשים עד שהוא ילמד את הסוגיה ועד שהוא יקבע פתרון ויראה אם יש דרכי פתרון שהם לא הריסה.

יעקב אפרתי: אם יימצא פתרון – מקובל על היועצים המשפטיים, על אנשי התכנון ויהיה אפשר אחר כך לגלגל אותו משם לשכונות אחרות – בוודאי זה יהיה, אחרי שהוא ילמד את הסוגיה לעומק.

יעקב אפרתי: אני לא חושב שבקלות כזו אפשר לבוא להגיד - - .

יעקב אפרתי: זו טעות להגיד את זה.

יעקב אפרתי: אני רוצה להגיד לכם שבסך כל, מה אנחנו עושים?

יעקב אפרתי: אנחנו חושבים שאנחנו צריכים לתת זכות לכל אזרח את ההזדמנות לקבל מגרש כשיש מגרש.

יעקב אפרתי: אם אנחנו נכריח את כולם שמי שלוקח את החוק לידיים, שמי שבונה ללא היתר – זה מה שיהיה, ומי שלא עושה כך, יושב בשקט ומחכה למכרז – לא יהיה לו, זה החינוך הכי גרוע שיכול להיות.

יעקב אפרתי: בלילה אני אומר לעצמי: לאן הגענו?

יעקב אפרתי: שמי שלוקח את החוק לידיים, שמי שפולש לקרקע –זוכה.

יעקב אפרתי: ממתי?

יעקב אפרתי: ממתי אנחנו צריכים לעשות את זה במונחים האלה?

יעקב אפרתי: אני חושב שזו טעות איומה.

יעקב אפרתי: תחליטו מה שתחליטו אבל אני חושב שצריך ללכת לשיטתו של השר: 1.

יעקב אפרתי: לעשות פיילוט, לראות אם יש אכן פתרון, ואם יש פתרון – לראות אם אפשר להחיל אותו גם ביתר השכונות.

יעקב אפרתי: ואז – בהסכמה.

יעקב אפרתי: נכון לרגע זה, אמרתי לכם שהדחייה, השיהוי, היא אכן לשכונת רמז בלבד.

יורם מרציאנו: היא טיפה בים.

יעקב אפרתי: נכון.

יעקב אפרתי: זו טיפה בים, אבל זו התחלה, זה מודל, זה ניסיון ללמוד את הסוגיה, ניסיון לראות אם יש פתרון אחר לסוגיה של הכשרה.

יעקב אפרתי: לא כל הכשרה היא אותו הדבר.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: כמה בתים יש ברמז?

יעקב אפרתי: יש הרבה.

יעקב אפרתי: יש שני בתים שיש לגביהם פסק דין.

יעקב אפרתי: זה לא אומר שאלה הבתים היחידים שיש בהם בניה בלתי חוקית.

יעקב אפרתי: אלה שני בתים שתחילתם בחטא – כלומר, פלשו לשטח שהוא לא שלהם, ובנו כאילו שאין חוקי תכנון ובניה, בבניה קונבנציונאלית לכל דבר ועניין.

קריאה: איפה היית אתה?

קריאה: המנהל, איפה הוא היה?

קריאה: - - מפנה בתים שם.

קריאה: שם גרו יהודים.

קריאה: פינית את היהודים משם, הרי יש תוכנית.

קריאה: גם מהנדס העיר יכול להגיד לך.

קריאה: אנחנו אשמים כל הזמן.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: כמה בתים יש בצווי הריסה, בשכונה הזו?

יעקב אפרתי: יש פסקי דין לגבי שני בתים.

יעקב אפרתי: אותם החליט השר להשהות, כדי ללמוד את הסוגיה.

קריאה: צריך לציין שנהרסו כבר בתים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: שניים נמצאים בפסקי דין של הריסה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: כמה בתים יש בכל השכונה?

בני רגבי: אני לא יודע להגיד.

קריאות: - - -

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: ראש העיר לא יודע?

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: בני רגב; מה, הלכתי לספור?

אברהים צרצור: אלה שנשארו - -

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: זאת השכונה שהשר אמר להקפיא, כפיילוט כדי לבדוק את העניין?

קריאות: - -

יעקב אפרתי: ויש שם שיווקים שהצגנו אותם בישיבה הקודמת.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: מאז שהיה השר, אני מניח שעשית איזושהי מחשבה – מה אתה מתכוון, מציע, - - לגבי רמז.

יעקב אפרתי: אני מוכרח להגיד שההובלה של הטיפול של זה היא של משרד השיכון.

יעקב אפרתי: רוב התכנון מקודם פה על ידי משרד השיכון.

יעקב אפרתי: צריך להזמין את משרד השיכון.

יעקב אפרתי: אנחנו קבענו ישיבה לחשוב מה דרכי הפתרון ולהציע אותן לשר.

יעקב אפרתי: השר נתן פרקי זמן מאד קצובים, ואני מוכרח להגיד שנכון לרגע זה אנחנו עוד לא מגובשים, אז אין מה להציג.

ואסל טאהא: יש הצעות.

ואסל טאהא: אני הצעתי לשר פתרונות והוא לומד את ההצעות.

יעקב אפרתי: אנחנו עוד לא - -.

יעקב אפרתי: עוד לא היתה ישיבה בינינו.

יעקב אפרתי: המנהל, משרד השיכון – זה משרד אחד.

יעקב אפרתי: כולנו מעורבים באותה סוגיה.

בני רגב: אם אנחנו מתייחסים לרמז – מה שהשר לקח זה תוך זמן קצר לתכנן את רמז.

בני רגב: היו שיחות שם עם תושבים.

בני רגב: דבר אחד שיהיה ברור: צריכה לקום מן עמותה של נציגות של התושבים ברמז, על מנת להחליט ביחד איזה סוג בניה תהיה שם.

בני רגב: אז היו כאלה ש - -.

בני רגב: שאל אותם השר: איכפת לכם בניה רוויה?

בני רגב: אז אני אומר לך: זה לא יקרה.

בני רגב: יהיה פיל לבן.

בני רגב: להערכתי, כאן, בדוגמה הזו של רמז, צריך להקים מנהלת של השכונה, שתשב יחד עם המתכננים לגבש עמדה איזו צורה של בניה אחרת – הכל דיבורים.

ואסל טאהא: תפנה אליהם, ולא - -.

בני רגב: יש לנו כבר ניסיון בשכונת - - ברכבת.

בני רגב: פיל לבן.

בני רגב: כדי שנתק

בני רגב: דם – אין ספק שאני יודע שהמצוקה התחילה כתוצאה מצווי הריסה.

בני רגב: זו הפזיזות וזו המהירות.

בני רגב: אני אומר שצריך לעבור נקודה נקודה, ולהתמקד בשכונה גדולה, של קרוב ל- 2,900 עד 3,000 יחידות דיור שקיימות בפרדס שניר, לתת לגיטימציה לשינוי ייעוד.

בני רגב: התוכנית הזו היא כבר הרבה זמן.

בני רגב: היא נמצאת בהפקדה ובהקפאה.

בני רגב: למעשה, מה שאני רואה –זה שני פרויקטים שצריך ליישם אותם מהיום להיום.

בני רגב: זה נמצא בקנה.

בני רגב: אם אתה פותר את הבעיה הזו, ואז גם הוועד בשכונה יתחייב שאם יש מספר בתים – כמו שציינו פה, שהם עוצרים את הכביש,

בני רגב: או עוצרים את קווי הביוב - שהם יתחייכו לפנות – ברור שצריך לתת להם פתרונות, אני אומר לך: עשינו את שלנו השנה.

בני רגב: ולא נתחיל להתפזר על 3,000 ויותר.

בני רגב: יש לנו פה קרוב ל- 3,000 יחידות דיור שאפשר לתת לגיטימציה, ואז אין ספק שיצטרכו לשלם אגרות, להכיר בארנונה, במסים.

בני רגב: לא כולם יתלהבו מזה, אבל זה יהיה.

בני רגב: אז זו הדרך.

בני רגב: אני מבקש ממך, אדוני היושב ראש - בוא נתמקד על שני הדברים האלה, כי אלה נמצאים בקנה, ושלא נתפזר.

בני רגב: אני יודע שס"ח שכונה עם בעיות – היום אתה רוצה ללכת שם ואין לך מעבר.

בני רגב: זה מצב מסובך שצריך לשבת ולתת את הדעת בעניין הזה.

בני רגב: אבל שוב אני אומר: להתמקד, ושסדר היום יהיה שני הסעיפים האלה, ואת זה לזרז.

יורם מרציאנו: יש פה את נציגת התכנון – איפה זה עומד, מבחינת ועדת התכנון, כל הנושא הזה של שכונת פרדס שניר והרכבת?

עדנה בלומברג: אתם יודעים שהיתה החלטה על הפקדה לפני שנה, בערך.

עדנה בלומברג: תוכניות מתוקנות היגיעו אלינו לפני חודש.

עדנה בלומברג: את אישור משרד התחבורה קיבלנו לפני חודש.

עדנה בלומברג: זה נמצא עכשיו בטיפול ו - - במועצה הארצית ל - - כאלה ואחרות.

יורם מרציאנו: כמה זמן לוקח תהליך כזה בהליך הכי מזורז שאפשר, לאור המצוקה?

בני רגב: לא הכל תלוי בה.

בני רגב: צריך להזמין את משרד התחבורה, להזמין את כל המשרדים, לרכז אותם פה, שכל אחד ייתן את התשובה, ולהגיד להם – תוך חודש שיהיו כל הסיכומים.

בני רגב: המנהל נערך, הכין את הכל.

בני רגב: הסמכות פה, של כולנו, עם כל הכבוד - לא נוכל למנוע.

בני רגב: השר לקח על עצמו, וכל הכבוד לו.

בני רגב: הוא החליט שלא הורסים, אבל זה לא בסמכות של אף אחד פה, לא הוועדה ולא אף אחד.

בני רגב: אנחנו נהיה נחמדים כולם.

בני רגב: כל אחד יגיד לא להרוס, אבל זה לא בידינו.

בני רגב: חבל על הזמן.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: בידי מי, השופט?

בני רגב: אם השר – אני בטוח שהוא למד את זה, והוא ביקש להקפיא את ההריסות, סימן שהוא הבין שיש לו את הסמכות הזו.

בני רגב: אנחנו לא מאמינים שמישהו ייתן לנו את הסמכות.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הסמכות היא בידי בית המשפט, אבל בית המשפט לא מתנדב להוציא פסקי דין.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יש מישהו שפונה לבית המשפט.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: במקרה זה- המנהל.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: מי שפנה לבית המשפט וביקש את פסק הדין הוא זה שצריך לפנות, בהתאם לבקשת השר, לבקש עיכוב הליכים, עיכוב ביצוע לשר.

בני רגב: שוב, אנחנו חוזרים לשר.

יורם מרציאנו: אבל כשבית המשפט פונה, לעמדת המחלקה המשפטית של עירית לוד בנושא כזה, מה אומרת העיריה?

יורם מרציאנו: – אנחנו נבצע את החוק, נהרוס.

בני רגב: אל תהיה נחמד, אתה יודע בדיוק.

בני רגב: אתה היית בתפקיד.

יורם מרציאנו: אני יודע בדיוק.

יורם מרציאנו: לא נטיל את הכל על בית המשפט, כי בית המשפט גם רוצה לשמוע את הצדדים בבואו לקבל את ההחלטה.

בני רגב: בבוא העת גם ראש העיר יצטרך לתת את הדין למה הוא לא ביצע את הצווים.

בני רגב: מי ייתן את הדין?

בני רגב: מי יבוא לתת גיבוי?

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הוויכוח לא ביניכם.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: מי שפנה לבית המשפט וביקש את פסק הדין, בעל הנכס הוא זה - - פונה לבית המשפט

יחזקל לביא: השאלה היא כזו: זה צווי סילוק יד או צווי הריסה?

בני רגב: יושבת פה היועצת המשפטית של העיריה, היא גם מדווחת, שמביאים פה צווי הריסה שראש עיר לא מבצע.

בני רגב: אתה לא יודע באיזה מצב אני נמצא.

בני רגב: אני אומר לך, פה: אני נמנעתי ולא חתמתי.

בני רגב: מצפונית, כשלמדתי איזה פתרונות אני צריך לתת להריסה.

בני רגב: ואני האדם המכוער פה – אני מנעתי צווי הריסה, ובבוא העת אני צריך לתת את התשובות ואת הדין.

יורם מרציאנו: אז אתה מחזק את מה שאני אמרתי.

יורם מרציאנו: אני התכוונתי למחלקה המשפטית.

יחזקאל לביא: אני שוב שואל: האם מדובר כאן בצווי הריסה או בצווים של סילוק יד?

קריאה: שניהם.

יחזקאל לביא: אז כל אחד צריך לפעול בתחומו: סילוק יד – למר אפרתי.

יחזקאל לביא: צווי הריסה – זו הוועדה המקומית.

יחזקאל לביא: הדברים האלה צריכים להיות מסודרים.

יעקב אפרתי: מה שאנחנו מבצעים זה בדרך כלל פסקי דין של בית משפט.

יעקב אפרתי: את כל הצווים של העיריה – עובדות החיים עושים כמעט הכל.

יעקב אפרתי: כשמדברים - -

בני רגב: מה זה לא עושים?

בני רגב: למה, לא הרסנו?

בני רגב: אז מה הטענות שלהם?

בני רגב: היו ישיבות במשרד ראש הממשלה והיועצים המשפטיים אמרו: אתה לא מבצע הריסות – נעביר סמכויות לוועדה מחוזית.

בני רגב: למה הם רצו לעשות את זה?

בני רגב: כי כל הטענות וכל המכתבים למשרד ראש הממשלה ולמשרד המשפטים שראש העיר לא מבצע.

בני רגב: אז יושב פה ראש עיר, הכי מכוער במגזר הערבי, שהוא הורס, ויש כאלה שהם נחמדים.

בני רגב: אנחנו מתעסקים בטפל ולא בעיקר.

בני רגב: אנחנו לא הסמכות למנוע הריסות.

בני רגב: יש סמכות, ועל זה צריך לנגן.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אדוני ראש העיר.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אם חבר הכנסת צרצור ביקש – זה לא אומר שאנחנו מחליטים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הוא ביקש, זו ההצעה שלו.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אז לאט לאט, אל תתעצבן.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: עם כל הכבוד, יש לי פה אנשים - -.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אנחנו מתחילים תהליך.

בני רגב: מי כמוך יודע – כמה פעמים הגעת אלי לעיריה.

בני רגב: למה הגעת?

בני רגב: לראות איך מוצאים פתרון, איך למנוע.

בני רגב: אבל אתה יודע שזה לא קל, לא פשוט.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: שום דבר לא קל במדינה שלנו.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הכל מסובך, ואם לא מסובך – אנחנו מסבכים אותו.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: עכשיו אנחנו נזמן את הישיבה הזו של ועדה מצומצמת של ועדת הפנים בין נציגי רשויות מוסדות ותושבים כדי שנתחיל את תהליך ההתמודדות עם הבעיה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: בא הסיור של השר שנתן לנו גם סולם, וביקש להקפיא את ביצוע ההריסה כדי שנלמד את הנושא.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אז בוא נשלב ידיים כולם כדי שנתחיל את הצעדה הזו בצעד הראשון.

יעקב אפרתי: אני פירטתי את מה שהביא השר ואותו אנחנו מקיימים.

יעקב אפרתי: אני חושב שהצעד המשמעותי יותר בהסדרה של מי שרוצה את המסה העיקרית בלוד להסדיר, זה התוכנית הראשונה שהצגנו פה, ברשותכם -פרדס שניר, להכין תכנית, למרות שזו קרקע פרטית ברובה.

יעקב אפרתי: להכשיר את כל הבניה הזו.

יעקב אפרתי: זו המסה העיקרית.

יעקב אפרתי: אם נרכז מאמץ וניישר את התוכנית הזו, נוכל לקדם בצורה מאד משמעותית ולהתאים את המספרים של הדברים הבלתי חוקיים, יחד עם מה שהחליט השר, יחד עם בניית המודל – הרי זה לא רק בניה, זו בניה מצד אחד, זה תכנון, מצד שני, וזה פיתוח מצד שלישי.

יעקב אפרתי: אל תשכחו שאין אפשר לבנות שכונות בלי פיתוח.

יעקב אפרתי: הרי מה שקורה היום שהבניה היא בלתי חוקית.

יעקב אפרתי: בעקבותיה באים עוולות אמיתיות בזה שאתה לא מייצר שום תשתית.

יעקב אפרתי: זה אומר – לחיות בזבל.

יעקב אפרתי: זה מה שזה אומר: אין מים זורמים, אין חשמל, אין כביש, אין מדרכה, אין תאורה.

יעקב אפרתי: נכון שזה זול, אבל חיים בזבל.

יעקב אפרתי: מי רוצה לחיות בכלל בצורה הזו?

יעקב אפרתי: אז יכול להיות שבטווח המיידי כל אחד אומר – שיהיה לי בית.

יעקב אפרתי: אבל יום אחרי שיש לו את ארבעת הקירות האלה הוא מתחיל להסתכל ומנסה להבין למה אין לו כביש, אין לו מדרכה, מים וביוב.

יעקב אפרתי: לכן, אין לנו ברירה.

יעקב אפרתי: אנחנו חייבים לייצר את כל התשתיות האלה כפתרון אחד כולל, כי הוועדה ודאי תרצה ללכת לפתרונות כוללים ולא לפתרונות נקודתיים.

יעקב אפרתי: לכן, מבחינתנו, יש כמות אדירה של תוכניות.

יעקב אפרתי: מוביל אותן בעיקר משרד השיכון.

יעקב אפרתי: אנחנו עוזרים ומממנים חלק גדול מהם.

יעקב אפרתי: אנחנו בהחלט נשמח לקדם את כל הדברים האלה, ואני מאמין שפעם ראשונה נקדם את התכנון ופעם שניה – להגדיר איך מובילים את העניין של הפיתוח כדי שתהיה מערכת ראויה לחיים נורמליים במדינת ישראל בימנו.

יעקב אפרתי: אלה לא מחנות פליטים, זו עיר במדינת ישראל, צריך להבין.

יעקב אפרתי: אם נתקדם בכל התוכניות אז ודאי שיש לנו פתרונות.

ואסל טאהא: איפה עומדת התכנית הזו

יעקב אפרתי: הן לא תקועות.

יעקב אפרתי: הן נוסעות לאט, ואפשר לזרז אותן.

יעקב אפרתי: אם אתם שואלים אתי – בזה צריך להתמקד.

יעקב אפרתי: זו המשימה שלקחתם על עצמם.

יעקב אפרתי: כדי לקדם את התוכניות האלה, צריך להיות פה משרד השיכון, צריך ללמוד איפה נופלת כל תוכנית ואיפה היא תקועה – לחלץ אותה מאיפה שהיא תקועה ולהביא אותה לתחנה הבאה, עד לתחנה הסופית.

יעקב אפרתי: אז אם רוצים להתעסק בזה – זה הזמן.

יעקב אפרתי: אם כל הזמן נתעסק בהריסה, נישאר באותו לופ של הריסה.

יעקב אפרתי: חשוב מאד שתראו קודם כל את כמות התוכניות אין הרבה ערים שיש בהן כמות כזו של תוכניות.

יורם מרציאנו: אני רואה את התוכניות האלה כבר שנים.

יורם מרציאנו: אני לא בא אליך בטענות – אני בהחלט מסכים אתך.

יורם מרציאנו: יעקב אפרתי אם לא היו תוכניות, אנחנו היינו צריכים לייצר לכם היום תוכניות.

יורם מרציאנו: אז עכשיו – בואו נעזור כולנו לדחוף אותן, להביא אותן לאישור.

יורם מרציאנו: נגמור את האישור –נסכם כולנו שהולכים מהגורם המפתח, איך מתכננים את העסק הזה, איך מפתחים אותו.

יורם מרציאנו: אין ברירה אחרת, אין תחליף לזה.

יורם מרציאנו: נפתח, נתכנן, נשווק את זה, ביושר ובשוויון.

יורם מרציאנו: לא שמי שחזק ייקח ומי שחלש יישאר בלי כלום.

יורם מרציאנו: זה לא עובד כך, אנחנו חייבים לכל אזרח את ההזדמנות הזו – להתמודד מול מכרז, ולקחת מה שמגיע לו, מה שהוא רוצה.

בני רגב: צריך לתת את הדעת, עם כל הכבוד למה שאומרים – מה התשלומים שישולמו לאגרות, מה יהיו תקציבי פיתוח.

בני רגב: אני אומר לך, מתוך ניסיון שלי –עלול להיות מצב כמו בנווה ירק.

בני רגב: שיווקנו 19 יחידות.

בני רגב: זה לקח שנה וחצי ואף אחד לא היה מוכן לקנות.

בני רגב: אתה יודע כמה זה היה ?

בני רגב: – 130 אלף.

בני רגב: אף אחד לא יכול היה לעמוד בזה.

בני רגב: כל הקרקעות נשארו פיל לבן.

בני רגב: מאבקים היו לנו.

בני רגב: מה לא עשינו?

בני רגב: דיונים על דיונים, עד שהורדנו את זה ל- 60 אלף, וכולם הלכו לרכוש.

בני רגב: עלול להיות מצב כזה שאם תקציבי הפיתוח יהיו גבוהים, עם כל הכוד לתכניות – לתת את הדעת גם על העניין הזה כי הם לא יהיו מסוגלים לשלם את הסכומים האלה.

יורם מרציאנו: ראינו בישיבה הקודמת – הוא הציג - -

יעקב אפרתי: לכל מגרש שאנחנו משווקים יש ערכים של פיתוח - -

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הוועדה הזו עוד תיפגש עוד כמה ישיבות, חכו, תשאירו משהו לישיבות הבאות.

חאלד אזברגה: אני נציג התושבים.

חאלד אזברגה: אדוני, מנהל המנהל – המצב שבו אנחנו נמצאים היום הוא תוצאה ישירה של הזנחה רבת שנים של המדינה כלפי המגזר הערבי.

חאלד אזברגה: זאת עובדה.

יורם מרציאנו: אני יכול לבקש ממך משהו?

יורם מרציאנו: - - שמענו את זה.

חאלד אזברגה: תשמע את זה עוד פעם.

חאלד אזברגה: זה לא תוצאה של מחדל של התושבים, זו תוצאה של המדינות של המדינה כלפי המגזר הערבי במשך כל השנים האלה.

חאלד אזברגה: היום התעוררנו למצב עובדתי קשה מאד: הרבה מאד בניה בלתי חוקית, יש הרבה מאד פלישות, ואין בכלל פתרונות.

חאלד אזברגה: במשך 58 שנות קיום המדינה, הוקצו לערבים רק 19 מגרשים שבני רגב ידבר עליהם עוד מעט.

חאלד אזברגה: האם ייתכן דבר כזה?

יורם מרציאנו: לא נכון.

יורם מרציאנו: שכונת נווה שלום - -

בני רגב: - - -

יורם מרציאנו: אל תגיד את זה.

יורם מרציאנו: יצחק רבין עליו השלום יחד עם פואד השקיעו רבות בעיר לוד.

חאלד אזברגה: תחנת הרכבת – העבירו אנשים ממקום למקום.

חאלד אזברגה: זה דבר בלתי אפשרי.

חאלד אזברגה: אני מקבל את הדברים האחרונים של מר אפרתי באמת במחשבה חיובית וראש פתוח.

חאלד אזברגה: באמת צריך - -יש הרבה מאד תוכניות – את התוכניות האלה צריך להעביר לתחנה הסופית וזה בסדר.

חאלד אזברגה: צריך לתכנן וצריך שכולנו ניכנס תחת המטריה של החוק - וזה אפשרי.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: התושבים מוכנים?

חאלד אזברגה: בוודאי.

חאלד אזברגה: איזו שאלה?

חאלד אזברגה: לא היתה לנו הזדמנות שאנחנו נבנה על פי החוק.

חאלד אזברגה: זה בסדר, אנחנו מקבלים את הגישה הזו שהתוכניות האלה – צריך ממש לבצע אותן לדחוף אותן ולהביא אותן לידי מצב שיהיה אפשר להביא את הבתים למצב חוקי.

חאלד אזברגה: אבל עד אז –מה קורה?

חאלד אזברגה: זו השאלה.

חאלד אזברגה: עד אז – צריך להקפיא את הצווים.

חאלד אזברגה: לפחות עד שהתוכניות יאושרו, לפחות עד שנראה את המצב הסופי מבחינת התוכניות.

חאלד אזברגה: יכול להיות שיש בעיות שאפשר - - לתוכנית, ואז אנחנו חוסכים את כל הסבל הזה למשפחות.

חאלד אזברגה: בסופו של דבר אנחנו מדברים על אזרחי מדינת ישראל.

חאלד אזברגה: את זה אנחנו צריכים לקחת בחשבון.

חאלד אזברגה: אנחנו יושבים פה סביב לשולחן כדי למצוא פתרונות.

חאלד אזברגה: אנחנו צריכים לפתור את הבעיות של התושבים.

דורג'אם סייף: אני מייצג את התושבים, אני לא מלוד.

דורג'אם סייף: אל"ף – העניין של הצווים השיפוטיים שקיימים.

דורג'אם סייף: אני חייב להגיד שמבחינה משפטית המצב המשפטי מביא לבניה בלתי חוקי.

דורג'אם סייף: החוק הפורמלי היבש מאשר בניה בלתי חוקית.

דורג'אם סייף: לכן כל הפניה של המנהל – הולכים ופונים לבתי משפט – בטח שיתק

דורג'אם סייף: בלו פסקי דין נגד - - ואז באים ואומרים שיש פסקי דין חלוטים.

דורג'אם סייף: אתם יוזמים את הפניה לבתי המשפט.

דורג'אם סייף: היוזמה שלכם היא זו - -

יעקב אפרתי: זו חובתנו.

דורג'אם סייף: היינו בדיון לפני פחות מחודש בעניין של שכונת רמז, ושם - - אמר לי: חוקית, אין לי מה לעשות.

דורג'אם סייף: החוק אומר שהבניה היא בלתי חוקית.

דורג'אם סייף: אבל השאלה שלנו והכוונה שלנו היא למצוא פתרון לכל השכונות האלה.

דורג'אם סייף: וכולם כאן מודים שיש מצוקה, וכולם מודים שרוצים כאן למצוא פתרון.

דורג'אם סייף: לעניין של הבניה הבלתי חוקית והעניין של פלישה - שכונת רמז היא דוגמה יפה לזה שהעניין של התשתיות והעניין של ההזנחה של האוכלוסייה הערבית היא לא דבר שהוא בגלל הבניה הבלתי חוקית.

דורג'אם סייף: כל השכונה הזו היתה שכונה יהודית וערבית, ובעבר היתה שכונה למופת: תאורה, ביוב, וכן הלאה.

דורג'אם סייף: הכל היה שם.

דורג'אם סייף: כשהגיעו לשם ערבים הכל הפסיק להיות שם – לא תאורה, לא תשתיות, לא רחובות, למרות שהבניה היא בתוך המגרשים, לא בפלישה לרחובות או למקומות ציבוריים.

דורג'אם סייף: אם אנחנו באמת רוצים להתקדם לעניין של פתרון – מר אפרתי ציין שבחודש האחרון היו שם פלישות ובניות.

דורג'אם סייף: אם התושבים יראו שיש אור בקצה המנהרה –הם יפסיקו.

דורג'אם סייף: בגלל שאין אור בקצה המנהרה, אין פתרון אחר, אז הם ממשיכים לבנות ולהתקיים.

דורג'אם סייף: אם תהיה כאן החלטה אופרטיבית, מטעם הוועדה המחוזית הזו של הקפאת ההריסות בכל העיר לוד.

דורג'אם סייף: אני לא חושב שהמדינה תיפול אם יקפיאו את ההריסות בלוד לעוד שנה.

דורג'אם סייף: מה יקרה?

דורג'אם סייף: אם תתקבל החלטה אופרטיבית, ועל סמך ההחלטה הזו אנחנו,כמשפטנים, נוכל להגיד שיש המלצה של ועדת הפנים – אמנם היא לא מחייבת מבחינה משפטית, אך יש המלצה, ונוכל להשתמש בזה.

דורג'אם סייף: אם הולכים עם החלטה כזו לשר הבינוי והשיכון – יש המלצה לעניין ההקפאה, הכל יהיה בסדר.

דורג'אם סייף: נוכל לתת המלצה אופרטיבית להקפאת כל ההריסות עד למציאת פתרון ברוח הטובה והחיובית שיש כאן.

מוחמד אזברגה: אני חבר מועצת העיר.

יורם מרציאנו: ודובר הפועל בני לוד.

יורם מרציאנו: זה לא אמרת.

יורם מרציאנו: מוחמד אזברגה: זה חדש.

יורם מרציאנו: אנחנו שמחים שקבוצת הכדורגל מייצגת גם אוכלוסייה ערבית ויהודית.

יורם מרציאנו: אנחנו מקווים לפחות לקבל מימון לקבוצה.

יורם מרציאנו: לגופו של עניין – אני גר בשכונת רמז.

יורם מרציאנו: אני גר 25 שנה בשכונה הזו.

יורם מרציאנו: השכונה הזו היתה שכונה למופת, בדיוק כמו סביון.

יורם מרציאנו: היה בה בית קולנוע, איצטדיון המגרש לכדורגל, יש שם בתי עסקים, חנויות, בית ספר.

יורם מרציאנו: אפילו הצופר של יום השואה נמצא קרוב לבית שלי.

יורם מרציאנו: היום, רק בזמן השואה מפעילים את הצופה מתוך השכונה.

יורם מרציאנו: לצערנו, אני אומר את זה.

יורם מרציאנו: אנחנו כבר קיימנו כבר שלוש ישיבות בשיתוף עם חבר הכנסת ואסל טאהא שאנחנו מאד מודים לו, שהוא מלווה אותנו ומריץ את העניינים כמו שצריך.

יורם מרציאנו: אמנם זה איטי, אך אנחנו מקווים שבסופו של דבר שהבשורה של עשן לבן תצא.

בני רגב: אתה מציין חבר כנסת אחד, אבל תציין עוד חברי כנסת שבאו.

בני רגב: אז תכבד את האנשים האלה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אתה יודע כמה דברים אני עושה ולא מזכירים אותם, ואני ממשיך לעשות?

מוחמד אזברגה: בואו נתרכז בעיקר.

מוחמד אזברגה: באופן - - זה כל אלה שהשתתפו, כולל השר, כולל משרד השיכון.

מוחמד אזברגה: אנחנו רוצים שתוך שלושה חודשים לגבי המתחם הזה –להאיץ את התוכנית.

מוחמד אזברגה: אנחנו רוצים להיות שותפים, זה הכי חשוב.

מוחמד אזברגה: אם המגזר הערבי והנציגים של האוכלוסייה של השכונה הזו לא יהיו שותפים אנחנו נראה שכל פתרון לא יתאים.

מוחמד אזברגה: כי כמו שראש העיר הזכיר – זה כרוך בתשלומים, בארנונה, בגביה, במחיר של מגרש.

מוחמד אזברגה: אם הפיילוט הזה ייצא בשטח כל השכונות תלכנה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יש עיקרון חשוב מאד בנושא של תכנון ושיתוף הפעולה.

מוחמד אזברגה: עד עכשיו – ראש העיר בעצמו יחד אתנו באמת רצה לעזור, כתב מכתב למנהל ולמשרד השיכון.

מוחמד אזברגה: לצערי – אף אחד לא העיז לתת מכתב תשובה, לא לנציגות האוכלוסייה, לא לראש העיר אפילו.

מוחמד אזברגה: אנחנו ניסינו אפילו בדרכים שלנו, העקיפות, ליצור קשר עם המנהל, גם עם מבקר התחנה, וביקשנו למכור את השטחים האלה לתושבים, או לחלופין – להציע פתרונות.

מוחמד אזברגה: עד עכשיו אין פתרונות.

מוחמד אזברגה: יכול להיות שביקורו של השר שימח את התושבים לפחות.

מוחמד אזברגה: חשוב להריץ את זה ולהתחיל עבודה על התוכניות.

מוחמד אזברגה: לגבי השאר – אני הייתי מציע, לדוגמה: 7 הבתים להריסה בפרדס שניר, 7 בתים להריסה ברכבת, 3 בתים - -המנהל לוקחים מוקדים –מוקידים ומנסים להרוס כל פעם 3-4 בתים, - - לערער את השכבה של הדו קיום בין האוכלוסייה היהודית והערבית.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: המנהל אשם?

מוחמד אזברגה: אני אומר לך את זה עכשיו - -

יורם מרציאנו: גיליתי בשבוע שעבר - - בלילה באים ובונים לא חוקית - -

מוחמד אזברגה: אנחנו חשים היום שהמדינה הולכת לקראת התושבים.

מוחמד אזברגה: עובדה קיימת שהשר ביקר בשכונה, וסייר בה ברגל, שעתיים.

מוחמד אזברגה: כל הכבוד ששר בממשלת ישראל מגיע ורוצה להגיע לפתרונות, אבל אנחנו נתקלנו - -

יורם מרציאנו: גיליתי השבוע מסמך היסטורי, שהוא אצלי ביד.

יורם מרציאנו: גיליתי שפעם, מישהו, תהיה נשמתו עדן, התמודד לתפקיד יושב ראש מרכז השלטון המקומי והיה הסכם עם התנועה האיסלאמית שיתמכו בו.

יורם מרציאנו: דווקא באותם ימים בדיוק התחילה הצמיחה, למרות שאתה יודע – אני ובני רגב לא חברים.

יורם מרציאנו: האשימו אותו בבני הבלתי חוקית.

יורם מרציאנו: זה מקסים לוי.

אברהים צרצור: מה הקשר, היום?

אברהים צרצור: - - התנועה האיסלאמית.

יורם מרציאנו: לא, לא.

יורם מרציאנו: אתה דאגת לאינטרסים שלך, רק מישהו אחר - -

קריאה: זו תנועה פוליטית לגיטימית.

גאלב מג'אדלה: הסכמים פוליטיים קיימים כל השנים.

מוחמד אזברגה: מה שאני מבקש, כנציג האוכלוסייה – אני בא בלשון של בקשה להקפיא את כל ההריסות בפרדס שניר, ברכבת, בס"ח – ואם אנחנו רוצים - -

קריאה: ברכבת - -

מוחמד אזברגה: יש בתים שנבנו לפני 20 ו-15 שנה שהולכים להרוס אותם.

קריאה: אולי אתה מתבלבל?

קריאה: ברמלה?

קריאה: בסיור היית ברכבת רמלה - -

מוחמד אזברגה: ואני אומר:

מוחמד אזברגה: אם יש בתים שמפריעים לתוכניות – אנחנו נדאג לסלק אותם משם.

קריאה: שקודם כל רק יסכימו להעביר תכנון לבתים האלה.

יעקב אפרתי: תאמין לי, בפרדס שניר - - להעביר דרך – זה נוגע לו לחצר, תזיז את הכביש.

יעקב אפרתי: תזיז מפה ותזיז מפה.

קריאות: - - -

יעקב אפרתי: ברמז התכנון מאושר, אין מה לתכנן.

קריאות: - - -

יעקב אפרתי: מדברים על כביש לצרכי שירות התושבים שגרים שם - -

קריאות: - - -

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: בבקשה, חבר מועצת העיר לוד.

ערפאת עסמאיל: אני מברך על המשך הדיונים אבל זה כבר הדיון העשירי שאנחנו משתתפים בו בנושא ההריסות, כולל בקדנציה הקודמת.

ערפאת עסמאיל: הבעיה לא נפתרה ולא מגיעה לפתרון.

ערפאת עסמאיל: זאת אומרת – אנחנו לא רואים את הפתרון.

ערפאת עסמאיל: הבעיה של לוד היום – לוד נכנסה לתקופה ארוכה של פינוי.

ערפאת עסמאיל: בזמנם של ראשי הערים הקודמות היה פינוי מסיבי בעיר העתיקה ובשכונות, ובמקביל – לא היתה בניה חדשה.

ערפאת עסמאיל: אז נוצר מצב שיש פינוי, אין בניה חדשה, יש שטח ריק מאד גדול במרכז העיר ובשכונות.

ערפאת עסמאיל: האוכלוסייה הערבית התרכזה בשכונות ש - - כמו ס"ח, פרדס שניר, והתחילה להתרחב אל אותן שכונות כי אין לה שום אלטרנטיבה.

ערפאת עסמאיל: כלומר, במקביל – הרשות דאגה לבנות את גני –אביב, מפתחת את עמותת אלישיב, יש את ל"ד 6131 של שער לוד, אבל כל התוכניות האלה – האוכלוסייה הערבית - -.

ערפאת עסמאיל: עמותת אלישיב זו דלת סגורה, אנחנו לא יכולים לקנות.

ערפאת עסמאיל: שער לוד – זה הרחבת שכונת חב"ד.

יורם מרציאנו: צריך לתת פתרונות לציבור הערבי.

יורם מרציאנו: צריך לדעת לכבד גם את הצד האחר.

יורם מרציאנו: גם שם יש מצוקה.

ערפאת עסמאיל: במקביל, לא היינו עדים לשום אלטרנטיבה.

ערפאת עסמאיל: האוכלוסייה הערבית לא רוצה לבנות בניה בלתי חוקית.

ערפאת עסמאיל: לא נוח לאף אחד לבנות באופן בלתי חוקי ולשלם קנסות, שכר טרחה של עורך דין ובסוף הורסים לו ומחייבים אותו בקנסות.

ערפאת עסמאיל: בכסף הזה קל לו לקנות בית ולבנות, אבל יש לו קרקע - - ואתם לא מספקים אלטרנטיבה.

ערפאת עסמאיל: כלומר, לא היתה אלטרנטיבה, מקום מגורים הולם שהאוכלוסייה הערבית תגור בה.

ערפאת עסמאיל: רמת אשכול נראית כמו אחרי מלחמה.

ערפאת עסמאיל: היא בכלל לא משוקמת, לא משופצת, התשתיות שלה על הפנים, כשהיא שכונה מעורבת היום.

ערפאת עסמאיל: אפילו פרויקט שיקום שכונות לא נוגע באוכלוסייה הערבית.

יורם מרציאנו: אין יותר פרויקט שיקןם שכונות.

ערפאת אסמאיל: אבל כל הזמן – לשכונת - - הביאו תקציב מיוחד ושיפצו אותה.

ערפאת אסמאיל: אתם מדברים על כך שהיתה בניה בנווה שלום.

ערפאת אסמאיל: שם היתה החלטה משנת 99 ושנת 2000 לבנות 260 יחידות דיור לפינוי שכונת הרכבת, ו- 60 יחידות דיור למפוני שכונת ס"ח.

ערפאת אסמאיל: בנו 118 יחידות דיור, וזהו.

בני רגב: יש שלב ב'.

ערפאת עסמאיל: כן.

ערפאת עסמאיל: שלב ב' – המנהל מנסה לשווק את הקרקע בשוק חופשי, ולא לייעד אותה לאותה אוכלוסייה שבמקור היתה החלטה להקים את נווה שלום עליה, שהיא שכונת הרכבת.

ערפאת עסמאיל: בישיבה הקודמת אתם שאלתם למה האוכלוסייה הערבית לא רוצה לקנות בכלל.

ערפאת עסמאיל: המצב החדש יותר טוב מהמצב הישן שהיה בשכונת הרכבת – אין תשתיות, אין כלום, אין כבישי גישה, אין שום דבר.

ערפאת עסמאיל: אין מטרות ציבוריות, אין גינון - - הכי גרוע שיש.

ערפאת עסמאיל: בנו קופסאות גפרורים ואמרו: זהו, נתנו לך.

ערפאת עסמאיל: זה לא הפתרון.

ערפאת עסמאיל: כלומר, אנחנו, מצד שני, מבקשים פתרון מסיבי.

ערפאת עסמאיל: מה זה "מסיבי"?

ערפאת עסמאיל: - להתייחס אל האוכלוסייה הערבית כאל אדם, כאזרח שרוצה לגור בבית הולם, כמו כל אזרח אחר בעיר לוד.

ערפאת עסמאיל: והפתרון, אם נשים יד אחת, אנחנו נרים את לוד.

ערפאת עסמאיל: כל עוד לא יהיה טיפול בשכונות הערביות, לוד תישאר במצב שלנו.

ערפאת עסמאיל: כמה שלא יבנו מסביב, וכמה שלא נדבר, אם לא נטפל בשכונות הערביות ולא נהפוך אותם לגיטאות, מובלעות, התדרדרות לפשע, התשתיות הגרועות שיש היום – זה ממש קטסטרופה, מהבחינה הזו.

ערפאת עסמאיל: מצד שני, היוזמה של תכנון ברשות, בעיר, היא יוזמה של הרשות.

ערפאת עסמאיל: התושבים לא יכולים לבוא וליזום תוכנית מפורטת או להפוך שינויי ייעוד.

ערפאת עסמאיל: ועדת התכנון המקומית היא האחראי מבחינה חוקית.

ערפאת עסמאיל: עד היום היא היתה מוסמכת.

ערפאת עסמאיל: היום יש סעיף תיקון שהאזרח יכול לבקש, אבל האמצעים של האוכלוסייה הערבית בלוד הם אמצעים דלים.

ערפאת עסמאיל: אין להם את האופציה הזו.

ערפאת עסמאיל: גם אין להם מגרשים.

ערפאת עסמאיל: לא נשארו להם מגרשים פרטיים לבוא ולתכנן עליהם.

ערפאת עסמאיל: כל המגרשים הם היום בבעלות המנהל או בבעלות ציבורית.

ערפאת עסמאיל: אנחנו יודעים שהמנהל לא כל כך מזדרז להקים תוכניות ולעשות.

ערפאת עסמאיל: הל"ד 220 מאושרת משנת 92.

ערפאת עסמאיל: כלומר, אם המנהל היה, משנת 92 –משווק בהתמדה, השטח שהוא פינה אותו, אז לא היה צורך שהערבים יפלשו לדירות ולשלם קנסות, שיהרסו להם וכל זה.

ערפאת עסמאיל: היו בונים בשכונה החדשה, וכך היתה נפתרת הבעיה, כי כשאני בונה בית חוקי גם זכותי לבקש שירותים מוניציפליים, והיום הרשות מצאה איזה פתרון –לא לתת שירותים מוניציפליים לשכונות.

ערפאת עסמאיל: כל הבניה בלתי חוקית, אין לנו הכנסות מארנונה.

ערפאת עסמאיל: הרשות צודקת, אבל מצד שני – תספק לי אמצעים שאוכל להתגורר, שארגיש שאני בן אדם.

ערפאת עסמאיל: בסך הכל, שהבנים שלנו יהיו שווים.

ערפאת עסמאיל: הבן שלי שואל אותי: למה שם יש דשא, ואצלנו אין?

ערפאת עסמאיל: אין לי ספסל, אין לי עץ, אין לי כלום, אני מסביר לו שזה ככה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: רק שלא תיתן לו הסברים לא נכונים.

ערפאת עסמאל: אתם מדברים עכשיו על ל"ד 1300 של פרדס שניר שכבר תקועה 10 שנים.

ערפאת עסמאל: ב- 4 השנים האחרונות אתם מנסים לזרז את העניין של פרדס שניר.

ערפאת עסמאל: אתם אומרים שזה הפתרון.

ערפאת עסמאל: אבל לא כל תושבי לוד רוצים לגור בפרדס שניר.

ערפאת עסמאל: אז צריך לזרז גם תוכניות במקומות אחרים.

ערפאת עסמאל: ס"ח נראית כמו מובעלת.

ערפאת עסמאל: רמז, ול"ד – צריך באמת לשווק את הקרקע.

ערפאת עסמאל: נווה שלום – צריך לחזור להחלטה המקורית ולפנות את הרכבת, ולייעד את נווה שלום לאנשים שבאמת היו זכאים, בהחלטת ממשלה משנת 2000.

גאלב מג'אדלה: מה אתה מציע?

ערפאת עסמאיל: אתם מדברים על הקפאה?

ערפאת עסמאיל: במקביל – ה-3 חודשים עוברים מהר.

ערפאת עסמאיל: המנהל, שרוצה לשווק את ל"ד 1300, לפני כמה ימים באו - -

קריאות: - - -

קריאה: לפני כמה ימים המנהל חילק צווי סילוק יד ל- 5 משפחות, שהם בגבול והם נופלים בתוכנית של הל"ד 1300 ודובר שלא יהיו להם צווי הריסה - -

יעקב אפרתי: אלה פלישות טריות.

קריאה: אין פלישות טריות.

קריאה: כל הפלישות הן 5 שנים.

יעקב אפרתי: אני יכול להביא לכם דו"ח –בכל חודש יש 19-20 פלישות טריות.

יעקב אפרתי: אין יום בלי פלישות טריות.

ערפאת עסמאיל: אין פלישות טריות.

ערפאת עסמאיל: כל הפלישות הן מ- 5 שנים - - אתם התעוררתם היום ואתם מחלקים צווים.

ערפאת עסמאיל: הפלישות הן 5-10 שנים - - אני מציע שתהיה הקפאה של צווי הריסה יותר מאשר 3 חודשים.

ערפאת עסמאיל: במקביל, בתקופה הזו, כי אנחנו לא יכולים לבוא לאוכלוסייה ואני מתחייב פה שכל אבן שתיבנה – יהרסו, ומצד שני אני לא נותן אלטרנטיבות, בשנה הזו של ההקפאה.

יורם מרציאנו: גם אי אפשר להפוך את זה להפקר.

יורם מרציאנו: גם עליך חלה האחריות, לא רק עלי - -

ערפאת עסמאיל: חלה אחריות.

ערפאת עסמאיל: יש לי גם אלטרנטיבה לספק לאדם.

ערפאת עסמאיל: צריך לזרז את שיווק הל"ד 220, צריך לשווק איפה שיש מקומות אחרים, לשווק, שניתן אלטרנטיבה לאנשים לגור - - לגבי פרדס שניר- גם ועדות התכנון, פה, מבחינה זו – מבחינת תכנון של תוואי כבישים.

ערפאת עסמאיל: כשבאים לתכנן שכונה ואומרים שתוואי הכביש צריך לעבור באמצע שכונה ולהרוס 20 בתים כשיש אלטרנטיבה אחרת, הם בכלל לא רוצים לדון באלטרנטיבה, בין המושב ובין פרדס שניר.

ערפאת עסמאיל: זו הסיבה שתקעה את התוכנית עד היום, למעשה, גם העניין המשפטי וגם ה - - וגם העניין של משרד השיכון, שיצא עכשיו עם איזושהי תיזה שצריך מודד מחדש.

ערפאת עסמאיל: התוכנית חייבת לעבור.

בני רגב: אבל היתה הסכמה בוועדה המחוזית.

בני רגב: אני הוכחתם אתכם ביחד.

בני רגב: אמרתים בצורה חד משמעית שבתים שיגרמו נזק ויעכבו כביש או ביוב – אנחנו מורידים.

בני רגב: אתם אמרתם.

חאלד אזברגה: אבל שלא יעבירו את הכביש והביוב על הבית.

ערפאת עסמאיל: אני מציע שבזמן של התוכנית - - שגם הרשויות המתאימות ייכנסו למשא ומתן לפיצוי לאותו אדם, עם דיור חלופי, ולא לבוא בעילה של שהבית לא חוקי – סילוק יד, להרוס לו ולהשאיר אותו בלי שום דבר, כי בסך הכל לא תהיה לו שום אופציה לקנות בפרויקט החדש.

ערפאת עסמאיל: אם הורסים לו – אין לו את הכסף.

ערפאת עסמאיל: לגבי אגרות בניה, שראש העיר הזכיר - -

קריאה: אגרות בניה, תקציבי פיתוח וכן הלאה.

ערפאת עסמאיל: בשכונות הישנות שאנחנו רוצים - - המצב הקיים, צריך גם לתת את הדעת לגבי אגרות בניה והיטלים.

ערפאת עסמאיל: כלומר, היום, אם נבוא ונחליט שמכשירים את פרדס שניר, ומחר יבואו ויגידו שכולם יגישו תוכניות וחייבים לשלם אגרות בניה, ואנשים שאין להם - - צריך לבוא ולצמצם מבחינת התשלום עד ש - -

קריאות: - - -

ערפאת עסמאיל: - - המלצה יותר גדולה, אבל המלצה מחייבת, כי מבחינת צווי הריסה, ברגע שהמנהל או העיריה מוציאים סילוק יד – אף אחד לא יכול לעצור את זה.

ערפאת עסמאיל: איפה שלא נלך במערכת המשפטית הרי הם יגידו: מיציתם את כל ההליך המשפטי.

ערפאת עסמאיל: אנחנו לא יכולים לעצור הליך משפטי.

ערפאת עסמאיל: אי אפשר לבטל צו סילוק יד או צו הריסה.

ערפאת עסמאיל: אי אפשר לבטל אותו.

ערפאת עסמאיל: זה החוק של חוק תכנון ובניה, אף אחד לא יכול לעצור אותו.

ערפאת עסמאיל: גם השופטים לא נוטים לבטל את זה, כי זה מנוגד ל - -

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: מה כן אפשר?

ערפאת עסמאיל: לפני שהם מוציאים צווים – ל - - האפשרי של העיר לוד, לראות איפה אנחנו יכולים להכשיר את הבניה הקיימת, איפה אפשר ליזום תוכנית מזורזת לגבי בנית אלטרנטיבה לאותה אוכלוסיה, כי האוכלוסיה מתרחבת.

ערפאת עסמאיל: היום, 50% מהאוכלוסייה הערבית בלוד הם בגיל 19 ומעלה.

ערפאת עסמאיל: אז עוד שנתיים-שלוש אני צריך לתת להם דיור מולנו, אז מה אני עושה בנקודה הזו?

גאלב מג'אדלה: אני מציע שאת כל הנקודות שהעלית – תעביר את זה במסמך אלינו, ואנחנו - - ואיך אנחנו מתקדמים עם זה, מקצועית.

אסעאד דיפסו: אני רוצה להתייחס לחוברת של המנהל, איפה שכתוב – שנת 2004.

אסעאד דיפסו: שכונת הרכבת, פורסם, 47 יחידות – לוד, - - הצעות מחיר מינימום כ- 47 אלף שקל, הוצאות פיתוח 4,606,000.

אסעאד דיפסו: יש רף שהבן אדם מסוגל אליו.

אסעאד דיפסו: מה שקורה, המנהל, מצד אחד – מחיר הקרקע זה מחיר ריאלי, ומצד שני, מעלים את המחירים של הפיתוח.

אסעאד דיפסו: מצד שני מעלים את מחירי הפיתוח והתושבים – אם תתייחסו גם לדף האחרון, שנת 2006.

אסעאד דיפסו: לא - - חוברות ולא הוגשו הצעות.

אסעאד דיפסו: כל תושב עושה חשבון כמה עולה לו עלות הקרקע והפיתוח.

אסעאד דיפסו: עוד לפני שמתחילים לבנות - זה סכומים אסטרונומיים לתושבים.

אסעאד דיפסו: אז אני מבקש ממר אפרתי, להתחשב במצב התושבים.

אסעאד דיפסו: אלה סכומים אסטרונומיים.

אסעאד דיפסו: מי שיש לו את ה- 150 אלף דולר הולך וקונה וילה ב "בנה ביתך".

אסעאד דיפסו: פה, לפני שהוא מתחיל לעשות קידוחים, לפני שהוא משלם אגרות בניה לעיריה - -

יעקב אפרתי: אין לו אגרות בניה אם הוא משלם הוצאות פיתוח.

דיפסי עסאד: אבל הוצאות הפיתוח זה סכום אסטרונומי.

דיפסי עסאד: אם תתייחס ל - - 9, מחיר ממוצע ליחידת דיור קרקע, פלוס פיתוח: 54 אלף שקל.

יעקב אפרתי: זה כלום.

יעקב אפרתי: הלוואי ובכל מדינת ישראל זה היה כך.

יעקב אפרתי: אתם לא מבינים.

קריאות: - - -

יורם מרציאנו: - - לפתור את כל הבעיות בישיבה אחת.

איבגי פרוספר: אני תושב לוד, וכל החברה' האלה חברים שלי.

איבגי פרוספר: אף אחד מהם לא דיבר על העניים,שאין להם ממה לבנות את הוילה.

איבגי פרוספר: אף אחד מה לא אמר מה עם הנרקומנים שבנו פח, גרים בו.

איבגי פרוספר: אף אחד מהם לא דאג להם ואמר להיכן ניקח אותם.

איבגי פרוספר: גם אם יתנו לו מהמנהל אדמה במתנה, וגם רשיונות – במה הם יבנו?

איבגי פרוספר: למה אתם דואגים רק לעצמכם, שיש לכם כסף?

איבגי פרוספר: למה אתם לא דואגים לערבים השניים שאין להם כלום.

איבגי פרוספר: אני תושב לוד, כמוכם.

איבגי פרוספר: עבדתי ב "עמידר" ואני מכיר כל בית ומכיר אנשים שאין להם אוכל, היום.

איבגי פרוספר: למה אתם דואגים רק לעצמכם?

איבגי פרוספר: מי שבא לקנות – תענה לי.

איבגי פרוספר: אתה רוצה שלבן שלך יהיה דשא בבית.

איבגי פרוספר: סימן שאתה רוצה 500 מטר ולבנות עליהם.

איבגי פרוספר: תעשה חשבון אם יש לך כסף לשלם מסים, ארנונה, וכל הזכויות.

איבגי פרוספר: אז לך – יש.

איבגי פרוספר: לי- אין.

איבגי פרוספר: אני ערבי, כמוך, ואין לי.

איבגי פרוספר: מה אתי?

איבגי פרוספר: מי יהיה אתי?

איבגי פרוספר: מי ידבר עלי?

עסמאיל ערפאת: - - -

איבגי פרוספר: לא.

איבגי פרוספר: אתם צריכים לבקש זכאות של אדם, ומשרד השיכון ידאג לו ויבנו לו.

איבגי פרוספר: ואל תגיד – תן לו וילה.

איבגי פרוספר: זה לא נכון מה שאתם אומרים.

איבגי פרוספר: יש לי המון מה להגיד, כי אני תושב לוד.

איבגי פרוספר: אתם לא אמרתם את האמת.

קריאה: בהמשך למה שהוא אומר – משרד השיכון התחרט בשיווק - - נווה שלום - -

איבגי פרוספר: הוא לא יכול להתחרט.

איבגי פרוספר: זכאות מגיעה לכל אדם.

קריאה: הרי משרד השיכון והמנהל התחרטו בשיווק הקרקע למפוני הרכבת, בבית תמורת בית, והם משווקים בשוק החופשי.

איבגי פרוספר: אני אתקן אותך.

איבגי פרוספר: בזמנו, היה החבר שלי, פואד.

איבגי פרוספר: אני הלכתי אליו ואנשים לא רוצים לצאת.

איבגי פרוספר: אמרתי לו: בוא אתי בית-בית.

איבגי פרוספר: הוא לא רוצה, כי יש לו ילד בן 10 והוא רוצה גם מגרש לילד בן ה-10.

איבגי פרוספר: הם לא מחפשים פתרון בשביל לפתור את הבעיה, הוא מחפש גם פתרון וגם רווח.

קריאה: אף אחד לא מחפש רווח.

איבגי פרוספר: אני אוכיח לך.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אנחנו, בעוד שבועיים, נזמן את הוועדה בלוד.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: מנהל מקרקעי ישראל, משרד השיכון, הממונה על המחוז, עירית לוד, המשטרה - -

יורם מרציאנו: ואיכות הסביבה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אלה הגופים, וכל מי שרוצה, מחברי הכנסת, להצטרף.

אברהים צרצור: ונציגי הציבור

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: נעשה דיון אחת לשבועיים – קצר, תכליתי, עם סדר היום.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אנחנו נעשה את זה בלוד אחת לשבועיים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: ירכז את הוועדה – חבר הכנסת יורם מרציאנו.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אנחנו רוצים שהתושבים יסכמו ביניהם על 2-3 נציגים שיהיו בצוות הזה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: אנחנו נעשה את הישיבות אחת לשבועיים בלוד.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: הישיבות תתקיימנה אחת לשבועיים במשך חודשיים וכאשר נבוא לישיבה נסכם את הנושא, נקודות שנדון בהם בישיבה הבאה.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: יורם מרציאנו לוקח על עצמו את העניין אני רוצה להודות לו ולכל החברים.

היו”ר ג’אלב מג’אדלה: תודה לכולם, הישיבה נעולה.