ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 24, 2006-06-19 09:30

משה שרוני: אני פותח את הישיבה.

משה שרוני: אני מקווה שיצא בסוף מתוק ממר.

משה שרוני: רשות הדיבור לחבר הכנסת סנה.

אפרים סנה: אני רוצה לומר לך את עמדתנו בסיעת העבודה.

אפרים סנה: אנחנו בתפישת עולמנו מתנגדים להפרטת שירותים חברתיים.

אפרים סנה: בכל מקום שטיפול סיעודי נכנע לשיקולים של ביזנס הקורבן הוא הקשיש, לכן אנחנו מתנגדים לכל המכרזים.

משה שרוני: למה שלא תקיימו דיון עם שר האוצר בנושא הזה?

אפרים סנה: את עמדתנו העקרונית אני אומר בצורה חד-משמעית.

אפרים סנה: אנחנו מתנגדים לכל דבר שהולך בכיוון של הפרטת שירותים חברתיים, כי בסוף קורבן הביזנס זה הקשיש.

משה שרוני: מה עמדת מפלגת ש"ס בנושא הזה?

חיים אמסלם: אני לא מכיר את הנושא לעומק, אבל מה שאני שומע נשמע הגיוני.

אפרים סנה: היות ויש רוב לתפישה שדואגת קודם כל לקשישים, אני חושב שאנחנו לא יכולים לקבל את הרעיון הזה של מכרזים.

אפרים סנה: זה צריך להיות באיזו שהיא ועדה משותפת.

אפרים סנה: הוועדה תביא את מסקנותיה לוועדה הזאת, ובלבד שלא תעשינה כביזנס על גב החולים.

ד"ר יצהל ברנר: אני שמח לשמוע את העמדה שהוצגה כאן כרגע.

ד"ר יצהל ברנר: העמדה שלנו היא מאוד ברורה בנושא הזה.

ד"ר יצהל ברנר: אנחנו רואים בשטח את התוצאות של מדיניות ההפרטה כלפי האוכלוסייה החלשה ביותר.

ד"ר יצהל ברנר: בחישובים שעשינו - לא הבאנו אותם פה בכתובים - כשני שליש מהמחיר המוצע של מכרזים פירושו תשלום שכר לפי שכר מינימום וללא זכויות סוציאליות.

ד"ר יצהל ברנר: המשמעות היא, שככל שהמחירים ירדו כך איכות הטיפול תרד.

ד"ר יצהל ברנר: הטיפול בחולה הזקן זו טכנולוגיה שדורשת הרבה מאוד עבודת ידיים.

ד"ר יצהל ברנר: אין טכנולוגיה אחרת מעבר לנושא הזה.

ד"ר יצהל ברנר: עלות העבודה זה הנושא המרכזי.

ד"ר יצהל ברנר: ככל שהמחיר ירד כך תיפגע איכות הפעילות.

ד"ר יצהל ברנר: מהספרות בארצות הברית וממעט הניסיון בארץ אנחנו עדים לכך, שככל שאיכות העובדים יותר נמוכה כך יש יותר סיכויים להתעמרות בקשיש.

ד"ר יצהל ברנר: הדברים האלה באו לידי ביטוי בשבוע האחרון.

ד"ר יצהל ברנר: ככל שהרמה המקצועית יותר נמוכה כך יש יותר סיכון להתעמרות.

ד"ר יצהל ברנר: כשעושים הפרטה צריך לתת אותה במחירים שעונים על מחיר השוק, במחירים של הסכמי עבודה.

יעקב גיל: הנטייה היא לא לעשות.

ד"ר יצהל ברנר: שמירת איכות זה שמירה על הסכמי עבודה והסכמי שכר שההסתדרות הרפואית חתומה עליהם.

ד"ר יצהל ברנר: עלות השירותים לא הולכת וקטנה, היא הולכת וגדלה.

ד"ר יצהל ברנר: אני לא הוספתי את כל העלויות הנוספות של תשתיות, מזון, ביגוד,תרופות, שצריכות להיכנס לעלויות האלו.

ד"ר יצהל ברנר: קיצוץ בכוח אדם יביא לתופעה של כניסה של עובדים זרים בדרך החוק ושלא כדרך החוק.

ד"ר יצהל ברנר: זאת הדרך היחידה לקיצוץ.

ד"ר יצהל ברנר: אנחנו נתקלים מפעם לפעם בעובדים זרים שעובדים בכל מיני קומבינות.

ד"ר יצהל ברנר: אנחנו לא רוצים להביא למצב של הגדלה של כמות העובדים הזרים שיפעילו את הטיפולים בבתי אבות - לפחות לא מבחינת הרמה המקצועיתֿ - למרות שהם עובדים טובים.

ד"ר יצהל ברנר: זאת עמדתנו.

ד"ר יצהל ברנר: אנחנו מתנגדים - הבענו את זה בהחלטה של ועד האיגוד שהועברה לכל הגורמים הנוגעים בדבר - לתהליך המכרזים .

ד"ר יצהל ברנר: הוועד שלנו והארגון שלנו מתנגדים לכל תהליך שפוגע בסופו של דבר באיכות הטיפול בחולה.

ד"ר יצהל ברנר: הורדת עלות הטיפול משמעותה הורדת מרכיב העבודה.

ד"ר יצהל ברנר: המשמעות של הורדת מרכיב העבודה היא פגיעה ישירה בחולה הזקן והחלש.

משה שרוני: למה לא הצעתם לאוצר ייצוא של הגמלאים למזרח אירופה?

משה שרוני: שם זה 200 דולר לחודש.

יעקב גיל: מכרז זה קריטריון מדוד שאפשר לעשות, אבל בנושא הזה זה לא די, צריך לחפש אלמנטים שיבטיחו את קיום המוסד שעליו מדברים.

יעקב גיל: אני חושב שמלאכתנו נעשית על ידי אפרים סנה.

משה שרוני: אתם באותה מפלגה.

יעקב גיל: אני מייצג עכשיו את הסתדרות הגמלאים.

יעקב גיל: האינטרס שלנו זה לראות את הכי טוב.

משה שרוני: גם להכי טוב יש גבול.

יעקב גיל: בוא נחתור לטוב.

יעקב גיל: עמדתנו היא להתנגד לעניין הזה של המכרזים וההפרטה.

עדינה מרקס: אנחנו מתנגדים לנושא הזה של ההפרטה.

עדינה מרקס: נימוקים טובים העלה ד"ר ברנר.

עדינה מרקס: אני לא חושבת שאני יכולה הרבה להוסיף על העמדה של ההסתדרות הרפואית, אנחנו בראש אחד בדבר הזה.

עדינה מרקס: אני חושבת שההפרטה לא תועיל לחולים.

עדינה מרקס: אנחנו חושבים שכבר היום יש צורך להדק את הפיקוח על מה שקורה במוסדות הפרטיים ובמוסדות הציבוריים.

עדינה מרקס: הפרטה רק תגרע מיכולת הפיקוח על מה שקורה בהם.

עדינה מרקס: אני מסתובבת הרבה במקומות האלה, אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות מהקשישים ומבני המשפחות שלהם.

עדינה מרקס: אנחנו חושבים שקורים דברים נוראיים.

עדינה מרקס: הפרטה רק תרע את המצב.

גדעון בן ישראל: אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, אחד ממייסדי האיגוד המקצועי בתחום של העיריות והמועצות המקומיות .

גדעון בן ישראל: אני חושב שיש לך רקע חשוב מאוד בכל דיון חברתי, בוודאי בדיון הזה.

גדעון בן ישראל: הבעיה היא מעבר לשאלה של המכרז הזה.

גדעון בן ישראל: האוצר שוקל אך ורק את שיקול הרווח הכספי שהוא מצליח להשיג.

גדעון בן ישראל: הוא הולך בהתמדה והורס כל מבנה חברתי על מנת להרוויח עוד כמה שקלים.

גדעון בן ישראל: השיקול איננו טובת החולה, איננו טובת המטופל, השיקול היחיד הוא איפה אפשר להוריד כספים.

גדעון בן ישראל: לא רק חשוב שהוועדה תקבל סיכומים בסוף על העניין המסוים הזה, אלא חשוב שהיא תביע את דעתה על התופעה שהאוצר מתנכל לכל דבר סיעודי או ציבורי על חשבון בריאות החולים.

גדעון בן ישראל: זה חייב להיפסק.

גדעון בן ישראל: לא יכול להיות שכל המפלגות דיברו על אג'נדה חברתית, כשבאוצר ממשיכים בשיטה של פגיעה קשה מאוד בבריאותם של החולים והמטופלים.

משה שרוני: לא צריך להאשים את פקידי האוצר.

משה שרוני: בסך הכל הם מבצעים את המדיניות של הממשלה.

משה שרוני: חבריך שנמצאים בממשלה צריכים לשנות את המדיניות מא' עד ת'.

משה שרוני: פקידי האוצר מבצעים את עבודתם נאמנה.

משה שרוני: אני חושב שהם בחורים טובים.

ד"ר אהרון כהן: כשהתחלנו את המהלך הזה יחד עם האוצר, השאלה הראשונה שהאגף שאל את עצמו היא אם קיים תקדים כזה בעולם.

ד"ר אהרון כהן: למיטב ידיעתי לא קיים תקדים כזה.

ד"ר אהרון כהן: זה קצת הכניס אותנו לאי שקט.

משה שרוני: בדרך כלל אנחנו חקייני אמריקה.

משה שרוני: באמריקה קיים דבר הזה?

ד"ר אהרון כהן: לא קיים דבר כזה.

ד"ר אהרון כהן: אם יוצאים עשרות אלפי מכרזים כל יום ואף אחד לא נוגע לאשפוז סיעודי, אז אולי יש סיבה לזה.

ד"ר אהרון כהן: אנחנו הולכים בכיוון שאנחנו לא יודעים לאן הוא יוביל אותנו.

ד"ר אהרון כהן: זה נכון שקיבלנו הבטחות, שקיבלנו אמצעים להגביר את הבקרה וכו', אבל אני לא בטוח אם הדברים יספיקו כדי להבטיח את הטיפול.

ד"ר אהרון כהן: עוד דבר אחד שכנראה לא יעלה זה מה יקרה למוסדות שלא יזכו במכרז.

ד"ר אהרון כהן: השאלה אם לא נכניס את המוסדות האלה לאי ודאות כלכלית ולבעיה קשה כאשר אנחנו נאלצים להשאיר שם קשישים שהם בטיפול שלנו ובמימון שלנו.

ד"ר אהרון כהן: אנחנו מכניסים אי ודאות וקשיים כלכליים למוסדות שימשיכו לטפל בקשישים שאנחנו מממנים אותם.

ד"ר אהרון כהן: לזה לא קיבלתי תשובה כל כך משכנעת.

ד"ר אהרון כהן: הכוונה היא שיהיו מוסדות שלא יזכו, כי אחרת זה לא מכרז.

ד"ר אהרון כהן: יש פה בעיה כפולה: מוסדות שיזכו ומוסדות שלא יזכו.

ד"ר אהרון כהן: לזה לא קיבלתי תשובות משכנעות.

אבי (אברהם) גבאי: כל המכרז הזה נעשה על ידי משרד הבריאות ומשרד האוצר, למרות דברי מר כהן.

אבי (אברהם) גבאי: זה נעשה יד ביד לאורך כל הדרך.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נמצאים כרגע בהליך מכרזי.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא מדברים על הפרטה, כי מי שנותן את השירות הזה זה המגזר הפרטי, לא הממשלה.

משה שרוני: עשיתם חשבון פעם כמה זה יהיה אם הממשלה תקים את בתי האבות האלה?

אבי (אברהם) גבאי: אני לא מדבר על זה, אני מדבר על משהו אחר.

אבי (אברהם) גבאי: כולם טוענים שהאגף הפרטי נותן שירות יותר טוב מהממשלתי.

אבי (אברהם) גבאי: צריך להחליט מי נותן שירות יותר טוב.

אבי (אברהם) גבאי: כל כוונתנו היא לבוא ולהסדיר את השוק הזה.

אבי (אברהם) גבאי: זה שוק לא מסודר.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו רוצים לשפר את האיכות, כי בכל מוסד האיכות היא אחרת.

אבי (אברהם) גבאי: אין רמת איכות אחידה בכל המוסדות.

אבי (אברהם) גבאי: חלק מהתוצאות של המהלך שאנחנו עושים זה יישור האיכות מצד אחד, ומצד שני פיקוח.

אבי (אברהם) גבאי: אם יש לך איכות אבל אין לך פיקוח על האיכות, אז למעשה אין לך פיקוח בכלל, כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו הולכים לשפר את האיכות ולפקח שאכן האיכות הזאת קיימת בשטח.

אבי (אברהם) גבאי: לגבי הנושא של המחיר.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו קובעים מחיר מינימום שמתחתיו אי אפשר לרדת.

אבי (אברהם) גבאי: שלא יבואו ויגידו לי אחר כך שבגלל המכרז כולם מפסידים.

אבי (אברהם) גבאי: מחיר המינימום ייקבע על ידי משרד האוצר יחד עם משרד הבריאות, יחד עם יועצים, כדי להגיע למצב שהשירות שאנחנו מבקשים יוכל להינתן באותו מחיר.

אבי (אברהם) גבאי: ברור לכולם שיש מוסדות יעילים פחות, שיש מוסדות יעילים יותר.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו רוצים ליישר את כולם באותה רמה.

אבי (אברהם) גבאי: הוחלט, יחד עם אגף תקציבים, שאם ייחסך כסף בסיפור הזה, כל הכסף יישאר בתוך ה”קודים”, הוא לא ילך לאף מקום אחר .

אבי (אברהם) גבאי: יותר אנשים יוכלו ליהנות מ”קודים”.

אבי (אברהם) גבאי: היום יש תור מפה עד להודעה חדשה.

יעקב גיל: זאת התחלה.

יעקב גיל: מה הסוף?

אבי (אברהם) גבאי: לגבי הנושא של ארצות הברית.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא דומים בנושא הזה לארצות הברית.

אבי (אברהם) גבאי: שם הסיפור אחר לגמרי.

אבי (אברהם) גבאי: זה לא כמו אצלנו.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא חייבים תמיד להעתיק מהעולם.

אבי (אברהם) גבאי: פה העלו את גיל הפרישה לגיל 67.

אבי (אברהם) גבאי: בעולם זה לא קיים.

אבי (אברהם) גבאי: כל המדינות מעתיקות את זה מהמדינה שלנו.

אבי (אברהם) גבאי: זה לא אומר שמה שקיים בעולם הוא הנכון.

אבי (אברהם) גבאי: מה שאנחנו הולכים לעשות זה הסדרת השוק, זה העלאת רמת האיכות ושמירת האיכות, קביעת מחיר מינימום שמתחתיו אי אפשר לרדת, וכל הנושא שכל כסף שייחסך יישאר בתוך התקציב להגדלת ה”קודים”.

משה שרוני: חסכתם 43 מיליארד שלקחתם מהגמלאים.

משה שרוני: איפה הכסף הזה?

אבי (אברהם) גבאי: זה נושא אחר.

אבי (אברהם) גבאי: אני מדבר כרגע על נושא ה”קודים”.

אבי (אברהם) גבאי: כל כסף שייחסך - אם ייחסך - יישאר בסעיף הזה.

אבי (אברהם) גבאי: בזכותו יוכלו יותר קשישים ליהנות מ”קודים”.

משה שרוני: כמה מפקחים יש לך כדי לבדוק שהם מבצעים את המכרז?

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו בשלב הראשון מגדילים את הפיקוח ב6 תקנים.

משה שרוני: כמה סך הכל?

ד"ר אהרון כהן: יש לנו היום 6 תקנים באגף לגריאטריה, 5 בלשכות הבריאות.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מדברים כרגע רק על נפת פתח תקווה.

אבי (אברהם) גבאי: לפי זה נחליט מה לעשות בכל הארץ.

אבי (אברהם) גבאי: הגדלת התקנים היא לנפת פתח תקווה.

אבי (אברהם) גבאי: הפיקוח שם יהיה פיקוח.

רון עוזרי: לפני 30 שנה רמת הטיפול הגריאטרי הייתה ברמה נמוכה.

רון עוזרי: לקח 30 שנה, בעזרת גופים כמו ג'וינט, אשל, לבנות מערך טיפול ברמה טובה.

רון עוזרי: אני לא אומר שהיא מושלמת, אבל היא ברמה טובה.

רון עוזרי: הבעיה התעוררה מכך שלא היו תעריפים אחידים ומכך שלא היו תקנים אחידים.

רון עוזרי: הפתרון לכך הוא ליצור מערכת של תקן אחיד לכל המוסדות, ליצור מערכת של תעריף אחיד.

רון עוזרי: התעריף לא ייקבע על ידי איזה מנהל בית אבות שיחליט או על ידי כלכלנים, אלא מתוך הנחה שלזקן המאושפז בבית החולים הגריאטרי מגיע אותו טיפול ואותו כוח אדם כמו למאושפז בבית חולים כללי.

רון עוזרי: תוקם ועדה ציבורית בלתי תלויה, שתשמע את כל הצדדים.

רון עוזרי: אותה ועדה תיקח את התקנים שנקבעו על ידי הגורמים המקצועיים.

רון עוזרי: היא יודעת כמה עולה אחות, פיזיותרפיסטית, מרפאה בעיסוק בבית חולים.

רון עוזרי: אותן עלויות של אחות, מרפאה או פיזיותרפיסטית בבית חולים יהיו אחידות.

רון עוזרי: מדברים פה על בקרה.

רון עוזרי: מישהו יכול לבקר האם משנים תנוחות לקשיש כדי שלא יהיו לו פצעי לחץ ב2 בלילה או ב4 בבוקר עם 15 עובדים, 30 עובדים על 15 אלף מטופלים?

רון עוזרי: הפתרון פה הוא לא לחסוך ולעשות ניסיונות על גבו של הקשיש.

רון עוזרי: ועדה ציבורית בלתי תלויה תיקח את התקנים, תתמכר אותם, ולא תגיד שאת הכסף שיש לה היא מחלקת למספר ימי אשפוז וכך היא מגיעה לתעריף יום האשפוז.

רון עוזרי: אך ורק בכנסת הזאת את אותו סדר שלא נעשה הרבה שנים ניתן לעשות, מאחר והכנסת הזאת היא כנסת עם אג'נדה חברתית, מאחר ובכנסת הזאת יש מפלגה שכל כולה למען הגמלאים.

רון עוזרי: אם זה לא ייעשה עכשיו, זה לא ייעשה אף פעם ואנחנו נשב פה עוד הרבה פעמים.

יעקב קבילו: מה יקרה למוסד שלא יזכה?

יעקב קבילו: המוסד שלא יזכה ייקח את האנשים באופן פרטי על מנת לעמוד ביכולת שלו לתת שירות טוב.

יעקב קבילו: האפשרות השנייה היא שהוא ייסגר.

יעקב קבילו: אם אין קוד, אם אין אנשים המוסד פשוט ייסגר.

יעקב קבילו: זה צפוי לקרות ל20 מוסדות שאש"ל הקימה ביחד עם הביטוח הלאומי, ביחד עם הג'וינט.

יעקב קבילו: 20 המוסדות שלא יזכו במכרז פשוט ייסגרו.

יעקב קבילו: כל המיליונים שמדינת ישראל השקיעה ילכו לטמיון.

יעקב קבילו: אני תומך במה שמזכיר איגוד בתי האבות אמר, שצריך להקים ועדה ציבורית שתקבע תקנים, שתקבע תעריפים.

משה שרוני: מה זו ועדה ציבורית?

יעקב קבילו: אני אישית כתבתי שני מכתבים לנציג האוצר בהם ביקשתי שהם יזמנו את מנהלי בתי האבות.

יעקב קבילו: לא היה אחד שהם שמעו.

יעקב קבילו: אין לי מושג איך הם קבעו את התעריפים, איך הם קבעו את התקנים.

יעקב קבילו: בינתיים המכרז עוד לא יצא לפועל.

יעקב קבילו: היה להם מספיק זמן לזמן עובדים, אחיות, עובדים סוציאליים, רופאים, שיגידו איך מטפלים בזקנים בתקנים הקיימים, איך אפשר בתעריפים שייקבעו אותם בהמשך.

שמואל קידר: יש במדינת ישראל כמה בתי אבות וכמה מוסדות גריאטריים שהמדינה היא זאת שמשלמת.

שמואל קידר: שם משלמים על כל מטופל קרוב ל400 שקל.

סופה לנדבר: עבור כמה?

שמואל קידר: עבור יום.

שמואל קידר: קשה מאוד לראות איך האוצר יוצא ומכריז שמחיר המקסימום הוא 275.

שמואל קידר: אם הם לא מצליחים לעשות ב275 אלא ב400, אז איך אנחנו נצליח?

שמואל קידר: ככל שנשאר במחיר הנמוך הטיפול רק ירד.

שמואל קידר: גם כתבתי מכתב יחד עם מר יואל למשרד הבריאות כדי להקים ועדת מומחים שיהיו בה רופא,

שמואל קידר: כלכלן, משפטן, אחות.

שמואל קידר: הוועדה תשב ותגיע למסקנה.

אילן שביט: אני מלווה את התהליך של הסדרת הענף מסוף שנות ה80, תחילת שנות ה90.

אילן שביט: התהליך הזה של מכרוז הענף תלוש לחלוטין, מנותק לגמרי מהמציאות של האשפוז הסיעודי, הוא יוריד אותו 15 שנים אחורה.

אילן שביט: דיברו פה על 30 שנה, אני אומר 15.

אילן שביט: אגף התקציבים עוסק רק בהיבט של המחיר.

אילן שביט: הוא משלם מס שפתיים לנושא האיכות דרך המלל של המכרז.

אילן שביט: בפועל הוא לא קשוב להסברים המאוד מפורטים שהוא קיבל מאנשי מקצוע מתוך המערכת, שזה כולל אנשים ממשרד הבריאות שעוסקים בנושא של אשפוז סיעודי וטיפול גריאטרי שאומרים שהדבר הזה יגרום להרס הענף.

אילן שביט: בתי החולים שלא יזכו במכרז יקבלו הפסקת אשפוז של “קודים” חדשים.

אילן שביט: הואיל ותוחלת החיים הממוצעת בבית חולים סיעודי היא 3 שנים, התפוסה של ה”קודים” תרד בשליש במשך 3 שנים.

אילן שביט: בתום ה3 שנים התפוסה מ”קודים” ממשלתיים, שהם 70% מהענף, תהיה 0.

אילן שביט: המוסדות האלו ייסגרו.

אילן שביט: העלינו את הדבר הזה בדיונים.

משה שרוני: איפה?

אילן שביט: באגף התקציבים.

אילן שביט: יש הסברים מאוד שכלתניים, מאוד מורכבים דרך המנגנון של המכרז.

אילן שביט: חשבנו שאנחנו לא מבינים משהו, אבל כשיצאנו משם הבנו שהמוסדות האלה ייסגרו.

אילן שביט: השקעות של מיליונים שהממשלה עודדה את עשייתם במשך 15 השנים האחרונות והרימו את ענף האשפוז הסיעודי הפרטי מהמקום הגרוע ביותר שהוא היה בו לפני 15 שנה - לא כולו היה גרוע, אבל חלקו הגדול היה גרוע - למקום אחר לחלוטין דרך 3 התקשרויות קולקטיביות שמתחכמים מבין השכלתניים במערכת הממשלתית קוראים להם הסדרים.

אילן שביט: .

משה שרוני: מה אתה מציע?

אילן שביט: את מה שעובד טוב לא צריך לתקן.

אילן שביט: הכשל היחיד זה מנגנון קביעת המחיר.

אילן שביט: אם הממשלה לא מסוגלת לקבוע מנגנון לקביעת מחיר יום אשפוז, ואגף התקציבים חושב שהוא יודע לסדר כל דבר בתועלות כלכליות, אז פה צריך להחליט לקבוע מנגנון.

אילן שביט: יש ועדה ציבורית לקביעת מחירים במשק החשמל.

אילן שביט: הדבר הזה לא נוסה בשום מקום בעולם.

אילן שביט: מדברים על ארצות הברית.

אילן שביט: ארצות הברית בנושא שירותים חברתיים וציבוריים היא על פי רוב לא הדוגמה הכי טובה.

אילן שביט: זה לא נעשה בשום מקום באירופה.

אילן שביט: ממשלות בכל העולם המערבי המתקדם, כולל סקנדינביה, רוכשות שירותי אשפוז סיעודיים ממוסדות פרטיים.

אילן שביט: לשיטה הזאת של מכרז אין אח ורע בשום מקום בעולם.

אילן שביט: לא מצאנו דוגמה אחת.

אילן שביט: עסקנו במחקר , העסקנו גם יועצים שבדקו את זה.

אילן שביט: לא מצאנו מקום אחד בעולם, כולל מדינות שבהן כל הרכישה הממשלתית מתבצעת באמצעות מכרזים.

אילן שביט: זה נושא שתלוי בבחירת המשפחות.

אילן שביט: יש תחרות בתוך רדיוס המגורים של המשפחה התומכת.

אילן שביט: על פי רוב המשפחה לא תאשפז את יקיריה הסיעודיים במרחק רב.

אילן שביט: יש היום חסמים גדולים לתחרות.

אילן שביט: בתוך רדיוס התחרות יש תחרות משוכללת על האיכות בגלל שהמשפחה בוחרת את המוסד.

אילן שביט: מוסד לא טוב לא יקבל “קודים”, כיוון שהמשפחה לא תלך ללשכת הבריאות המחוזית כדי לשלוח את יקירה.

אילן שביט: כולנו יודעים שהאקט של לשלוח בן משפחה לאשפוז סיעודי הוא אקט רגיש מאוד .

אילן שביט: למשפחות מאוד חשוב לאיפה בן המשפחה מגיע, כך שהבחירה תלויה באיכות , בטיב, בהתרשמות האישית של הצוות .

אילן שביט: הדבר הזה מתבצע בצורה משוכללת.

אילן שביט: הארגון שלנו, שמאגד את כל בתי החולים הסיעודיים בענף, חתם 3 התקשרויות עם הממשלה.

אילן שביט: זה אחרי שנים של מו"מ.

אילן שביט: הושקעו משאבי עבודה ותשומות ניהוליות וייעוץ של שנים.

אילן שביט: היה מן סיכום דברים בתקופה של שושנה ארבלי אלמוזלינו, עוד בשנת 1988.

אילן שביט: ההתקשרות המסודרת הראשונה הייתה בשנת 1992.

אילן שביט: היה הסכם מסודר עם תמחיר, עם טבלאות קביעת מחיר.

משה שרוני: מי קבע את התמחיר?

אילן שביט: הממשלה.

אילן שביט: היה תהליך דו צדדי, כשסופו של דבר הממשלה חתמה על מה שהיא רצתה לחתום.

אילן שביט: זה לא שאיזה בורר בא וקבע את זה.

אילן שביט: ההסכם הזה רץ לאורך 5 שנים, נחתם מחדש עם שיפורים ושכלולים מהשטח.

אילן שביט: יכולים להעיד פה אנשי משרד הבריאות, שבמשך 5 שנים של ביקורות, בדיקות ותמחור הגיעו למקצה שיפורים ונחתם חוזה חדש.

אילן שביט: ב1997 ההסכם הזה נכנס לתוקף.

אילן שביט: התחיל תהליך הרפורמה שברכנו עליו, רק עשו אותו בצורה עקומה ולכן הוא נתקע בבג"ץ.

אילן שביט: כל מה שצריך עכשיו זה לחזור לתהליך הרפורמה ולהשלים אותו, לא לקלקל דבר שנעשה דרך ניסיון.

אילן שביט: את חברת טלעד אפשר לסגור ומדינת ישראל יכולה לחכות לאינטרנט מהיר במשך 3 שנים.

אילן שביט: לא נגרם נזק בלתי הפיך.

אילן שביט: פה נגרם נזק בלתי הפיך מהמכונאות הממשלתית הזאת שהתחום הרגיש והעדין לא יכול לשאת.

משה שרוני: האם משרד התמ"ת יוכל לאכוף את הנושא של השכר והתנאים הסוציאליים של העובדים?

אלי פז: במצב האכיפה על חוקי שכר וזכויות סוציאליות שקיים היום לא נוכל לבצע אכיפה יעילה כלפי עובדי המוסדות האלה.

אלי פז: אלה העובדים ברמה הנמוכה ביותר והזולה ביותר.

אלי פז: אין להם אלטרנטיבות.

אלי פז: יש יכולת מאוד פתוחה לעשוק אותם בכל הזדמנות שישנה.

אלי פז: אנחנו, במצב כוח האכיפה שעומד לרשותנו, שזה בערך 19 מפקחים ל17 חוקים על כל הארץ, אין סיכוי שנוכל לתת תמיכה לעניין הזה.

דודי ברימן: אתם יודעים את עמדתנו בנושא המכרז.

דודי ברימן: כתבנו אין ספור מכתבים.

דודי ברימן: אנחנו לא מתנגדים לנושא של המכרז בכללותו כמוליך תחרות, אלא אנחנו טוענים שהמכרז נועד להוריד את המחיר, כשמחיר שווה איכות.

דודי ברימן: יש הרבה עבודות שנעשו.

דודי ברימן: רק לאחרונה יצא מחקר מעמיק, שקובע שאיכות טיפול שווה מחיר.

דודי ברימן: המחירים שנקבעו במכרז אלה מחירי מקסימום, לא מחירי מינימום.

דודי ברימן: הפתרון היחיד זה להיכנס לנושא של הרפורמה, להמשיך אותה.

דודי ברימן: אני חושב שרפורמה זה דבר שמוליך את השוק הזה לתהליכים חיוניים וארוכי טווח.

דודי ברימן: צריך להוסיף לתוך הרפורמה רק מנגנון של כוכבים, שכמובן הביקורות עצמן יקבעו את איכויות הטיפול ויפרסמו את זה לידיעת הציבור.

דודי ברימן: בסיכומו של דבר הציבור יקבע את עמדתו בזה שהוא ישלח את מקורביו לבתים שנותנים איכויות טיפול גבוהות.

רות רלבג: אני מצטערת על זה שמשרד הבריאות נשמע פה בשני קולות, אבל אני מייצגת עמדה שהתקבלה באופן מסודר בהנהלת משרד הבריאות.

משה שרוני: שר הבריאות נתן את היד לזה?

רות רלבג: כן.

רות רלבג: הוא דן בנושא הזה.

רות רלבג: זה אחד הנושאים הראשונים שהוא נדרש להם במשרד.

אילן שביט: אפשר לשאול את מנכ"ל משרד הבריאות.

רות רלבג: אפשר לשאול אותו, אני נמצאת כאן בברכתו.

משה שרוני: יש חילוקי דעות בין הכלכלנית לבעלי המקצוע.

רות רלבג: הגופים שנותנים את השירותים הם יקרים לנו, אנחנו רואים בהם גם שותפים וגם ספקי שירותים.

רות רלבג: דרך הצגת הדברים גובלת קצת בחוסר תום לב.

רות רלבג: נפגשתי הרבה מאוד עם ארגונים ועם מנהלי מוסדות.

רות רלבג: הבעיה היא הדרישה שלנו להעלות את הסטנדרטים, לא בעיית המחיר.

רות רלבג: מכיוון שקשה להסביר בוועדת העבודה והרווחה למה משרד הבריאות דורש לאלתר להעלות את הסטנדרטים.

רות רלבג: .

משה שרוני: למה את חושבת שאנחנו לא מבינים?

רות רלבג: הדרישה של משרד הבריאות עוד לפני 3 וחצי שנים הייתה לשנות את הסטנדרט ולהעלות אותו.

משה שרוני: באיזה מובן להעלות אותו?

רות רלבג: לשנות את התקינה, לשנות את כל הסטנדרטים הרפואיים למה שאנחנו קוראים תקינת רפורמה.

רות רלבג: הדרישה הזאת נתקלה בהתנגדות של הארגונים.

משה שרוני: אולי תקימו אתם בתי חולים ותעלו את הסטנדרטים.

רות רלבג: אנחנו רגולטור.

רות רלבג: אנחנו אמונים על הסטנדרטים וקובעים אותם.

רות רלבג: נתקלנו בהתנגדות, כולל הליכים משפטים שנמצאים עדיין בהתדיינות בעתירות משפטיות בבג"ץ, שבהם משרד הבריאות רצה לאכוף את העלאה של סטנדרטים למה שאנחנו קוראים תקינת רפורמה.

רות רלבג: בד בבד עם התהליך הזה, הוא רצה לשנות את המחיר למחיר של מה שאנחנו קוראים מחיר רפורמה.

רות רלבג: זה נמצא בהתדיינות משפטית.

רות רלבג: אנחנו, אחרי 3 וחצי שנים, הגענו למצב שהוא לא מצב טוב, כי יש שונות מחירים מאוד גדולה, מוסדות שונים מקבלים מחירים שונים ואין שקיפות.

רות רלבג: אנחנו מתקשים להסביר את השונות הקיימת היום.

רות רלבג: אין שקיפות, אין שוויונות.

רות רלבג: במדינה יש שוויוניות?

רות רלבג: הרעיוו הןא להסדיר רכש של מיליארד 400 מיליון שקל בצורה שמישהו יכול להסביר מה המחיר שאנחנו משלמים, מה אנחנו דורשים בשביל המחיר.

רות רלבג: אחת הבעיות היא שלא הצלחנו באותה יוזמה של הרפורמה.

רות רלבג: שלוש וחצי שנים ניסינו, הייתה הידברות ללא סוף, חברת הכנסת חילו.

רות רלבג: אני אישית, ובוודאי הגורמים המקצועיים וגורמי ההנהלה השונים.

נאדיה חילו: אני מדברת על הידברות של הקשבה מלאה.

רות רלבג: הייתה הידברות של הקשבה מלאה.

רות רלבג: גם הקשבה מלאה זה לא בהכרח לקבל את העמדה של הצד השני.

רות רלבג: יש חוק חובת המכרזים.

רות רלבג: אנחנו יכולים להחיל דרך התקשרות שוויונית בצורה שתאפשר לנו ליצור שוויוניות בהתקשרות ובדרך התשלום, או להעמיד את הדבר הזה למבחן המכרז.

רות רלבג: מה שמשרד הבריאות רצה, ובעניין הזה הוא במחלוקת גדולה עם ההשקפה של האוצר - דרך של הידברות נגמרת תמיד בפשרה כזאת או אחרת – זה להגיע לדבר הכי דומה לרפורמה שיזמנו.

רות רלבג: לא משרד האוצר.

רות רלבג: משרד הבריאות יזם.

רות רלבג: אנחנו במכרז הזה משיטים את אותם סטנדרטים שרצינו והם הופכים להיות התנאי.

רות רלבג: אנחנו גם מכניסים, כנראה אחרי הידברות ושאלות והתשובות שהיו עם המוסדות, את המחר של הרפורמה.

משה שרוני: איך את יודעת כמה חולה צריך לקבל?

רות רלבג: הסטנדרטים נקבעים על ידי האגף המקצועי.

רות רלבג: אגב, האגף שלי מתמחר את כל השירותים במערכת הבריאות, כולל מחיר יום אשפוז לבתי חולים.

רות רלבג: הפרינציפ הוא אותו פרינציפ.

רות רלבג: יש תקינה, יש עלות ממוצעת של המזון, יש עלות של אבטחה, יש עלות של מנהלה ואדמיניסטרציה, יש עלויות של כל הוצאות התפעול.

רות רלבג: המוסדות דרשו מאיתנו שנראה בגילוי מלא איך בנינו את התמחיר.

רות רלבג: בית המשפט העליון הגן עלינו כשהוא אמר שאם הממשלה נדרשת לגילוי כזה, אז גם המוסדות צריכים לתת את התחשיב שלהם בגילוי מלא.

רות רלבג: המוסדות התנגדו.

רות רלבג: הנושא של התמחור.

רות רלבג: מדברים פה על זה שמחיר הולך עם איכות.

רות רלבג: מחיר הולך עם איכות, אבל מחיר הולך גם עם רווחיות.

רות רלבג: צריך לזכור שאתם ספקי שירותים, אנחנו הם אלה שקונים אותם.

רות רלבג: חברי הוועדה צריכים לזכור שיש פה אלמנט.

רות רלבג: .

משה שרוני: מה, את חושבת שאנחנו סתומים, שאנחנו לא יודעים שיש כאן רווחיות?

רות רלבג: טוענים שהמחיר מביא רק איכות.

רות רלבג: מחיר מביא גם רווחיות.

משה שרוני: צריכה להיות רווחיות, רק השאלה כמה.

רות רלבג: בדיוק.

רות רלבג: אנחנו במכרז קיבלנו את הדבר הקרוב ביותר לרפורמה.

רות רלבג: קיבלנו את הסטנדרטים של הרפורמה, את המחיר של הרפורמה.

רות רלבג: זה נכון שדרך ההתקשרות היא בשיטת המכרז.

רות רלבג: אני מסכימה עם עו"ד שביט שאין שום דוגמה בעולם למכרוז של שירותים מהסוג הזה ובמתכונת הזאת.

רות רלבג: הלכנו על נפה אחת בכל מדינת ישראל.

רות רלבג: השר שלנו החליט שאם המכרז יוצא לדרך הוא מקים ועדת מעקב על ידו.

משה שרוני: ואם לא יצא לדרך?

רות רלבג: זה סיפור אחר.

משה שרוני: איזו ועדת מעקב?

משה שרוני: אין לכם כוח אדם לפקח על זה.

משה שרוני: תהיו מציאותיים.

משה שרוני: אין פיקוח.

משה שרוני: תפסיקו לבלבל את המוח.

יהורם הל: כל מה שנאמר פה, חוץ מדברי מר גבאי ורות, מקובלים עלינו.

יהורם הל: מדוע בתקינה של משרד הבריאות הם לא מתחילים עם המוסדות שלהם, שהעלות ליום אשפוז עולה בסביבות 400 שקל?

יהורם הל: אם נקבל הסבר על זה, אז אולי נבין.

יהורם הל: לא שמענו שום דבר בנושא הזה.

יהורם הל: הפתרון הוא ועדת מומחים שתשב על הסל ועל התמחור.

יהורם הל: ישבו בה רופאים, כלכלנים ואנשי מקצוע.

יהורם הל: זה הפתרון.

יהורם הל: מספיק שבפתח תקווה ילכו למכרז ואותם מוסדות שלא יזכו במכרז יסגרו.

יהורם הל: לא תקימו אותם מחדש.

יהורם הל: זה שהולכים על מכרז לדוגמה במחוז פתח תקווה זה עדיין לא פותר את הבעיה.

יהורם הל: אם כל הנושא של אשפוז סיעודי היה עובר לחוק בריאות, אז חלק גדול מכל הוויכוח על מוסדות של מי יזכה ומי לא יזכה בסל הזה של רווחיות יכול היה להיפתר.

יהורם הל: דיברנו איתך אישית על הנושא הזה.

רות רלבג: המדינה מחזיקה כ1000 מיטות סיעודיות.

רות רלבג: היא הצהירה לפני כשנה וחצי שהיא מקדמת רפורמה להתפרק מכל מיטות הסיעוד במרכזים שלה, שהיא מסבה את המיטות האלו למיטות אקוטיות.

רות רלבג: המדינה הולכת ויורדת במיטות האלו.

רות רלבג: זה נכון שבמדינה התקינה יותר גבוהה ממה שאנחנו דורשים מהמוסדות, לכן גם המחיר יותר יקר.

רות רלבג: אין לנו יתרון יחסי.

רות רלבג: אתם נותנים שירותים מצוינים.

רות רלבג: אין סיבה שהמדינה לא תרכוש קרוב ל100% מהמיטות הסיעודיות מהשוק הפרטי.

משה שרוני: העלות יותר גבוהה במדינה, כי בודקים זכויות סוציאליות.

ד"ר יואל שפרלינג: בעבר הכל היה דרך מו"מ.

ד"ר יואל שפרלינג: ישבנו עם אנשי משרד הבריאות לפני 15, 30 שנה, כל צד הביא את הניירות שלו.

ד"ר יואל שפרלינג: לא הייתה שום בעיה ושום ניגודים.

ד"ר יואל שפרלינג: התווכחנו והגענו לתוצאות.

ד"ר יואל שפרלינג: הגענו למצב שהייתה רפורמה.

ד"ר יואל שפרלינג: הרפורמה הייתה דבר טוב, דבר נכון.

ד"ר יואל שפרלינג: היו ויכוחים עקרוניים על התמחור של הרפורמה ועל הנושא של השקיפות.

ד"ר יואל שפרלינג: הם טוענים שהם הביאו את כל המסמכים.

ד"ר יואל שפרלינג: אני לא רוצה להיכנס לעניין המשפטי.

ד"ר יואל שפרלינג: יש פה עדים לכך שהיינו מוכנים להביא את כל המסמכים הנדרשים.

ד"ר יואל שפרלינג: גם בעבר הבאנו את כל המסמכים שמראים את כל העלויות.

ד"ר יואל שפרלינג: הרפורמה נקבעה.

ד"ר יואל שפרלינג: היה לנו פעם אחת ניסיון לא טוב עם אנשי משרד הבריאות והאוצר, שנקלענו לקשיים והחלטנו שאנחנו הולכים לבורר.

ד"ר יואל שפרלינג: מי שסובל היום אלה אותם המקומות שלא מתעדכנים.

ד"ר יואל שפרלינג: יש דרישות חדשות לאנשי מקצוע.

ד"ר יואל שפרלינג: יש לי רשימה של 20 סעיפים שהם לא בתוך מחיר יום האשפוז של היום.

ד"ר יואל שפרלינג: הם עדיין לא תוקצבו.

ד"ר יואל שפרלינג: עד שלא ייגמר כל הסיפור משרד הבריאות לא יכול לעשות את זה.

ד"ר יואל שפרלינג: לעניין המכרז.

ד"ר יואל שפרלינג: בית המשפט העליון כותב שיש לפסול הצעות במכרז הכוללות תמחור בלתי ראלי.

ד"ר יואל שפרלינג: אותם 275 שלא הסכימו להסביר לנו איך נוצרו זה תמחור בלתי ראלי.

ד"ר יואל שפרלינג: בית המשפט העליון קבע מאתמול שזה לא ילך.

ד"ר יואל שפרלינג: זה דבר אבסורד שייעשה.

ד"ר יואל שפרלינג: מי יסבול מהעניין הזה?

ד"ר יואל שפרלינג: אנחנו מדברים בשמם של גמלאים.

ד"ר יואל שפרלינג: לא צריך להתבייש ולשחק משחקי אגו, צריך להקים ועדת מומחים בלתי תלויה שתכלול 5 אנשים.

ד"ר יואל שפרלינג: היא תשב פעם בשנה.

ד"ר יואל שפרלינג: אנחנו נביא לה את כל הנתונים.

ד"ר יואל שפרלינג: משרד הבריאות יביא נתונים שזה צריך להיות 275, אנחנו נביא נתונים שזה צריך להיות 350.

ד"ר יואל שפרלינג: הוועדה תקבע.

ד"ר יואל שפרלינג: כך זה נעשה עם גורמים אחרים במשק.

יצחק משה: אני רוצה לתמוך בכל אלה שתמכו בביטול או באי קיום המכרז.

יצחק משה: האשמה על חוסר תום לב היא אשמה לא נכונה, לא טובה וחבל שנאמרה.

יצחק משה: אולי את צריכה לחפש את התום לב אצלך.

יצחק משה: בתי אבות במסגרת העמותות למען הזקן, שהם ללא צורכי רווח, שנותנים את השירות אך ורק למען הזקן, לא מרוויחים מהתעריף הקיים.

יצחק משה: רק ועדת מומחים תקבע מה חשוב, לא האוצר ולא משרד הבריאות שהם אינטרסנטים להוריד כסף ולא לתת שירות.

יצחק משה: אני מציע שהוועדה תיקח את זה בכל הרצינות.

ד"ר יצהל ברנר: בדיון ברפורמה בבית משפט משרד הבריאות הגיש את התמחיר שלו, אבל ראה זה פלא, עלות של אחות בבית אבות צריכה להיות 80% מהעלות של אחות בבית חולים.

רון עוזרי: בכל הדיונים לא צוינו עלויות העבודה.

רון עוזרי: לא צוינה עלות עבודה של רופאים.

רון עוזרי: כנראה שזה בהתנדבות.

רון עוזרי: כתוצאה מזה שיופעל כזה תהליך אנשים שיש להם אמצעים יחפשו את המקומות היקרים.

רון עוזרי: המשמעות של תהליך כזה היא הגדלת הפערים בחברה.

רון עוזרי: אמרו פה שאם המוסדות ייסגרו הכסף ילך לטמיון.

רון עוזרי: טמיון זה אוצר המדינה, כי הכסף יחזור אליו.

נאדיה חילו: הקשבתי בקשב רב.

נאדיה חילו: אני קצת מתמצאת בתחום.

נאדיה חילו: רפורמה צריכה להביא לתוצאות יותר טובות.

נאדיה חילו: כך ההבנה שלי ברפורמה.

נאדיה חילו: בדרך כלל כשבאים לרפורמה יש דיאלוג מתמשך עם האנשים הנוגעים בדבר, מתוך הנחה שמי שנמצא בשדה ועוסק יום יום בסוגיות הוא המומחה הגדול.

נאדיה חילו: כך אני יודעת.

נאדיה חילו: כל הצדדים האחרים לא מכירים את הסוגייה על בוריה.

נאדיה חילו: נושא של גמלאים וקשישים זה נושא מאוד ערכי.

נאדיה חילו: זה בדיוק כמו שאנחנו דנים בתינוקות.

נאדיה חילו: מעבר לאלמנטים המקצועיים והטיפוליים, יש איזו התחייבות מוסרית, חברתית, ערכית של החברה ושלנו כנבחרי ציבור לסוגייה הזאת.

נאדיה חילו: אנחנו גם מדברים על אנשים שהם חסרי ישע במובנים מסוימים.

נאדיה חילו: כמובן שיש הרבה צדדים לעניין הזה.

נאדיה חילו: לא שוכנעתי שהנושא של המכרזים יפתור.

נאדיה חילו: נכון שצריך לשאוף לטיפול רב מקצועי של המון גורמים שנכנסים, נכון שיש עוד צד של העובדים שצריך לדאוג לתגמל בזכויות.

נאדיה חילו: הנושא של שקיפות ובהירות.

נאדיה חילו: זה גם ערך שכל מוסד ציבורי או כל מוסד אמור לעבוד על פיו.

נאדיה חילו: הפתרון ששמעתי לא נותן את האפשרות.

נאדיה חילו: אני מסכימה להצעה שהתגבשה פה להקים צוות מומחים מקצועי ואובייקטיבי, שייקח בחשבון קודם כל את הצרכים של הגמלאים.

נאדיה חילו: אחר כך מבחינתי באים מספר שתיים, שלוש, ארבע וחמש.

סופה לנדבר: מה העלות של יום באמריקה?

ד"ר יואל שפרלינג: זה נע בין 90 ל145 דולר ליום, תלוי ברמה התפקודית.

סופה לנדבר: הקיצוצים בגוף שהוא כל כך חלש במדינת ישראל הם קיצוצים לא במקום.

סופה לנדבר: יכול להיות שאתם צריכים לבדוק.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שעובדים בגריאטריה הפרטית או בגריאטריה שמקבלת “קודים” ממשרד הבריאות הם סוג ב', והעובדים שעובדים במשרד הבריאות הם סוג א'.

סופה לנדבר: כולנו רוצים לבדוק את סכום הכסף שמשרד הבריאות מאשר לטיפול בקשיש עבור יום.

סופה לנדבר: יכול להיות שבדיקה יותר יסודית תביא לנו את התשובה.

רות רלבג: אתם מציגים כאילו המחיר המרבי הוא 275.

רות רלבג: יש כרגע גם נכונות להעלות אותו למחיר הרפורמה, שזה 288.

רות רלבג: זה כרגע המחיר שאנחנו מתכנסים אליו.

רות רלבג: אתם במכוון לא מדגישים את הנושא של הבונוס.

רות רלבג: אני מוכרחה להזכיר שיש פה בונוס על שיפור השירות.

רות רלבג: עם הבונוס המחיר עומד מעל המחיר הממוצע היום.

רות רלבג: המחיר הממוצע היום עומד על 297 , כשיחד עם הבונוס אנחנו עומדים על 304 שקלים.

רות רלבג: אני מצרה על כך שחברי הוועדה לא סומכים על זה שמשרד הבריאות רואה בראש סדר העדיפות שלו..

משה שרוני: משרד הבריאות הוא לא אלוהים.

רות רלבג: אנחנו רצינו את הרפורמה, אבל לא איפשרו לנו לעשות את הרפורמה עד היום.

אריה בר: ישבתי הרבה שנים מהצד השני של השולחן.

אריה בר: הייתי איש המערכת הציבורית, כולל בתפקידים של רגולציה ופיקוח מחירים.

אריה בר: על פי ההבנה והניסיון שלי בנושא הזה, משרד האוצר הולך לעשות טעות אמיתית, מפני שמכרז זה כלי נהדר שמתאים להרבה מאוד נושאים, הוא לא מתאים לכל הנושאים.

אריה בר: יש נושאים שלא קובעים אותם במכרז.

אריה בר: את זה מבינים בכל העולם.

אריה בר: הנושא הכי טיפוסי והכי מובהק שלא מתאים לקביעת מחיר על ידי מכרז הוא נושא של טיפול סיעודי.

אריה בר: זה מהסיבה שהזכירו אותה קודם.

אריה בר: לאיכות בטיפול סיעודי יש היבטים רבים מאוד, היא ניתנת 365 ימים בשנה על פני מוסדות בכל הארץ.

אריה בר: אין שום אפשרות רגולטיבית לפקח על זה כדי שהכל יהיה תקין וכשורה.

אריה בר: מי שיתן את הטון במכרז זה אלה שייתנו את המחירים הכי נמוכים.

אריה בר: אני טוען שמי שיתן את המחירים הכי נמוכים זה אלה שיהיו מוכנים להוריד את רמת השירות, כשהתוצאה של זה היא משיכת כל הענף למטה ופגיעה באיכות השירות לחולים.

אריה בר: אני לא הייתי כל כך מבטל את הניסיון שנרכש בעולם.

אריה בר: לא בכל דבר הייתי רץ ללמד את העולם.

אריה בר: הנושא של מכרזים הוא דבר בדוק בעולם הרבה יותר זמן מאשר אצלנו.

אריה בר: בארצות הברית הקפיטליסטית, ששם משרד ההגנה קונה בעשרות מיליארדים במכרזים, לא רוצים להכניס את זה.

אריה בר: אם הייתי מקבל החלטה כל כך מרחיקת לכת הייתי קודם נוסע אליהם ולאירופה.

יעקב קבילו: הבונוסים זאת אשליה אחת גדולה.

יעקב קבילו: אחד ממרכיבי הבונוס זה רופא גריאטר מוסמך.

יעקב קבילו: שיקום משרד הבריאות ויראה שיש 400 גריאטריים בארץ.

יעקב קבילו: מאיפה יביאו אותם?

משה שרוני: מתאילנד יביאו אותם.

אבי (אברהם) גבאי: כל הזמן מדברים פה על המחיר ולא על האיכות.

משה שרוני: איכות זה מחיר, אבל מחיר זה לא איכות.

אבי (אברהם) גבאי: המצב היום לא ברור וכל אחד עושה מה שהוא רוצה.

ד"ר יואל שפרלינג: זה לא נכון.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו הולכים לקבוע רמת איכות אחידה, עם פיקוח ועם מחיר אמיתי.

משה שרוני: מידת האנושיות נמדדת לפי היחס שניתן לקשישים.

משה שרוני: אנחנו צריכים לדעת שאנחנו לא כל כך לגבי הקשישים, כי רוצים לראות אותם בצד השני.

משה שרוני: אנחנו קוראים לשר הבריאות ולשר האוצר לעצור את מהלך המכרז של ענף בתי החולים הסיעודיים לנוכח הסכנה שעשויה להיות.

משה שרוני: אנחנו מציעים להקים צוות מומחים לקביעת תעריפים אחידים למערכת תקנית.

משה שרוני: בתוך צוות המומחים אני לא רוצה לראות כלכלנים, רק רופאים בגריאטריה ואנשי מקצוע בתחום.

משה שרוני: תודה רבה, הישיבה נעולה.