ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 27, 2006-06-20 13:00

משה שרוני: אבקש מכם שני דברים: לכבות את הטלפונים הסלולריים, ולשמור על תרבות ההקשבה.

משה שרוני: אף אחד לא ייכנס לדברי חברו.

משה שרוני: סבלנות, כל אחד יקבל רשות דיבור.

משה שרוני: אני מבקש לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה שרוני: רשות הדיבור לחבר הכנסת אחמד טיבי שהגיש את ההצעה, בבקשה.

אחמד טיבי: אני מודה לך אדוני היושב-ראש על קיום הדיון הזה.

אחמד טיבי: הגשתי את ההצעה לדיון מהיר על קצבת הניידות בשל הקשיים המרובים בהם נתקלים אזרחים הנזקקים לגמלה הזאת במגעיהם עם הביטוח הלאומי ובשל התנאים הנובעים מהסכם בדבר קצבת ניידות שנחתם בשנת 1977.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי האורחים, חברי הוועדה – אגב, צר לי שלא נוכח לעת עתה אף חבר כנסת נוסף פרט ליושב-ראש ולי, אינני יודע מדוע.

אחמד טיבי: ב-1977 נחתם הסכם – אין זה חוק כי אם הסכם – בין משרד האוצר ובין המוסד לביטוח לאומי, על-פיו רשאי המוסד לביטוח לאומי לתת בשם הממשלה הטבות סוציאליות על-פי חוק.

אחמד טיבי: מוגבל בניידות הינו מבקש העומד בקריטריונים הבאים: (1) תושב ישראל הנמצא בישראל, (2) מגיל 3 שנים ועד גיל פרישה, (3) ועדה רפואית של משרד הבריאות קבעה לו אחוזי מוגבלות וניידות עקב ליקויים ברגל לפי רשימת ליקויים מוגדרת.

אחמד טיבי: אני רוצה לציין שאת הדיון הזה ואת ההצעה הזאת לסדר היום יזמתי הן עקב המצב שאני מודע לו, אבל גם ספציפית בעקבות פנייתם אלי של מר יצחק קורמן ומר בסאם אבו-חט, שנמצאים אתנו כאן, ואני מודה להם על שהפנו עניין זה ללשכתי בכנסת.

אחמד טיבי: התחלתי לומר מה התנאים והקריטריונים לגבי מוגבל בניידות.

אחמד טיבי: הנקודה השלישית היא הוועדה הרפואית.

אחמד טיבי: הרשימה כוללת 55 סוגי ליקויים, ולצד כל סעיף ליקוי נקוב שיעור המוגבלות שעל הוועדה לקבוע בגינו.

אחמד טיבי: בהזדמנות זאת אני רוצה לומר מילה טובה ותודה למחלקת המחקר של הכנסת, שעושה עבודה מצוינת ומגישה לנו לפני כל דיון רציני חומר מוכן, מדויק ורחב-היקף, לאחר סקירה של הספרות ומגע עם הגורמים הנוגעים בדבר.

משה שרוני: את החומר לקראת הדיון הזה כתבה גברת שלי לוי ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת.

אחמד טיבי: ההסכם מקנה לנכה רגליים שאחוז מוגבלותו גבוה מ-40% והוא בעל רשיון נהיגה בר-תוקף, ולמוגבל בניידות שאחוז מוגבלותו גבוה מ-60% ואינו בעל רשיון נהיגה בר-תוקף, זכות לקצבת ניידות חודשית ו/או להלוואה עומדת לתשלום המסים החלים על הרכב ועל אביזרים מיוחדים לרכב.

אחמד טיבי: לא אציין בפרוטרוט את כל הנתונים, אבל מבחינה מספרית 15,940 ממקבלי הקצבה הינם בעלי 80%-100% מוגבלות, כאשר נכון לחודש מרס 2006 – 25,778 אנשים מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי קצבת ניידות.

אחמד טיבי: 20,000 ממקבלי הקצבה אינם משתכרים, ו-5,500 משתכרים.

אחמד טיבי: חשוב לציין כי קצבת ניידות חודשית ממוצעת הינה 1,477 שקלים, וגודל הקצבה משתנה על-פי השתכרות ונהיגה.

אחמד טיבי: מוגבל ניידות משתכר ונוהג מקבל 1,412 שקלים בממוצע, ומוגבל ניידות משתכר שאינו נוהג מקבל 1,610 שקלים בממוצע.

אחמד טיבי: מוגבל ניידות שאינו משתכר אך נוהג מקבל 1,242 שקלים בממוצע, ומוגבל ניידות שאינו משתכר ואינו נוהג מקבל 1,787 שקלים בממוצע.

אחמד טיבי: מתוך כלל מקבלי הקצבה 4,835 הם חסרי רכב, 7,878 הם בעלי רכב קטן, 10,039 הם בעלי רכב בינוני, 235 הם בעלי רכב גדול ו-2,790 הינם בעלי רכב מסוג ואן.

אחמד טיבי: אמנם הוזמנו לכאן נציגי ארגוני הנכים, אבל בחטף אומר מה הטענות ומדוע לדעתי צריך לרענן את התנאים והקריטריונים, אולי להפכם מהסכם לחוק, ולשאול ולתהות, אולי לבקש תשובות, מדוע שר האוצר מתנגד להפיכת ההסכם הזה לחוק.

אחמד טיבי: ארגוני הנכים קוראים לעיגון הנושא בחקיקה ולכתיבה מחודשת של ההסכם, שהינו מורכב וסבוך וכולל קריטריונים לא ברורים, עמומים, קשיחים מאוד ולעתים לא סבירים.

אחמד טיבי: הטופס שממלאים בדרך כלל – אתם לצערי הרב מכירים את הטופס הזה – לא כולל את כל מרווח המוגבלויות והפגיעה ברגליים.

אחמד טיבי: נאמר לי שלמשל חולה סכרת שעבר קטיעה והופך להיות מוגבל רגליים לא מופיע בטופס.

נעמי מורביה: הוא מופיע בתור קטוע.

דורון יהודה: השאלה איפה הקטיעה.

פרחיה בן זקן: החלפת מפרק למשל לא מופיעה בטופס.

אחמד טיבי: כפי שאתם רואים, זה עורר ויכוח ושאלות.

אחמד טיבי: לכן אני אומר שזה דורש רענון, עדכון והרחבה של כלל הליקויים.

אחמד טיבי: על מערכת היחסים בין הביטוח הלאומי וביניכם אתם תדברו.

אבי סלומה: עכורה ביותר.

אחמד טיבי: הטבת לנסח זאת.

אחמד טיבי: נטען כי המוסד לביטוח לאומי מנהל מערכת מסורבלת של בדיקות, ועדות ואישורים, הליכים מסורבלים הנמשכים זמן רב וגורמים סבל לאנשים שכבר סובלים.

אחמד טיבי: מערימים עליהם עוד סבל אנושי שקשה להם לשאת.

אחמד טיבי: קצבת הניידות מתעדכנת על-פי שיעורי ההתייקרות בהוצאות החזקת הרכב.

אחמד טיבי: הנכים טוענים כי לא ברור כיצד העדכון מחושב.

שלום דלוגץ': זה מתעדכן על-פי המדד.

שלום דלוגץ': ב-4 השנים האחרונות זה עלה ב-17 שקלים בלבד, כאשר הדלק עלה ב-30%.

אחמד טיבי: תיכף נשמע בדיוק.

אחמד טיבי: דיברנו על מחלות פרקים ומחלות אחרות שלא מופיעות בטופס.

אחמד טיבי: חשוב לי, אדוני היושב-ראש, שהוועדה הזאת בראשותך – ואני מודה לחבר הכנסת גפני שמגלה תמיד עניין בדברים האלה וגם לחבר הכנסת אמסלם – חשוב שכולנו נתאחד ונציג עמדה אחידה מול הרשויות כדי לנסות לשנות את המצב העגום הנוכחי ולשדרג, לרענן ולעדכן גם את הגמלה וגם את הרשימה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלום דלוגץ': אני יושב-ראש מטה המאבק של הנכים.

שלום דלוגץ': אני פועל בנושא הנכים עוד מתקופתו של ספיר.

שלום דלוגץ': הייתי חבר ועדת השישה שמונתה בזמנו, בעקבות הפגנה, על-ידי מנחם בגין, השר כץ ושמחה ארליך, אז הוכנס לתקנות נושא הניידות.

שלום דלוגץ': בכתב המינוי של ועדת השישה היה כתוב שהחלטות הוועדה יחייבו את ממשלת ישראל.

רוני שכטר: כלומר אם יש לנו טענות נצטרך לבוא אליך ...

שלום דלוגץ': אחר-כך היו כל מיני שינויים.

שלום דלוגץ': למדנו מהניסיון במהלך השנים שאין עדכון בקצבאות הניידות.

שלום דלוגץ': בזמנו נקבע שעם כל 12% העלאה ממוצעת של עלות המרכיבים בקצבה, או לפחות פעם בשנה, יעדכנו את הקצבה.

שלום דלוגץ': מאז ביבי נתניהו אין עדכון, ועכשיו מתחילים לעדכן את זה לפי המדד.

שלום דלוגץ': בפעם האחרונה, אם אינני טועה, זה עלה ב-17 שקלים אחרי 4 שנים, כאשר כל אחד יודע בכמה עלה מחיר הדלק באותה תקופה.

שלום דלוגץ': נושא הוועדות הרפואיות: לקח שנים עד שהסכימו שנכה לצמיתה, כמו קטוע או משותק, יצטרך לבוא רק פעם אחת בחיים, ואכן זה כך.

שלום דלוגץ': לעומת זה כאשר נכה קשה צריך רכב מעבר לדגם המייצג, שהוא בדרך כלל הרכב הכי זול והכי פשוט והכי קטן, עליו ללכת לוועדה.

שלום דלוגץ': גם אם הלכתי פעם לוועדה ואישרו לי רכב מסוג Y, אם אחרי 3.5 שנים אני רוצה לקחת שוב אותו רכב אומרים לי שעלי לפנות שוב לוועדה, עוד פעם טרטור, למרות שאישרו.

שלום דלוגץ': לי לדוגמה אישרו לפני קרוב ל-4 שנים רכב מסוים, אחרי 4 ועדות, ועכשיו הלכתי שוב ואישרו לי אותו רכב, וקניתי אותו רכב, אבל נדרשתי ללכת שוב לוועדה.

שלום דלוגץ': אני לא מדבר רק על טרטור של ניירת, לך ותביא וכולי.

שלום דלוגץ': למרות שהותרתי לעצמי פנאי של חצי שנה, על אף כל הקשרים שלי בביטוח הלאומי טרטרו אותי עד שהייתי צריך להרים את הקול.

שלום דלוגץ': זאת השיטה בביטוח הלאומי.

שלום דלוגץ': במקום שתהיה התייעלות כמו אצל נכי צה"ל, שכאשר מחליטים שמגיע להם בכך נגמרת הבדיקה, כאן מטרטרים אותנו לך וחזור.

שלום דלוגץ': אנחנו צריכים לדבר גם על השוויון בין הנכים באשר לגודל הרכב.

שלום דלוגץ': לא יתכן ששני אנשים משותקים, האחד נכה צה"ל והשני נכה כללי, לא יהיו זכאים לקבל אותו רכב.

שלום דלוגץ': מבחינת התנאים הפיזיים של הרכב, עקב המגבלה שיש לנו, אנחנו זקוקים לרכב אחיד.

שלום דלוגץ': לא יתכן שכל אחד יקבל רכב אחר.

שלום דלוגץ': היום בכל הוועדות הרפואיות, עם כל הבלגן, יושב נציג הביטוח הלאומי.

שלום דלוגץ': הראינו במסמכים גם למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי מר בן-שלום ולגברת עירית פלדמן, מקרים שנתקבלה החלטה של 3 רופאים ופתאום היה שינוי בהחלטה ורק רופא אחד חתום כי הפקידה מטעם הביטוח הלאומי אמרה שצריך לשנות.

שלום דלוגץ': העלינו את הבעיה בפני מר בן-שלום.

שלום דלוגץ': אנחנו דורשים שתהיה ועדה רפואית מקצועית אחת, אחת בכל בתי-החולים בארץ, והיא תחליט על נכות, ניידות, מס הכנסה ושר"מ (שירותים מיוחדים).

שלום דלוגץ': לא צריך את הוועדות של הביטוח הלאומי.

שלום דלוגץ': מר בן-שלום אמר לי: "איך אני יכול להילחם בוועד שלי?

שלום דלוגץ': הרי גם יושב-ראש הוועד בחדרה יושב בוועדה.

שלום דלוגץ': תעשו מה שתוכלו".

שלום דלוגץ': כלומר: לך תעשה הפגנה מול הבית שלו.

שלום דלוגץ': אני מבקש שתתקבל החלטה להוציא את הוועדות הרפואיות לבתי-חולים.

שלום דלוגץ': הוועדה תהיה מקצועית יותר.

שלום דלוגץ': היום הרופא בוועדה, שמקבל 100-200 שקל, בודק אותך בדיוק 3 דקות ואוי ואבוי לוועדה הזאת.

שלום דלוגץ': הייתי צריך אישור למס הכנסה וועדה רפואית של הביטוח הלאומי קבעה שאני בריא.

שלום דלוגץ': אחרי ששלושה רופאים מקצועיים בודקים אותך נותנים לרופא מסכם את התיק.

שלום דלוגץ': את התיק שלי נתנו לרופא מיילד.

שלום דלוגץ': לא ידעתי שנכנסתי עוד פעם להריון ויצאתי בריא אחרי הלידה.

שלום דלוגץ': זאת לא בדיחה, גברת עירית פלדמן תאשר את זה, היא ראתה את התיק.

שלום דלוגץ': הסעיף התקציבי הזה – שעלותו עשרות ומאות מיליוני שקלים – נקרא "הלוואה עומדת לקניית רכב".

שלום דלוגץ': רבותי, אני מקבל פטור ממס לקניית רכב.

שלום דלוגץ': אם היו קוראים לזה "פטור ממס", כפי שנותנים לנהגי מוניות ולעולים חדשים, אני לא הייתי נדרש להופיע במעגל של פקידים – האוצר מקציב כסף לביטוח הלאומי, הביטוח הלאומי נותן למכס והמכס מחזיר את זה לאוצר ואז אפשר להחזיק פקידים וזה נכנס לתקציב – לנכים יש הוצאות.

שלום דלוגץ': הגיע הזמן שזה ייפסק.

שלום דלוגץ': בעבר לפני עשרות שנים היה במדינה סיפור של הוצאות דולרים, היום אין בעיה.

שלום דלוגץ': תקראו לילד בשמו – הנכה מקבל פטור ממס על רכב כתחליף לרגליים נכות.

שלום דלוגץ': למה שיקראו לזה הלוואה לקניית רכב ויסרבלו את התהליך, ואז יופיע בתקציב שהנכים קיבלו 500 מיליון או 400 מיליון שקל במונחים תקציביים?

שלום דלוגץ': למה סכומי הפטור שמקבלים נהגי המוניות והעולים החדשים לא מופיעים באותה מידה?

שמעון בן-יאיר: למה לא מגבילים את נהגי המוניות בסמ"ק?

שלום דלוגץ': לא אעלה את הכול.

שלום דלוגץ': העברנו לכם 16 סעיפים.

שלום דלוגץ': אני לא מדבר על תיקון ועדת הליקויים, אבל אני מאמין שאם זה יהיה בבתי-חולים יוכלו לבדוק את זה מקצועית.

שלום דלוגץ': לדעתי לא יוכלו להגיע לתוצאות בוועדה בפורום כה רחב עם כל-כך הרבה נציגי נכים.

שלום דלוגץ': עם כל הרצון הטוב של חברי הכנסת ללמוד את הנושא לעומק, הוא רחב מאוד ומורכב ומצריך לדעתי עשרות ומאות שעות לימוד.

שלום דלוגץ': יש להציע הצעות אופרטיביות.

שלום דלוגץ': אני ממליץ להקים ועדה מצומצמת.

שלום דלוגץ': לא צריכים לשבת בה שופטים אלא 2-3 נציגי נכים, 2-3 אנשי מקצוע, 6-7 איש שיעשו עבודה רצינית, ישמעו את כולם ויגיעו למסקנות, ובתנאי שהמסקנות יחייבו את ממשלת ישראל, כולל משרד האוצר.

שלום דלוגץ': אם תתקבל החלטה שהביטוח הלאומי מחר יחדל להפעיל ועדות רפואיות – גם אם פקידי הביטוח הלאומי ייצאו לשביתה כי לא יהיו להם שעות נוספות גלובליות על חשבוננו אותי הם לא מעניינים, אותי מעניינת טובת הנכה, שיפסיקו לטרטר אותו כמו סביבון.

שלום דלוגץ': תודה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה להודות לך על קיום הדיון הזה ורוצה להודות לחברי חבר הכנסת אחמד טיבי שעושה מזה זמן רב עבודה בנושאים הכלכליים החברתיים.

משה גפני: אני מודה לו על כך מכיוון שהנושא הזה צריך להדאיג כל אחד בחברה הישראלית, לא רק את חברי הכנסת.

משה גפני: ההתנהלות אל מול הנכים בעניין קצבת הניידות, כמו בדברים נוספים אבל בעיקר בעניין הזה, מעידה על חוסר חמלה במובן הכי חמור של המילה.

משה גפני: בשעתו שר האוצר הקודם השווה לכמה דוגמאות כאשר הביא את תקציב המדינה ואת חוק ההסדרים.

משה גפני: אני רוצה ללכת לדוגמה שלו.

משה גפני: החברה צריכה להתנהל כפי שמשפחה מתנהלת.

משה גפני: כאשר יש בבית ילד שאינו יכול ללכת והוא זקוק לסיוע בניידות שלו, הוא יכול להיות ילד אינטליגנטי ומפותח ועושה את כל הדברים שהוא צריך לעשות כפי שעושה כל אחד אחר, אבל הוא צריך סיוע בניידות והמשפחה מצטמצמת בהוצאותיה כדי לספק לו את הדבר האלמנטרי ביותר, את הרגליים, את האפשרות ללכת.

משה גפני: אני לא מדבר כבר על היהדות – ואצל המוסלמים כנראה גם כך – שהסיוע למי שאיננו יכול ללכת לבד עומד בראש סדר העדיפויות.

משה גפני: במקום זה בא משרד האוצר ועושה את הדבר הכי חמור שיכול להיות.

משה גפני: אני כבר לא מדבר על התיקון לחוק ההסדרים, בו בעצם ביטלו את ההצמדה של קצבת הניידות למה שבאמת צריך להצמיד אותה אליו.

משה גפני: הם עשו הצמדה למדד כאשר אין לזה שום ערך ובעצם היה קיצוץ בקצבת הניידות.

משה גפני: אבל מעבר לעובדה הזאת, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, עניין הוועדות הרפואיות הופך להיות בלתי נסבל בעליל.

משה גפני: אני כבר לא מדבר על המקרה של מר יצחק קורמן ששלח מכתב לכל חברי הכנסת וגולל את סיפורו.

משה גפני: אם נבחן את הוועדות הרפואיות נמצא שבחלק גדול מן המקרים הוועדה מאשרת באחוזים נמוכים במקצת ממה שהאדם זכאי.

משה גפני: כלומר בעצם מצבו הרפואי של אדם נקבע בוועדות הרפואיות על-פי מה שקובע החוק לגבי זכויותיו לתקציב לניידות.

משה גפני: אני כבר לא מזכיר שאדם מקבל 100% נכות כללית ולניידות רק 50% על-פי הוועדה הרפואית כאשר הזכאות שלו לניידות 60%, פתאום יש 10% פחות.

משה גפני: יש כאן ניגוד אינטרסים מובנה.

משה גפני: הרי ברור לחלוטין שוועדה רפואית של המוסד לביטוח לאומי או של משרד הבריאות לא יכולה להיות בלתי תלויה.

משה גפני: עם כל הכבוד לאנשים שיושבים שם, הם בוודאי מודרכים על-פי מה שנקבע בחוק לגבי תקצוב הניידות.

משה גפני: לו היתה ועדה אובייקטיבית, כפי שהציע מר שלום דלוגץ', ועדה רפואית בבית-חולים, כפי שקיים בכל דבר ובכל מקצוע אחר, היא היתה מוסמכת להחליט על אחוזי הנכות של מי שזכאי לכך והאחוזים היו נקבעים בבית-החולים או בוועדה רפואית בלתי תלויה.

משה גפני: ברור לחלוטין שההחלטות של ועדה כזאת היו אובייקטיביות ומתאימות לכל מקום בו משתמשים באחוזים הנכות כדי לאשר קצבה כלשהי.

משה גפני: המציאות הנוכחית, שלא ניתן עד היום ובמשך שנים רבות לשנות את מדיניות משרד האוצר – ומשם הוכתב העניין – לגבי אופן הוועדות הרפואיות ולהפכן לוועדות בלתי תלויות, מעידה על המגמה.

משה גפני: המגמה של משרד האוצר לא לדאוג לחלשים.

משה גפני: המציאות, לפיה כל אדם הזקוק לקצבה כלשהי, ובמקרה זה לקצבת הניידות, תלוי במשרד שבו רוצים לחסוך עליו כסף, חמורה.

משה גפני: דיברתי על משפחה שבה צריך לחסוך כסף בכדי לספק ניידות לאותו בן משפחה שאין לו יכולת לניידות.

משה גפני: אנחנו מדברים היום על משפחה שיש לה כסף.

משה גפני: אנחנו מדברים על משפחה שיכולה במחי החלטה לתת 3.5 מיליארד שקל כדי להוריד אחוז אחד מהמע"מ.

משה גפני: אנחנו מדברים על משפחה שיש לה 10 מיליארד שקל מתת-תקצוב ומהגדלת המסים.

משה גפני: אנחנו לא מדברים היום על משפחה ענייה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להאריך.

משה גפני: אני רוצה לאפשר לאחרים לדבר.

משה גפני: הייתי מציע, אם תוכל, ואתה איש עקבי, שתקיים דיון על נושא הוועדות הרפואיות הנגועות בחוסר אובייקטיביות.

משה גפני: מטבע הדברים בן אדם הוא בסך הכול בשר ודם, אפילו שיכולים להיות אנשים טובים.

משה גפני: צריך לדון על כל נושא הוועדות הרפואיות.

משה גפני: אני מציע ליזום ומוכן להצטרף לזה, ואם יטילו עלי אני מוכן אף ליזום את זה בעצמי, תיקון לחוק.

משה גפני: לא יתכן שמנכ"ל המוסד לביטוח לאומי יכתוב לי ויכתוב לחברי הכנסת – והוא יכול להיות איש טוב – שהוא מנוע מלעשות כל דבר כי החוק מגביל אותו, שאין לו יכולת אפילו אם נדבר בהיגיון עד מחר, אין לו יכולת לשנות את המצב כי המוסד לביטוח לאומי מתנהל על-פי חוק וכך קבע המחוקק.

משה גפני: חייבים לשנות את החוק הזה.

משה גפני: החברה צריכה להיות חברה מתורבתת ומודרנית, שמתאימה עצמה למצב הקיים.

משה שרוני: היא לא צריכה להיות מתורבתת, כי אם מתחשבת.

רוני שכטר: היא לא צריכה להתחשב, אדוני.

רוני שכטר: היא צריכה להיות חברה מכילה.

משה שרוני: אדוני, כאשר אתן לך רשות דיבור תוכל לומר מה שתרצה.

אחמד טיבי: חברה מכילה היא חברה מתחשבת.

משה גפני: אני מקבל כל מינוח שתחליט עליו, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: המינוח לא חשוב.

משה גפני: חשובה רק התוצאה.

משה גפני: התוצאה צריכה להיות זאת, שתתקבל החלטה מחייבת על הוועדות הרפואיות ויתוקן החוק על קצבת הניידות.

משה גפני: כל נכה המוגבל בניידות במדינת ישראל צריך להיות שווה.

משה גפני: אין שום סיבה לטרטר אותו, הוא סובל די גם בלי זה.

משה גפני: הממשלה והכנסת והמדינה והחברה בכלל צריכים לספק לנכה המוגבל בניידות את הדבר האלמנטרי שהוא נצרך לו, וצריך לעשות את זה במהרה.

משה גפני: אני מציע לתקן את החוק על קצבת הניידות ולעשות את זה באופן מידי.

משה שרוני: מה עמדת המוסד לביטוח הלאומי בנושא זה ואיך הוא פועל?

עירית פלדמן: ראשית, אני מבקשת להעיר שנייר העמדה שהופץ כאן לא הגיע לביטוח הלאומי.

עירית פלדמן: לא קיבלנו חומר לקראת ישיבת הוועדה.

עירית פלדמן: את ההזמנה קיבלנו רק הבוקר.

וילמה מאור: חמור מאוד מה שאת אומרת.

וילמה מאור: הביטוח הלאומי קיבל את ההזמנה לישיבה כבר לפני כמה ימים.

וילמה מאור: אולי את קיבלת את ההזמנה רק הבוקר.

משה שרוני: לא חשוב, לא נתווכח על כך עכשיו.

עירית פלדמן: לגופו של עניין, כפי שכתוב בתזכיר, המוסד לביטוח לאומי סבור שיש לעגן את ההסכם בחקיקה, ויפה שעה אחת קודם.

עירית פלדמן: לאור דוח מבקר המדינה היתה פנייה פורמלית למר קובי הבר, הממונה על התקציבים במשרד האוצר, שהמוסד לביטוח לאומי מבקש לעגן את ההסכם בחקיקה.

משה גפני: ממתי הפנייה?

עירית פלדמן: הפנייה האחרונה חדשה למדי, אבל בעבר היו הרבה הצעות חוק שכולן נדחו על הסף בשל התנגדות משרד האוצר.

עירית פלדמן: לגבי עדכון קצבת הניידות – נעשתה עבודה מסודרת.

עירית פלדמן: מי שמומחה אצלנו על התקציבים זה מינהל המחקר.

עירית פלדמן: כדי לדון בעניין הזה ולקבל נתונים בצורה מסודרת אני מבקשת שתהיה הזמנה נוספת למינהל המחקר.

עירית פלדמן: לגבי הקריטריונים הרפואיים – נמצאת כאן ד"ר חיה קטן, היועצת הרפואית של המוסד לביטוח לאומי, והיא מיד תתייחס.

עירית פלדמן: רק הערה אחת לעניין הוועדות הרפואיות – הוועדות הרפואיות של הסכם הניידות מתנהלות כולן באחריות משרד הבריאות.

יום טוב כהן: לא נכון.

יום טוב כהן: פקידת המכון היא הפקידה שלכם.

משה שרוני: אדוני, אתן לך רשות דיבור ואז תגיד כל שתרצה.

עירית פלדמן: אני חוזרת, כל האחריות לניהול הוועדות הרפואיות היא של משרד הבריאות, בראשות פרופ' רוטשטיין, מנכ"ל בית-החולים תל-השומר.

עירית פלדמן: אם רוצים לדון בוועדות הרפואיות של הניידות אני מבקשת מאוד שתזמינו את פרופ' רוטשטיין.

וילמה מאור: הזמנו אותו אבל הוא נמצא כעת בחוץ-לארץ.

יום טוב כהן: אני חבר בארגון נכי ישראל.

יום טוב כהן: הייתי שותף להסכם מ-1999, אז אישרו את רכב הנכים בו נכה יכול להיכנס עם כיסא הגלגלים ולנהוג בתוך הרכב ולהיות עצמאי.

יום טוב כהן: באותו הסכם היה כתוב במפורש כי נכה המשותק בשתי רגליו עם שני מכשירים ארוכים וקביים, המשתמש גם בכיסא גלגלים, יהיה זכאי לרכב מסוג ואן.

יום טוב כהן: הביטוח הלאומי החליט על דעת עצמו, מבלי להתייעץ עם אף אחד, לשנות את ההסכם ולקבוע שרק מרותק לכיסא גלגלים יהיה זכאי לרכב כזה.

יום טוב כהן: הוועדות הרפואיות פשוט לא מוסמכות להחליט האם לאשר לו רכב מסוג ואן או לא.

יום טוב כהן: מי שקובע להם את ההחלטה זה הביטוח הלאומי.

יום טוב כהן: הביטוח הלאומי מגביל אותם, נותן להם הנחיות איך לקבוע לנכה את סוג הרכב.

יום טוב כהן: כאשר אדם מגיע לוועדות הרפואיות הביטוח הלאומי מנחה אותם איך להתייחס אליו.

יום טוב כהן: לפני כחודש ימים הגענו להסכם עם המכון, שנציג מטעם הארגון יוכל לבוא ולהציג את בעיות הנכים, להעלות את הבעיות אחת לאחת.

יום טוב כהן: כאשר אנחנו מנסים לקבוע פגישה עם הביטוח הלאומי זה לוקח כמה חודשים.

יום טוב כהן: אבל עובדה שלמחרת אותו סיכום הביטוח הלאומי התפנה, הלך למכון ואמר להם: אל תתנו שום אינפורמציה לאף ארגון.

יום טוב כהן: כלומר מגבילים אותנו בטיפול בנכים, לא נותנים לנו גם את זה לעשות.

יום טוב כהן: מי שמשתלט על המכון, על הוועדות הרפואיות, זה המוסד לביטוח לאומי.

יום טוב כהן: אנחנו מציעים, כפי שאמר מר שלום דלוגץ', להוציא את כל הוועדות הרפואיות מתוך הביטוח הלאומי.

יום טוב כהן: זה כסף שמגיע מהאוצר והביטוח הלאומי בסך הכול צריך להעביר לנו את הכסף.

יום טוב כהן: הוא לא צריך להתערב כי ההסכם נעשה עם משרד האוצר.

יום טוב כהן: כפי שאמר חבר הכנסת גפני, אכן יפה שעה אחת קודם, צריך להוציא את כל הוועדות האלה מהביטוח הלאומי.

יום טוב כהן: לא יתכן שהם גם יתנו כסף וגם יתערבו בקביעת אחוזי הנכות, הרי אין בכך היגיון.

יום טוב כהן: אני רוצה להגיד עוד משהו על הוועדות הרפואיות במגזר הערבי.

יום טוב כהן: אני מסתובב שם הרבה.

יום טוב כהן: פוגעים באוכלוסייה הזאת בצורה שלא משתמעת לשני פנים.

יום טוב כהן: אני נכה של 100% נכות וניידות ומקבל ואן.

יום טוב כהן: לנכה באותו מצב כמוני במגזר הערבי לא מאשרים ואן.

יום טוב כהן: אינני יודע מדוע, אין לי הסבר לכך.

יום טוב כהן: אני יכול לתת לך מספר שמות של אנשים.

יום טוב כהן: היינו בוועדה לפניות הציבור בכנסת ובאו אתנו שני אנשים מהמגזר הערבי.

יום טוב כהן: היו דוגמאות של אנשים עם אותו מצב נכות כאשר הנכה מהמגזר הערבי לא קיבל ואן ואילו הנכה מהמגזר היהודי כן קיבל ואן.

יום טוב כהן: אינני יודע מדוע וכיצד.

יום טוב כהן: זה המוסד לביטוח לאומי, הם מתערבים.

יום טוב כהן: אנחנו מציעים להוציא את כל הוועדות הרפואיות מהמוסד לביטוח לאומי.

יום טוב כהן: דבר נוסף, לא יתכן שהמוסד לביטוח לאומי לא יתן תשובה לארגון המוסדר בחוק, לעמותה המטפלת בנכים, וידרוש מהנכים לפנות רק דרך עורך-דין.

יום טוב כהן: נכה שמקבל קצבה של 2,000 שקל לא יכול לשכור עורך-דין.

יום טוב כהן: הוא מייפה כוחנו, חותם שהוא מבקש מאתנו לטפל בו, אך המוסד לביטוח לאומי לא מאפשר לנו לטפל בו.

יום טוב כהן: זה מה שרציתי להגיד כעת.

יום טוב כהן: העברתי לכם גם חומר כתוב.

משה שרוני: נציג משרד האוצר, בבקשה.

משה שרוני: אני מבקש בלי הערות, באמת.

משה שרוני: אם רוצים לנהל דיון מסודר לא רצוי לקרוא קריאות ביניים.

הרן לבאות: אתייחס למספר נושאים.

הרן לבאות: הנושא הראשון העומד על הפרק שמטריד את כל החברים כאן הוא הפיכת ההסכם לחקיקה.

הרן לבאות: עמדת האוצר היום, כפי שהיתה גם בעבר, ברורה מאוד.

הרן לבאות: ההסכם הזה מחייב אותנו על-פי חוק, על-פי סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי.

הרן לבאות: ניתן היה לבחון אפשרות להכניסו לחקיקה אילו היו רואים את ההסכם כפי שהוא, אחד לאחד, ומעבירים אותו לנוסח החוק.

הרן לבאות: אולם כפי שנאמר באופן מפורש על-ידי חבר הכנסת אחמד טיבי שזימן את הדיון, המטרה לא רק לקבל את ההסכם ולהעבירו לחקיקה כפי שהוא אלא להרחיב אותו, וכך היה גם בהצעות שהוגשו בעבר שכולן דיברו על הרחבה.

הרן לבאות: אין לנו התנגדות להרחבה, אולם הצד שלנו בהסכם, הצד של האוצר, הוא בסופו של דבר תקצוב ההסכם.

הרן לבאות: ברור לחלוטין, בלי כל סימני שאלה, שהרחבה מחייבת הגדלה של התקציב או של מימון ההסכם.

הרן לבאות: אם תמצא ממשלת ישראל לנכון, בלחץ של כל החברים כאן, להרחיב את ההסכם, או להכניס אותו לחקיקה ולהרחיב את מעגל המקבלים, לשנות את הקריטריונים ולהפנות לזה את התקציבים הדרושים אז זה יהיה מתוקצב, לא תהיה בעיה.

הרן לבאות: חבר הכנסת גפני הביא דוגמאות על 20 מיליארד שקל וכולי.

הרן לבאות: הוא שכח להגיד שבסופו של דבר כבר למעלה מעשור אנחנו מסיימים כל שנה בגירעון.

הרן לבאות: אם נשווה את התקציב שלנו לתקציב של משפחה - - -

משה שרוני: הגישו נגד

משה שרוני: כם תביעה על הגירעון?

הרן לבאות: הוא אמר שאנחנו משפחה עשירה, אז בואו נדבר על משפחה עשירה.

הרן לבאות: משפחה עשירה כנראה לא מסיימת במשך כל-כך הרבה זמן מדי שנה את התקציב החודשי שלה באובר-דראפט.

שמעון בן-יאיר: מי לוקח את הכסף?

שמעון בן-יאיר: זאת השאלה.

פרחיה בן זקן: משפחה עשירה מחלקת נכון את העוגה.

הרן לבאות: אני לא מבקר את חלוקת העוגה.

הרן לבאות: אם חלוקת העוגה תשונה אני אשמח.

הרן לבאות: משפחה עשירה גם לא גומרת את החודש בחוב של למעלה מההכנסות שלה, חוב של 106% תוצר.

משה גפני: היא גם לא נוטלת מהמוסד לביטוח לאומי 3.4 מיליארד שקל ונותנת לעשירים.

פרחיה בן זקן: תקצצו במקומות אחרים.

משה שרוני: קודם כול, אתם במשרד האוצר נהדרים, אתם מבצעים את המדיניות של הפוליטיקאים.

משה שרוני: עכשיו יש פוליטיקאים חדשים בכנסת.

משה שרוני: אנחנו נשנה את המדיניות ואתם תבצעו את זה כפי שצריך.

הרן לבאות: קובעי המדיניות יחליטו.

אחמד טיבי: הכנסת השבע-עשרה היא משהו אחר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, היום ניהלתי כיושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור ישיבה על אנשים שחיים על קצבת הביטוח הלאומי ומקבלים רנטה מגרמניה.

סופה לנדבר: היה סיפור דומה מאוד, שמדינת ישראל מכניסה את ידה לכיס של אנשים שמקבלים רנטה.

סופה לנדבר: הרנטה במקרה זה היא עזרה לאותם קשישים שעברו את השואה וחיים בתנאים-לא-תנאים, ולפני כמה ימים כולנו דנו במצב הקשישים שחיים מתחת לקו העוני.

סופה לנדבר: אני מתפלאת, כעת כאן ולפני כמה דקות בוועדה אחרת, עד כמה אנחנו חברה לא אנושית.

סופה לנדבר: אני מניחה שכולכם קראתם את הספר על אורי גורדון שהיה משותק מילדות.

סופה לנדבר: הוא התחיל להרגיש שהוא שונה מאנשים הנמצאים לידו רק כאשר הלך למועדון לרקוד יחד עם חברים ופתאום החברים רקדו והוא עמד בצד והרגיש חסר-אונים.

סופה לנדבר: הוא חזר לאביו ואמר: מה קורה?

סופה לנדבר: הם כאלה ואני אחר לגמרי, הם מסוגלים לעשות תנועות, הם מסוגלים לרקוד, הם מסוגלים הכול ואנשים כמוני לא.

סופה לנדבר: ואז האבא אמר:

סופה לנדבר: בני הקטן, אנחנו כמשפחה עשינו הכול כדי שתרגיש כפי שצריך, אולם יש אדם אחד שיכול לעזור לך יותר מהמשפחה האוהבת אותך – אתה בעצמך.

סופה לנדבר: אני אומרת, במקרה שאנחנו דנים בו היום אנחנו כחברה חייבים לעזור.

סופה לנדבר: אני סבורה שהרופאים צריכים להיות בלתי תלויים.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כבר ראינו שכאשר בוועדה יושבים רופאים שמקבלים כסף מהביטוח הלאומי והם צריכים לקבל החלטה על מתן קצבאות הם בוודאי יטו לעשות קיצוצים.

סופה לנדבר: אני סבורה שהגיע הזמן לקבל החלטה שבוועדות הללו יישבו רופאים בלתי תלויים.

סופה לנדבר: מה ההבדל בין רופא משפחה או רופא שמטפל באותו אדם ובין רופא שמקבל משכורת מהביטוח הלאומי?

סופה לנדבר: אני סבורה שאנחנו צריכים, בין בדרך חקיקה ובין בדרך אחרת, לקבל החלטה שהרופאים האלה יהיו בלתי תלויים ולא יקבלו בשום פנים ואופן הדרכה מהביטוח הלאומי.

סופה לנדבר: אני מצטרפת לכל חבריי חברי הכנסת ואנחנו נעשה הכול כדי שתרגישו שאתם לא נטל על החברה.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני כמובן מצטרף לחבריי חברי הכנסת בתמיכה וברגישות שאנחנו צריכים לגלות לגבי נושא הנכים.

חיים אמסלם: יש כאן רשימה ארוכה למדי שנוגעת להרבה נושאים שהם ממש ציפור נפשם של הנכים.

חיים אמסלם: לא תמיד זה רק בעיה של כסף.

חיים אמסלם: אנחנו רגילים שמדברים על תקציב והאוצר עושה את תפקידו, אבל נדמה לי שכולכם שמתם לב שהנכים מדברים על דבר הנוגע להם ויכול לסייע להם – העברת הוועדות מהביטוח הלאומי למשרד הבריאות.

חיים אמסלם: נדמה לי שזה מוסכם על כולכם.

חיים אמסלם: אני סבור שאנחנו כוועדה, כקבוצה שמגלה רגישות לדרישותיכם, צריכים לתמוך בזה.

חיים אמסלם: אני מצטרף בהחלט למה שאמר היושב-ראש שרוני, שהוועדה הזאת במיוחד, והכנסת השבע-עשרה בכלל, תהיה רגישה יותר וערה למצוקותיהם של הנכים.

יעקב כהן: הערה קטנה.

יעקב כהן: אני רוצה להפנות אתכם לדוח מבקר המדינה.

משה שרוני: קראנו אותו היטב.

יעקב כהן: כתוב שם ש-24% מההחלטות של הוועדות הרפואיות קבעו שיעור מוגבלות בניידות הקטן מהשיעור הנקוב בהסכם הניידות.

יעקב כהן: אני סבור כי זה מעיד יותר מהכול על המצב.

משה שרוני: נכון, זה אומר הרבה.

משה תפירו: אני עורך-דין המייצג את מר קורמן.

משה תפירו: ליוויתי אותו לכל אורך הדרך.

משה תפירו: אני מייצג לא פעם אנשים בוועדות רפואיות וגם בבית-המשפט.

משה תפירו: יש שני נושאים שהייתי רוצה לדבר עליהם.

משה תפירו: נושא אחד הוא הטופס הצהוב – רשימת הליקויים.

משה תפירו: אני קורא לה רשימה סגורה.

משה תפירו: הרשימה הזאת נכתבה לפני כ-50 שנה.

משה תפירו: אני זוכר אותה קיימת עוד כשהייתי ילד.

משה תפירו: יש בעיה להכניס לרשימה נכויות שלא היו קיימות באותה תקופה, כמו נכויות שרירים.

משה תפירו: חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי יודע טוב ממני שבמשך השנים הופיעו מחלות חדשות ונעלמו מחלות אחרות.

משה תפירו: מה עושים כדי להכניס לרשימה הזאת נכים, כמו חולי סוכרת היושבים על כיסא גלגלים ולא מוכרים כאן?

משה תפירו: אני סבור שצריך להקים ועדה נוספת, ועדה בלתי תלויה, כפי שהציע מר שלום דלוגץ', בבית-חולים או בכל מקום שייקבע, למקרים חריגים ונכויות שלא מופיעים בסעיפים האלה.

משה תפירו: ברשימת הליקויים יש 11 סעיפים.

משה תפירו: יש לא מעט אנשים היושבים על כיסא גלגלים וסובלים ממחלות שאינן מופיעות באחד הסעיפים.

משה תפירו: האם לזרוק אותם?

משה תפירו: לא מגיעה להם לא קצבת ניידות או הלוואה עומדת או כל הלוואה אחרת?

משה תפירו: איך נוכל לפתור את הבעיה הזאת?

משה תפירו: אני סבור שצריך להקים ועדה רפואית מיוחדת בלתי תלויה לחריגים.

משה תפירו: נושא נוסף שאני רוצה לציין כאן הוא הקשר בין הביטוח הלאומי לבית-הדין לעבודה.

משה תפירו: על-פי סעיף 24, הסמכות לדון בעניינים של הביטוח הלאומי נמצאת בידי בית-הדין לעבודה.

משה תפירו: קורה לא פעם ולא פעמיים שאני מופיע בבית-דין לעבודה בערעור על ועדה של הביטוח הלאומי.

משה תפירו: כל מה שבית-הדין לעבודה אומר לי: סליחה אדוני, אם אתה רואה עצמך כמי שזכה לכל היותר אחזיר אותך לוועדה, לאותה ועדה.

משה תפירו: אני סבור שצריך להעביר את הנושא הזה מבית-הדין לעבודה כי בית-הדין לעבודה לא נותן שום תשובה.

משה תפירו: בית-הדין לעבודה אומר רק שהוא רוצה לבחון האם הוועדה עשתה עבודה טובה או לא טובה.

משה תפירו: לא פעם קורה שהוועדה כותבת: "קראתי את הדוחות המופיעים בפני והגעתי למסקנה זו או אחרת".

משה תפירו: ברגע שמופיע משפט כזה בית-הדין אומר לי: סליחה אדוני, הוועדה עשתה את עבודתה.

משה תפירו: גם לנושא הזה צריך לחפש פתרון.

משה תפירו: אני מציע שיוציאו את זה מבית-הדין לעבודה כי בית-הדין חסר סמכות ולכל היותר מחזיר אותי לוועדה וזה לא נותן לי שום דבר, ואז אני צריך לחכות שנה כדי להופיע בוועדה נוספת.

רוני שכטר: אני סבור שהסכם הניידות מבוצע היום בניגוד לחוק השוויון לאנשים עם מוגבלות.

רוני שכטר: הגיע הזמן שלא נתייחס לספר הליקויים משנת 1957 אלא נתייחס לצורך, למהות בגינה ניתנת קצבת הניידות.

רוני שכטר: אנחנו צריכים לבדוק את זה לא על-פי אמות מידה משתנות לאורך השנים אלא על-פי יכולות תפקודיות.

רוני שכטר: מוזר לי מאוד שכאשר מדברים עם הביטוח הלאומי על קצבת הנכות הם לא מוכנים לדבוק במודל הרפואי פרופר אלא נתפסים ביכולת התפקודית, ואילו כאן, כאשר מדברים על צורך מהותי כדי שאדם יוכל להיות חלק ממארג החיים ביכולת ההתניידות שלו, אז הביטוח הלאומי לא מתייחס ליכולת התפקודית אלא למצב הרפואי שמשתנה מעת לעת.

רוני שכטר: לא רק זה, נדבקים גם באיזה ספר ליקויים שבכל מדינה מודרנית היה פס מזמן מן העולם.

רוני שכטר: הערעורים על הוועדות הרפואיות בדרג ראשון מופנים לוועדות ערעורים.

רוני שכטר: ועדת הערעורים הראשונה לגבי ניידות מתנהלת במשרד הבריאות, ויתכן שיש לנו מחלוקת גם על כך, שזה עדיין נמצא קרוב מדי לממשלה.

רוני שכטר: אבל אחוז הערעורים על הוועדות האלה של הדרג הראשון – למעלה מ-50% מהערעורים נדונים על-ידי עובדי הביטוח הלאומי.

רוני שכטר: יש לי שאלה.

רוני שכטר: הרופא שיושב בוועדה הראשונה, האם אין לו רשיון עבודה ממשרד הבריאות?

רוני שכטר: בממשלת ישראל לא הסמיכו אותו להיות רופא?

רוני שכטר: האם לרופא של הביטוח הלאומי יש רשיון טוב יותר?

רוני שכטר: האם ב-50% מקרי הערעורים הוא יותר חכם מהרופאים ההם?

רוני שכטר: אז אולי אנחנו לא צריכים לבזבז את כספי מדינת ישראל ולהעסיק את הרופאים האלה גם בוועדה הראשונה.

שלום דלוגץ': לכן יצאתי כאילו בריא בוועדה.

רוני שכטר: יושבים כאן שלושה אנשים שנתקלו בגילויים חריפים של הבעיה.

רוני שכטר: יושב כאן אדם (מר משה בסעד) שבמשך 10 שנים מנהל רומן עם כיסא גלגלים.

רוני שכטר: כבר 3 פעמים הוא היה בוועדות מסוג א'.

רוני שכטר: הביטוח הלאומי במשך השנים הללו הריץ אותו לוועדה לערעורים ומשם לבית-המשפט.

רוני שכטר: מעניין, שלוש הוועדות הראשונות קבעו שהאדם הזה זכאי לקצבת ניידות בדרגה של 80%.

רוני שכטר: יושב כאן אדם (מר משה בר) שמנהל מאבק מול הביטוח הלאומי כבר 4 שנים.

יום טוב כהן: אדוני היושב-ראש, חשוב שתבין את האווירה.

משה שרוני: את האווירה אני מרגיש.

משה שרוני: אני מכיר את האווירה טוב יותר מאשר אתה חושב.

משה שרוני: אני רוצה להיות מעשי.

רוני שכטר: הגיע הזמן ליצור מערכת בלתי תלויה.

רוני שכטר: יש צורך להפוך את הסכם הניידות לחוק.

רוני שכטר: החוק הזה צריך להתייחס לרמת התפקוד ולא למצב הרפואי שמשתנה מעת לעת.

רוני שכטר: תפקוד זה דבר מוחלט.

משה שרוני: ראיתי את כל האצבעות המורמות.

משה שרוני: אנשים חוזרים שוב ושוב על אותם דברים.

משה שרוני: אם אנו רוצים להיות מעשיים ולקדם את הנושא הזה עלינו לומר דבר אחד.

משה שרוני: הוועדה הזאת פונה למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי להקים מיד ועדה משותפת למשרד הבריאות, משרד האוצר, המוסד לביטוח לאומי ונציגי ארגוני הנכים.

משה שרוני: הוועדה תצטרך לבדוק בהקדם האפשרי: 1) עיגון ההסכם בחוק.

משה שרוני: 2) רענון הקריטריונים לזכאות לקצבת ניידות.

משה שרוני: 3) עדכון סעיפי הליקויים.

משה שרוני: 4) עדכון קצבת הניידות.

משה שרוני: 5) הרכב הוועדות הרפואיות לקביעת הזכאות לקצבת ניידות.

משה שרוני: 6) הפער בתנאים של נכי הביטוח הלאומי ונכי צה"ל.

משה שרוני: 7) טענות לפער בהתייחסות לנכים ערבים לעומת יהודים.

משה שרוני: 8) הקמת ועדה מיוחדת לחריגים.

חיים רייזלר: שכחת דבר אחד, מאחר ואתה ממפלגת הגמלאים – אנשים בגיל 65 יוצאים לפנסיה וחלילה אז נעשים נכים.

חיים רייזלר: האם לא מגיעה להם קצבת ניידות?

חיים רייזלר: את הדבר הזה צריך לשנות.

חיים רייזלר: אני מכיר אנשים בגילך ואף אנשים מבוגרים יותר שמתפקדים.

חיים רייזלר: למה לא?

חיים רייזלר: חייבים להכניס את זה.

וילמה מאור: זה הצעת חוק אחרת.

משה שרוני: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תעקוב אחר הנושא הזה.

משה שרוני: ארגוני הנכים יתנו רשימת נציגים לאותה ועדה ועד שלא ייצא עשן לבן לא ייצאו מן החדר.

משה שרוני: צריכים לגמור את זה במהירות המרבית.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני מציע שתקצוב זמן.

חיים אמסלם: אל תשאיר את זה פתוח, תבקש לקבל תשובות תוך פרק זמן מסוים.

משה שרוני: הוועדה תוקם תוך 14 ימים.

משה שרוני: אל תדאג לתשובות, הם הרי יהיו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות כל הזמן ויתנו תשובות בעניין הזה.

אבנר עורקבי: אני מעמותת ענב"ל.

אבנר עורקבי: אנחנו עשינו כבר עבודה על הוועדות הרפואיות.

אבנר עורקבי: כבר בשנת 1997, ביחד עם חבר הכנסת הרב גפני, העברנו הצעת חוק בעניין זה בקריאה ראשונה.

אבנר עורקבי: החוק מוכן לקראת קריאה שנייה ושלישית, הוא נמצא בכנסת בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אבנר עורקבי: השאלה מה עושים אתו, למה לא מעבירים אותו.

אבנר עורקבי: תקעו אותו, וזהו, גמרנו.

אבנר עורקבי: צריך להעביר אותו ובזה לסיים את הסיפור.

אבנר עורקבי: הכנסת צריכה להעביר אותו.

משה שרוני: אנחנו נעקוב אחרי זה.

משה שרוני: אדבר אישית עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי לזרז את הקמת הוועדה.

משה שרוני: אתם תקבעו מי הנציגים שלכם.

משה שרוני: אני רואה שיש הרבה ארגוני נכים, גם זו בעיה.

שמעון בן-יאיר: אפשר לקיים דיונים של ועדה כזאת כשהיא פתוחה לכל נכה שיכול להיכנס בדלת, על-פי קיבולת החדר.

שמעון בן-יאיר: הוועדה צריכה להיות פתוחה לדיון.

משה שרוני: אני לא קובע אם הוועדה תהיה פתוחה או לא.

משה שרוני: הוועדה תחליט.

משה שרוני: בוועדה פתוחה לא יגיעו להסכם ולא יגיעו לשום דבר.

משה שרוני: אני מבקש מכם לקבוע את נציגיכם.

משה שרוני: אזרז את העניין הזה כדי שיהיה פתרון מהר ככל האפשר.

משה שרוני: אנחנו נעקוב באופן רציני מאוד אחר התקדמות הנושא הזה.

משה שרוני: פעם אחת ולתמיד צריך להתייחס לנכים בצורה מכובדת ביותר.

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: הישיבה נעולה.