ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 10, 2006-06-22 09:30

מיכאל נודלמן: נציג עמידר, הם אומרים ש- 90% מהתושבים פה הם עולים, צריך שיהיה כאן נציג מעמידר שמבין רוסית מאחר והם לא דוברים עברית אלא רק רוסית, והמסכנים האלה צריכים לנסוע עד באר שבע כדי לקבל תשובה שלילית.

אהרון פלר: תשובה שלילית למה?

מיכאל נודלמן: בכל בקשה שלהם, הם מקבלים תשובה שלילית.

אהרון פלר: זה לא מדוייק, תן לי דוגמא, תשובה שלילית למה?

מיכאל נודלמן: יש בקשה שיהיה באיזה מקום פה, נציג שמדבר רוסית.

אהרון פלר: פה היה רכז שטח בשם חנן, שעבד פה עשר שנים.

אהרון פלר: אבל הוא דיבר יידיש, ולא שמעתי שהיתה בעיה.

זינה מירופולסקי: היה חנן שמדבר יידיש, אבל עכשיו זאת מרלן, שלא יודעת יידיש.

זינה מירופולסקי: זאת בעיה וזה מה שמבקשים האנשים.

אהרון פלר: אבל עדיין אנחנו מטפלים בפניות, מוצאים את הפתרון לבעיות ופותרים אותן.

אהרון פלר: בין אם זה מכתב שמתקבל אז מתרגמים אותו, ואם הם מגיעים אלינו אז מתרגמים להם והם מקבלים תשובות.

אהרון פלר: אנחנו נותנים פתרונות, לא להגיד שלא נותנים פתרונות.

לידיה זילברשטיין: אני ראש עמותת בית ומשפחה, ואני מטפלת בבתים כאלו כבר שמונה שנים.

לידיה זילברשטיין: בדקתי שכל הבתים בנחל בקע ונחל עשן בבאר שבע זה בתים כאלה של בנייה קלה.

לידיה זילברשטיין: יש 1706 יחידות דיור, כאשר רק בנחל בקע זה 1154, כולם בתים כאלה, במצב תחזוקה ירוד ביותר.

לידיה זילברשטיין: המבנה מתפרק מפני שמדובר בבתים זמניים ועברו כבר יותר מעשר שנים.

לידיה זילברשטיין: עכשיו יש דבר נוסף, שכל הבתים נגועים בטרמיטים, ויש גם בעיה של פטריות.

לידיה זילברשטיין: אני חושבת שהיום הוועדה צריכה לתת תשובה.

לידיה זילברשטיין: עוד כמה ימים, מפלגת ישראל ביתנו צריכה להגיש הצעת חוק הבנייה הקלה.

לידיה זילברשטיין: נמצא כאן יוסף שגל וסטיב מיסז'ניקוב, והם צריכים להסביר הכל.

מיכה: חברת עמידר היא חברה ציבורית, והיא לא יכולה לעשות עסקים עם הדיירים.

מיכה: אנחנו מבצעים לפי הוראות משרד השיכון, מה שמשרד השיכון מורה לנו, אנחנו מבצעים.

מיכה: אם משרד השיכון נותן לנו הוראה לעשות לינוליאום, או הוראה לעשות שטיח, אנחנו עושים את מה שהוא מורה לנו, ולא מחליטים לבד.

מיכה: הבעיה של אנשים, שיש להם בעיות רפואיות היא נפתרת על ידי ועדת "פראפלגים", שזה לא אנחנו.

מיכה: הם מגישים את המסמכים לוועדת "פראפלגים", שזו ועדה משותפת למשרד השיכון ומשרד הבריאות, הם מאשרים את התקציבים ואנחנו רק מבצעים.

מיכאל נודלמן: אני חבר כנסת עשר שנים, אני לא יודע מה זה ועדת "פראפלגים".

מיכאל נודלמן: האם אתם עזרתם לו ואמרתם לאן הוא צריך לפנות?

מיכה: במקרה אנחנו מתעסקים בהנדסה ולא בנושא הזה, אבל אנחנו יודעים ואמרנו, וגם בישיבה אתמול הסברנו שיש תהליך שלא אנחנו אחראים עליו.

נדיה טטרנקו: כשנכנסים לבית אנשים, הם לא מוכנים לסבול ששבועיים אחרי שנכנסו יש צורך לעשות משהו, ושבועיים אחרי זה לעשות עוד משהו.

נדיה טטרנקו: זו התגובה של האנשים.

נדיה טטרנקו: האדם אושפז בבית חולים בגלל מחלה, ועכשיו שהוא עזב את בית החולים הוא צריך להתחיל להחליף את הרצפה.

מיכה: במקרה, הבנתי שהקבלן עשה לו על חשבונו לינוליאום, אבל זה לא העניין.

מיכה: יש עוד כאלה, וכל דבר שיש בעיה של שינוי חומר, משרד השיכון צריך לתת לנו הוראה ואנחנו משנים, אין שום בעיה.

מיכה: כל הוראה שנקבל, נבצע.

מיכה: צריך שיוחלט פה ברמת המחוז.

שולמית שפיגל: תביאו לנו את המקרה אם יש הצדקה, עם כל המסמכים שלו, אנחנו נטפל.

שולמית שפיגל: השאלה היא, מהן הבעיות שלהם?

שולמית שפיגל: מיכה יש לינוליאום, וזה עולה עוד כמה שקלים יותר.

שולמית שפיגל: אנחנו לא יכולים להחליט בזה.

שולמית שפיגל: יש כאן עמותה, צריך לרכז את כל הבעיות ולהעביר אותן במרוכז, אין לנו שום בעיה.

נדיה טטרנקו: אני ביקשתי שיודיעו לאנשים לפחות שבוע או שבועיים מראש, כשבאים לעשות שיפוצים, את התכנית ורשימת העבודות, כך שתהיה להם אפשרות לחשוב על הנושא, ולהביא את האישורים מקופת חולים.

מיכה: אנחנו תמיד מודיעים תמיד מראש.

מיכה: הבעיה שהיתה אתמול, זה שנודיע להם יותר זמן מראש.

מיכה: אנחנו נקיים ישיבה אתכם ביחד, וניתן להם יותר זמן מראש, כדי שיוכלו להסתדר, אין שום בעיה.

מיכה: טניה דורפמן, צבי בן יעקב: (דבריהם מתורגמים ע"י נדיה טטרנקו) יש בית אחד שחציו פשוט קרס, ופונתה משם משפחה.

מיכה: בבית אחר, בחציו מתגוררים קשישים בני שמונים פלוס, ובחצי השני נמצאים נרקומנים, ובשעות הלילה הם פשוט פוחדים.

מיכה: אני ביקרתי אצל המשפחה, האישה לפחות הולכת אבל בעלה לא הולך.

מיכה: אני הזמנתי למקום אנשי עיתונות, אבל שום דבר לא זז.

מיכה: הם מפחדים, כל השטח כאן פתוח, למקום באים בדואים עם גמלים, מבעירים שריפות, גונבים בלונים עם גז, ועושים מה שהם רוצים.

מיכה: סיור ברח' גיבתון

מיכאל נודלמן: כל הרחוב זה עמידר?

נדיה טטרנקו: עמידר.

מיכאל שמש: מר מיכאל, אני מבקש שעל ידך צריך להיות מהנדס עמידר, שייתן תשובה.

מיכאל שמש: הוא צריך לראות את האנשים האלה.

אהרון פלר: יש סל שירותים שעמידר יכולה לתת, אשר מוגדר על ידי משרד השיכון והבינוי.

אהרון פלר: יש דברים שעמידר מחוייבת לעשות, ויש דברים שהיא לא מחוייבת לעשות.

אהרון פלר: לדוגמא, כל מערכת הניאגרה, לא בטיפול עמידר.

אהרון פלר: עמידר לא יכולה להחליף ולא לתקן, פה לא נגמרה העבודה, מבצעים תיקונים ולא משאירים את זה פתוח.

מיכאל נודלמן: אבל פה יש מה לעשות עם הכסף.

מיכאל נודלמן: הדיירת מראה מסמכים ממשרד הבריאות, ומראה את הדירה

אהרון פלר: מה זה קשור לעמידר?

אהרון פלר: אבל זה לא מעמידר, היא קיבלה את הכסף ממשרד הבריאות מה זה קשור לעמידר?

אהרון פלר: היא היתה צריכה לקבל ממשרד הבריאות, שבעת אלפים ₪?

נדיה טטרנקו: היא אומרת שנתנו להם להיכנס לבית והדלת נפלה.

אהרון פלר: יש את סורין, הוא מפקח עבודה.

אהרון פלר: אתה לא יכול לבוא אלי ולהגיד "צבע", אני יכול לטפל בצבע?

יוסף שגל: יש עבודה בסדר, ויש לא בסדר.

מיכה: אתה מדבר על השיפוצים כאן בבית.

מיכה: לי יש פה נציג של עמידר מפקח, שזה התפקיד שלו, יש קבלן שעובד כאן.

מיכה: אני לא מבין את זה.

מיכה: סיור בשכונה

נדיה טטרנקו: רק כמה מלים.

נדיה טטרנקו: כאן מתגורר לבדו אדם נכה, והודיעו שבאים לעשות שיפוצים, וכבר שבועיים שהם יושבים ומחכים.

נדיה טטרנקו: כמו כן, אין אפשרות היום להיכנס דיירים לכל הדירות, כי התחילו לעשות שיפוצים, וכבר יומיים שבבית אין מים, עכשיו זה קיץ, חם, ואלה אנשים קשישים, גם מסריח וגם אי אפשר לנשום, מצב נוראי.

נדיה טטרנקו: רציתי להוסיף גם, שכל השטח סביב השכונה פתוח, אז באים לכך בדואים עם גמלים, וגונבים.

מיכאל נודלמן: נדיה, את מוכנה להגיע עם כמה אנשים רציניים, בלי סקנדלים, בלי שום דבר, אני אקים ועדה ואני אזמין את ראשי עמידר, נעשה רשימה, אולי גם תמונות.

נדיה טטרנקו: כן, אני אקח מונית בשביל האנשים, על חשבון העמותה, ואני אביא את האנשים לוועדה.

מיכאל נודלמן: לא רק אנשים, גם ניירות.

נדיה טטרנקו: כן, יש לי עכשיו כמה מקרים קשים, ומשרד הבריאות נתן כסף.

נדיה טטרנקו: סיור ברח' מנחם אבידום 9

אהרון פלר: היינו פה בבית עם מנכ"לית עמידר לשעבר, במטרה לנסות לשכנע אותם לתת לנו לבצע את העבודה, אבל היא סירבה.

אהרון פלר: אין הסכמה שהבית הזה ראוי למגורים.

אהרון פלר: אני לא סמכות הנדסית, יש לנו מהנדס שצריך לבוא לפה ולבדוק.

דנה גורדון: זה לא בית שמוגדר כלא ראוי למגורים?

אהרון פלר: אין הגדרה של בניין לא ראוי למגורים, שמהנדס מגדיר אותו לא ראוי למגורים.

רוברט אילטוב: זה מסוכן, עוד מעט זה נופל.

אהרון פלר: אני אסביר.

אהרון פלר: היתה תכנית מתוקצבת, שמבצעת את התיקונים הנדרשים בבית, והיא סירבה.

רוברט אילטוב: אתם פונים למהנדס העיר, הוא פוסל את הבית ונותן צו, באים לפה עם משטרה, ומתקנים את זה.

אהרון פלר: היא סירבה.

דיירת: מנהל עמידר הזמין משטרה, קיבלתי מכות והרגו תינוק, ועכשיו אני נכה.

דיירת: אני לא יכולה לעמוד, לא לטפל בילדים ולא לעשות כלום.

דיירת: תחליפו לי בית, אני לא רוצה לחיות פה יותר.

דיירת: הילדים שלי עזבו את הבית, הבת שלי בת 16 עזבה את הבית בגללכם, הבן שלי לא יכול ללמוד וכל הזמן הולך מכות, אני לא רוצה לחיות פה יותר.

דיירת: אני בולעת הרבה כדורים ונמצאת במצב פסיכולוגי מאוד קשה.

רוברט אילטוב: יש לכם סמכויות לסגור את הדבר הזה?

אהרון פלר: אין לנו סמכויות.

אהרון פלר: נראה לך שאנחנו מחלקים סמכויות?

דיירת: כשנכנסתי לגור כאן בשנת 95, היה פה חור ענק של החשמל, ואני סגרתי את הכל לבד.

דיירת: גם החלון היה שבור אבל לא עשו לו שום תיקון.

יעקב עם שלם: ראיתי, ראיתי.

דיירת: אתה לא מבין, אבל אני לא יכולה לחיות פה יותר.

מיכאל נודלמן: הם צריכים להגיע בצורה מסודרת ולא לעשות סקנדלים, אלה אנשים רציניים בוועדה, שיכולים לדבר ולהבין, כי כשיש סקנדל אי אפשר.

מיכאל שמש: צריך את משרד השיכון, צריך ישיבה מורחבת.

דנה גורדון: אתם יכולים להציע לה מגורים חלופיים?

אהרון פלר: זה לא הולך ככה.

אהרון פלר: דייר לא יכול לבוא ולהגיד אני רוצה ללכת, עמידר לא פונקציה שמעבירה אנשים ממקום למקום, לזה יש את משרד השיכון.

אהרון פלר: אבל כשיש מקרים ראויים, שהדירה נמצאת לא ראוייה, במקרה הזה אנחנו עובדים עם משרד השיכון ואנחנו מאשרים מעבר דירה.

אהרון פלר: זה כן.

דנה גורדון: משרד השיכון מצא שזו דירה לא ראוייה?

מיכה: זה נבדק על ידינו.

מיכה: בית נוסף

אלברט: כל זה מתפרק.

אלברט: עכשיו בואו תסתכלו על הקיר, תראה, אין פה פלס, בכל פעם אני מתקן משהו.

אלברט: זה אחרי שיפוץ, אני הייתי דייר של קרוואנים, אני קניתי את הדירה במאה עשרים אלף דולר ואני עדיין חייב.

רוברט אילטוב: כמה אתה חייב?

אלברט: 120 אלף שקל אני חייב.

דנה גורדון: היום הוא משלם אלפיים חמש מאות משכנתא.

אלברט: אני בסדר.

אלברט: בפעם הראשונה הם החליפו לי את הדירה, בפעם שניה הם באו ואמרתי להם מספיק.

דנה גורדון: הם טיפלו בצנרת?

אלברט: לא.

אלברט: כשראיתי שהם באו שוב, אמרתי להם 'רק תנו לי את החומרים, אני רוצה לעשות'.

אלברט: מה שקיבלתי, עומד פה עד עכשיו מאחורי הדלת.

אלברט: במקום הארונות האלה אני קיבלתי את זה, גם את זה לא רצו לתת לי ואני נלחמתי על זה.

אלברט: מזל שאשתי לא עצבנית, אישה נורמלית צריכה להרוג אותי.

אלברט: זו ממש בושה.

דנה גורדון: אתה מוכן לבוא לכנסת?

אלברט: בשמחה.

אלברט: סיור באופקים, ברח' דבורה הנביאה, ביקור בבית עם טרמיטים

לידיה זילברשטיין: הריסוס שאתם רוצים לעשות הוא מסוכן מאוד, אסור לעשות ריסוס בצורה כזו.

גנדר מהט: זה פוגע בבריאות שלי ושל הילדים.

גנדר מהט: אני לא מרשה לעשות שום ריסוס, עד שלא שמשרד הבריאות לא נותן לי אישור כזה.

גנדר מהט: פה זה הלב של הטרמיטים, אני רוצה שמנהל שיכון ופיתוח או הפרופסור הזה שעושה פה בדיקות אחר טרמיטים.

גנדר מהט: מה זאת אומרת עושים ריסוס מסביב, בבית שלכם תעשו את הריסוס מסביב.

גנדר מהט: אני רוצה אישור ממשרד הבריאות, שזה לא פוגע בבריאות של הילדים.

לידיה זילברשטיין: אנחנו לא רוצים לחיות בבתים כאלו, בבקשה.

לידיה זילברשטיין: תראה, כל מה שיש בארון הבגדים נאכל על ידי הטרמיטים, זה נורא.

לידיה זילברשטיין: הם אוכלים הכל, אני לא יודע מה לעשות.

לידיה זילברשטיין: תסתכלו בבקשה, כל זה סימנים איפה שיש טרמיטים.

לידיה זילברשטיין: בשביל מה לעשות ריסוס?

לידיה זילברשטיין: כל שכונת שפירא, זה בדיוק אלף מאה ואחד עשרה יחידות.

לידיה זילברשטיין: יש לי דוד ב"שפירא", גם בשכונה שם זה אותו דבר, יש עוד שכונה בנתיבות, שגם שם זה אותו דבר.

מיכאל נודלמן: המומחים אומרים שאי אפשר לעשות שום דבר עם טרמיטים כי הם שם באדמה, צריך היה קודם לעשות ריסוס.

לידיה זילברשטיין: בעומק עד תשע עשרה מטרים, אבל יש עוד בעיה.

לידיה זילברשטיין: אני צודקת שהטרמיטים היום בעומק עד 15 מטר?

לידיה זילברשטיין: אפשר לעשות טיפול אבל צריך טיפול מאוד יסודי.

לידיה זילברשטיין: גם אם עושים את הטיפול היסודי, צריך לחזור עליו אחרי שנתיים שלוש.

אורי שלום: הם חיים בקרקע, כשנגמר המזון הם מתחילים לעלות לחפש מזון למעלה.

אורי שלום: הם חיים 1 – 3 מטר בתוך הקרקע,.

אורי שלום: אתה יכול לראות בנגב, אפילו בערבה, הם חיים חצי מטר מתחת לפני הקרקע ורואים ערמה קטנה מעל.

אורי שלום: אבל מה שמשנה זה, כשאין להם מזון הם עולים ויכולים גם להגיע עד שש קומות למעלה.

אורי שלום: אפשר לטפל, זאת אומרת גם אם יהיה פה בית חדש, נוצץ, כמו שיש בשכונות האלה, גם הם יקבלו טרמיטים.

אורי שלום: זאת אומרת צריך לעשות טיפול אחת לכמה שנים כדי למנוע מהם לעלות למעלה.

אורי שלום: הטיפול, הרעיון של הטיפול זה שעושים שכבה כימית, שמונע מהם לעלות למעלה כי הם נתקלים בשכבה הכימית.

גנדר מהט: נגיד יש טיפול לטרמיטים, מי יפצה את האנשים האלה על החיים שהם חיו, על נזקים לריהוט, לבגדים, לבריאות?

אורי שלום: החומר שמשתמשים בו וקיים לשימוש נגד טרמיטים זה חומר שעבר אישור של כל הוועדות וכל המומחים המקצועיים שאמורים לתת אישור לחומר.

אורי שלום: זה לא שבוחרים איזה חומר פתאום נפל מהשמיים.

אורי שלום: יש גם את הטוקסיקולוגים של משרד הבריאות.

גנדר מהט: נגרם נזק גדול, לרהיטים נגרם נזק, נגרם נזק לאנשים שקנו בית, שגם המחיר שלו ירד עקב זה, ירדו הבתים האלה במחיר, מי יפצה אותם, החברה שלא חשבה, הנה, הם הודו, שאלו אותם למה לא עשיתם ריסוס מראש, הם אמרו לא חשבנו על זה.

גנדר מהט: לא לחשוב, אני שואל אותך כמומחה לטרמיטים, זה לא סביר לחשוב כשאתה בונה באזור הזה בית כזה שהוא יכול להיות מותקף על ידי טרמיטים?

גנדר מהט: זה לא סביר?

גנדר מהט: הם לא חשבו.

דני איש שלום: כשאתה בונה בית אין שום חוק שאומר או.

דני איש שלום: קיי.

דני איש שלום: , תבצע הדברה נגד טרמיטים.

דני איש שלום: נאמר ובנו ויש בעיה של טרמיטים, אפשר לבצע טיפול מונע.

דני איש שלום: אפשר עוד בשלבים מוקדים לבצע את זה.

דני איש שלום: לא לחכות למצב כזה.

גנדר מהט: היו צריכים לעשות את זה, אבל גם אני אגיד לך עוד משהו, אין חוק שאתה צריך להחזיק גג ככה או ככה.

גנדר מהט: אם אתה מחזיק אותו לא טוב, הגג נופל.

דני איש שלום: נגרם נזק, היה אפשר לטפל בזה עוד הרבה לפני שזה הגיע למצב כזה.

גנדר מהט: קודם כל כבר בהתגלות הטרמיטים, הרי זה כבר עשר שנים לפחות, היה צריך לפני עשר שנים לבוא, להביא את החומר ולטפל בזה.

גנדר מהט: שישלמו לאנשים כסף עכשיו, מי שלא טיפל, מי שאשם.

דנה גורדון: זה נורא.

דנה גורדון: ביקור בבית אחר

דני איש שלום: אני ראיתי קורות יסוד שהם חלולים ומסביב רק המעטפת מחזיקה את הגג.

דני איש שלום: לא צריך לחכות שמשהו יקרה.

דנה גורדון: הוא מוכן לתת לנו את הקלטת לראות בוועדה.

לידיה זילברשטיין: אני חושבת שכדאי בנתיבות להגיע למה שם אנשים מחכים.

לידיה זילברשטיין: וכבר מאוחר.

לידיה זילברשטיין: הבעיה הכל אותו הדבר.

לידיה זילברשטיין: אני שלחתי הרבה מסמכים לדנה.

מיכאל נודלמן: ראיתי ושמעתי מה אומרים המומחים.

לידיה זילברשטיין: כל הבתים הם אותו דבר.

יורי דוידוב: אם אתם רוצים לראות איך חיים טרמיטים יש מסביב, אני עכשיו עושה ככה והם יוצאים.

יורי דוידוב: אני רוצה שתראו את החיים, איך הם זזים.

מיכאל נודלמן: בצפון יש גם בנייה קלה וגם טרמיטים יש.

מיכאל נודלמן: אוכלים בתים.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על זה שמבחוץ הולכים לעשות ריסוס.

מיכאל נודלמן: חברים, תגידו לי, אתם אומרים שמבחוץ, הוא אומר שיש לו בפנים טרמיטים, מה איתם לעשות?

דני איש שלום: צריך להבין את החיים של הטרמיטים.

דני איש שלום: מה שאתם רואים פה זה החיילים, אלה שמביאים את האוכל.

דני איש שלום: יש את הקן עצמו איפה שהמלכה וכל מי שמסביב.

דני איש שלום: אם הורגים את המלכה ואת כל מה שמסביב כל מה שאחרי זה בקיר מת.

דני איש שלום: הם לא יכולים לחיות בלי המלכה ומה שמסביב.

דני איש שלום: מה שעושים בדרך כלל, מה שחשוב, מטפלים גם בזה אבל זה פחות חשוב.

דני איש שלום: מה שחשוב זה מה שבאדמה, איפה שנמצאים המלכה ומה שנקרא הארמון, ויש צורך להרוג את הארמון.

דני איש שלום: ריהוט שנפגע צריך להחליף או לתקן בהתאם, שוב פעם, תלוי ברמת הנזק, מישהו צריך לקבוע, אם הרהיט לא ראוי לשימוש או הבית לא ראוי לשימוש זה מהנדס צריך להחליט.

דני איש שלום: ערכו של ריסוס, צריך להבין באיזורים כמו אלה, אני גר במקום שיש בטון והם עולים למעלה, גם בטון, הבטון לא אטום הרמטית.

דני איש שלום: ערכו של ריסוס באזורים כאלה שהם נגועים הוא טוב לכמה שנים.

דני איש שלום: זאת אומרת באזורים שהם ידועים כאזורים נגועים צריך לחזור על הריסוס כל כמה שנים.

דני איש שלום: אבל המשמעות היא לשפץ בתים או לתקן אותם בלי לבצע קודם כל את הריסוס ולמנוע מהטרמיטים לעלות, מה שאתה עושה אתה מחליף להם מזון במזון חדש, ואז הם ימשיכו לאכול את מה ששיפצת.

צבי הנדל: אבל אתה אומר שגם טיפול הוא טיפול זמני,

דני איש שלום: הוא לכמה שנים, תמיד.

דני איש שלום: יש רמות שונות של טיפול, כמובן זה גם ערך כספי יותר גבוה וגם יש פחות ופחות אנשים שמתמחים,

צבי הנדל: כמה עולה טיפול שעל פי ההבנה האנושית נבין שזה מת?

אורי שלום: אין דבר כזה, זה תמיד טוב לשנתיים שלוש, וגם כשעושים את הטיפול צריך פיקוח על הטיפול, ואנחנו במשרד לאיכות הסביבה עושים פיקוח אבל הטיפול הנוכחי נעשה ללא פיקוח של המשרד לאיכות הסביבה.

צבי הנדל: אתם בתור משרד לאיכות הסביבה אומרים לי שבעצם אין טיפול אחד, שיהיה יקר ככל שיהיה, שזה לתמיד.

אורי שלום: בשלב הזה בישראל לא קיים.

יורי דוידוב: למה בנו בית הזה, לא עשו הריסוס הזה לפני?

יורי דוידוב: למה?

לידיה זילברשטיין: זה חומר מאוד מסוכן, הוא גורם לסרטן וכל מיני בעיות אחרות.

יורי קוצ'יק: סליחה, יש לי שאלה פשוטה.

יורי קוצ'יק: אם אתה אומר צריך להרוג חיילים של הטרמיטים - - -,

דני איש שלום: לא חיילים, את המלכה, החיילים לא יכולים לחיות בלי המלכה.

דני איש שלום: הם פשוט מתים.

דני איש שלום: אתם צריכים להבין, גם אקמול זה תרופה לא בריאה כשלוקחים יותר מידי.

דני איש שלום: כל חומר הדברה, גם הספריי שאתם שמים ליתושים, גם הוא לא חומר טוב.

דני איש שלום: אני צריך להסביר דבר אחד, כל חומר הדברה שהוא בעולם הוא ברמה זו או אחרת מסוכן.

דני איש שלום: לכן יש הנחיות מפורטות איך להשתמש בכל חומר.

דני איש שלום: החומר מאושר, הוא מאושר על ידי ועדות מאוד רציניות, יש ועדה שיושבים שם אנשי משרד הבריאות, החקלאות, איכות הסביבה ועוד כל מיני אנשים חשובים.

דני איש שלום: אמרו החומר הזה הוא טוב, אבל צריך להשתמש בו נכון.

דני איש שלום: אם אתה לוקח בנאדם לא מקצועי שהשתמש בחומר לא נכון, אז הוא מסוכן.

דני איש שלום: אם השתמשו בחומר נכון אז הוא לא מסוכן.

דני איש שלום: ויש על החומר עצמו כתוב בדיוק.

דני איש שלום: תבין, זה לא שהחומר הוא מסוכן אבסולוטית.

דני איש שלום: אין כוונה להרעיל פה את האנשים.

דני איש שלום: הכוונה היא לטפל בטרמיטים ושאנשים, כמובן לכמה שיותר זמן שלא יהיו טרמיטים, שאנשים לא ייפגעו.

דני איש שלום: לכן יש הנחיות מאוד ברורות איך להשתמש בחומר הדברה.

דני איש שלום: הבנאדם שיבוא להשתמש בו צריך להיות מקצועי, עם תעודה, ושידע את העבודה, ואז לא צריכה להיות לכם בעיה.

דני איש שלום: כמובן שצריך גם שיהיה מישהו שיפקח על העבודה שלו, שלא יבוא בנאדם, ימהר, ירצה לעשות מהר את העבודה.

דני איש שלום: תשמע, אתה זורק שמות, דני סיימון ,לפני שנתיים דיברנו, הוא אדם עסוק.

דני איש שלום: לפני שנתיים הוא היה צריך לפקח, אנחנו שנתיים אחרי, אין דני סימון, אני מנסיון שלי אתו גם שלוש שנים אחרי קיבלתי ממנו משהו שרציתי.

דני איש שלום: צריך מישהו שזה יהיה התפקיד העיקרי שלו.

מיכאל נודלמן: עושים את זה בחינם או בתשלום?

דני איש שלום: ברור שכל פעולה שתתבצע עולה כסף, מישהו צריך לממן את זה.

מיכאל נודלמן: וכמה עולה?

דני איש שלום: אני איש מקצוע.

דני איש שלום: לשיכון ופיתוח יש כבר הצעות מחיר של קבלנים, הם יודעים בדיוק.

נודלמן: נציג שיכון ופיתוח, אומרים לי שיש אצלכם תקציבים, כמה עולה ריסוס בית אחד?

יפים רויטמן: ששת אלפים שקל.

מיכאל נודלמן: כמה בתים יש פה?

יפים רויטמן: אנחנו התחלנו עכשיו רק את הבית הראשון.

מיכאל נודלמן: אני מבין.

מיכאל נודלמן: אבל חוץ מהבית הזה פה יש הרבה בתים בבנייה קלה.

יפים רויטמן: אנחנו בבית הזה מתחילים לרסס בחוץ.

יפים רויטמן: במקביל, כנראה משבוע הבא יש ועדה, יש מומחה שצריך לעשות סקר בכל השכונה ולהגיד מה נעשה בכל בית.

נודלמן: מומחים אומרים שצריכים לרסס רק בחוץ.

יפים רויטמן: מתחילים מחוץ לבית, בפנים אנחנו לא עושים שום דבר.

יפים רויטמן: בגלל זה החומר מחזיק מעמד שמונה שעות, ואחרי שמונה שעות הוא לא מסוכן.

יורי דוידוב: אני לא מרשה, אני צריך אישור ממשרד בריאות.

יורי דוידוב: אם אתם רוצים באמת לעשות ריסוס תעשו ריסוס, אבל לא רק מסביב אלא תעשו ריסוס בכל הבית.

יפים רויטמן: בבית אי אפשר, מאותו רגע שנעשה הגנה מבחוץ הטרמיטים לא ייכנסו בפנים.

יורי דוידוב: טוב, איפה פיצויים?

יורי דוידוב: אני, עצבים שלי, אני צריך לעזוב בית, נכון, שיכון ופיתוח אומר לי הנה אלפים שקל, לך מפה, בתוך חודש אנחנו עושים לך בית.

יורי דוידוב: מה זה לך מפה, אם אתם רוצים שאני אלך תנו לי בית מלון, תנו לי איזו דירה.

יורי דוידוב: למה אני צריך לחפש דירה לחודשיים, מאיפה אני אמצע דירה לחודשיים.

מיכאל נודלמן: מדברים על שמונה שעות.

יורי דוידוב: לא, אבל בפנים, תיקונים, קונטיינר, אני צריך לעזור את כל הבית.

אבי אסרף: זו הזדמנות לאחל לך הרבה הצלחה.

מיכאל נודלמן: הוא היה גם ראש עיריית נתניה.

צבי הנדל: עכשיו שעזבת את ראשות עיריית נתניה, זה התפתח.

אבי אסרף: תמיד הייתי ידיד ותיק של אופקים, וותיק גם בכנסת.

אבי אסרף: תודה רבה שהגעתם לכאן, ואמרתי זאת בדרך לרכזת.

אבי אסרף: היה פה סיור לפני שנתיים, ואני באמת שמח שיש היענות והתחשבות בנושא, בסה"כ הדיירים רוצים לחיות בבית נורמלי.

אבי אסרף: הם קנו את הבית בכסף, והם רוצים לחיות בו.

אבי אסרף: אני בטוח ומשוכנע, בוודאי לא חברי הכנסת, וגם לא כל הפקידים וכל מי שצריך לתת את התשובות, במשרד השיכון ובמשרד האוצר, לא היו מוכנים לגור בבית כזה, אפילו לא ליום אחד.

צבי הנדל: כשתגיע לירושלים, אתה מוזמן לבוא לבית שלי.

אבי אסרף: אנחנו סומכים את שתי ידינו, על הוועדה ועל יו"ר הוועדה, שימשיכו לטפל בנושא הזה, כדי שלתושבים יהיה באמת טיפול.

אבי אסרף: שוב תודה רבה, וברוכים הבאים.

צבי הנדל: תודה רבה, על האירוח המהיר.

מיכאל נודלמן: אתה אמרת, שהיו פה משלחות שלנו והיו החלטות, ואחרי החלטות היו אלו שיפוצים, אבל עכשיו אנחנו רואים שזה לא הפתרון.

מיכאל נודלמן: יש פה מומחים לטרמיטים מהמשרד לאיכות הסביבה, והם אומרים שאי אפשר לבנות על אדמה שבה יש טרמיטים, צריך לרסס תחילה את האדמה ולחזור על זה כמה פעמים.

מיכאל נודלמן: אני רואה שעשו את השיפוצים ללא ריסוס, והכסף הלך לאיבוד.

מיכאל נודלמן: כולנו, ארבעה חברי כנסת, עשינו סיור ב"נחל בקע" ועכשיו אצלכם, ואצלכם המצב הוא יותר טוב.

מיכאל נודלמן: התושבים שם, חלקם עולים חדשים וחלקם ותיקים, קנו דירות שילמו כסף ומשלמים משכנתא, ועכשיו אין דירה ואין משכנתא.

מיכאל נודלמן: זוהי טרגדיה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים לשבת פה אחר כך, לתת המלצות ולהגיע להחלטות.

מיכאל נודלמן: מה שאני רוצה להגיד, שאני לא רוצה לשבת הרבה בוועדה.

מיכאל נודלמן: אפשר לשבת בלי סוף, אבל אם אין תוצאות אין טעם לשבת, וזו רק פופוליסטיקה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו צריכים לפנות בחריפות לממשלה, כי רק הממשלה יכולה לעשות משהו, בין אם זה עשיית ריסוס מתקציבי הממשלה או להחליף משהו.

מיכאל נודלמן: בכל מקרה, לממשלה יש כסף אבל לוועדות אין כסף כדי לבצע זאת.

מיכאל נודלמן: לכן אני מקווה שבזמן הלא רחוק, תתקיימנה שתי ישיבות של הוועדה: האחת עם אלה המתגוררים בדירות של עמידר, בנחל בקע, ושנייה עם אלה המתגוררים בבתים פרטיים ולמצוא להם איזשהו פתרון.

מיכאל נודלמן: בדירות של עמידר, אפשר ללחוץ עליהם שיעשו שם איזשהו שיפוץ וריסוס ואפשר להמשיך ולחיות כך, אבל אלה המתגוררים בבתים פרטיים וצריכים לשלם עכשיו, נשארים בלי כלום והממשלה צריכים לחשוב איך אפשר לעזור לאותם אזרחים שנופלים לבור כל כך עמוק, שאני לא רואה איך בלי הסיוע של הממשלה האנשים יוכלו לצאת מזה.

צבי הנדל: יש פה מישהו ממשרד השיכון?

שרה צימרמן: אני מנהלת אגף נכסים ודיור, במשרד הראשי.

צבי הנדל: האם אתם יכולים להסביר לנו בשני משפטים, מה נעשה עד היום והאם יש אלו שהן תוכניות מה לעשות בהמשך.

שרה צימרמן: חוץ מאשר בעיית הטרמיטים, זו בעייה יחסית חדשה מבחינת המשרד, אנחנו מזה כ- 7 שנים, מטפלים בכל הדירות שנבנו בזמנו כ"בנייה קלה", ונמכרו.

שרה צימרמן: מה שראיתם היום בבוקר, אלה היו דירות בשכירות שמבחינת סדר העדיפויות, הן באמת חיכו לסוף, משום שהיתה לנו קודם כל בעייה כלפי כל האנשים שקנו דירות.

צבי הנדל: אני הסתובבתי היום בבתים שנרכשו, לא מעמידר.

שרה צימרמן: בנחל בקע?

שרה צימרמן: בכל אופן, אנחנו עברנו בכל בית ובית, עשינו סקר ותיקנו, ואפשר לומר שאנחנו נמצאים בשלושת רבעי של הפעילות שלנו.

שרה צימרמן: באופקים, למעשה בפרוייקט שראיתם היום, אלה כבר הבתים האחרונים שאנחנו מתקנים.

שרה צימרמן: כנראה שבגין נושא הטרמיטים, נצטרך לחזור לבתים שכבר עשינו, משום שהבעייה של הטרמיטים לא היתה ידועה.

שרה צימרמן: עד היום, הוצאנו 85 מיליון על התיקונים האלה.

שרה צימרמן: ללא נושא הטרמיטים, נשארו לנו היום עוד מספר פרוייקטים בנתיבות, מספר פרוייקטים בארד, והפרוייקט בבאר-שבע שראיתם היום של עמידר, שרק התחלנו ואנחנו מתכוננים להמשיך, ועוד פרוייקט אחד בבאר-שבע.

צבי הנדל: אלו דברים שחוזרים על עצמם, שהמדינה עשתה בדיקה, לקחה קבלן, שילמה כנראה סכום ממוצע של 56,000 שקל לשיפוץ של בית, והתוצאות הן מבישות.

צבי הנדל: זה נכון, אני ראיתי.

שרה צימרמן: במקומות שאנחנו עשינו, התוצאות הן בסדר.

שרה צימרמן: אין לנו תלונות לגבי בתים שעשינו, יש בעייה של אותו חלק שעוד לא נכנסנו ויש בעייה של טרמיטים, בבתים שעשינו.

צבי הנדל: ממה שאת יודעת, בבתים פרטיים שהמדינה נכנסה עם קבלן, וב- 90% ממה שנעשה, האנשים שבעי רצון?

שרה צימרמן: אם לא, הייתי מקבלת תלונות.

צבי הנדל: היום הייתי בשלושה בתים בנחל בקע, שעברו שיפוצים.

צבי הנדל: כולם אמרו לי, משום מה את אותו סכום שהקבלן מקבל.

שרה צימרמן: לכל פרוייקט שילמנו משהו אחר, זה בהתאם לעומק השיפוץ.

צבי הנדל: הם הראו לי, ואני אמנם למדתי על נושאי בנייה אבל לא עסקתי בזה הרבה שנים, אבל לא צריך להיות בעל מקצוע כדי לראות את מה שאתה רואה.

שרה צימרמן: חבל שלא הלכתי אתך.

שרה צימרמן: אני מוכנה לשמוע כל תלונה, ולבדוק אותה עד הסוף.

שרה צימרמן: משום שאם אנחנו הוצאנו כסף וזה לא היה בסדר, אנחנו בודקים ונבדוק את עצמנו.

שרה צימרמן: בשביל זה, הייתי צריכה לקבל את התלונות.

צבי הנדל: אחד מהם אמר לי: "למדינה אין כסף, והיא השקיע פה הון עתק בשביל שיפוצים, ותראה מה המצב.

צבי הנדל: זה מרגיז אותי, ואני מתבייש בשביל המדינה יותר מאשר בשבילי".

צבי הנדל: אם אכן יש בעייה כזאת, אז קודם כל צריך לחשוב אם זה נכון, ולבוא עם שיטה אחרת בהמשך.

צבי הנדל: אולי אנחנו עושים בדיקה ומגיעים למסקנות, עושים לה הערכה וקובעים סכום, ובעל הבית חותם שבזה הסתיים הסיפור, הוא מקבל את הסכום ועושה עם זה מה שהוא רוצה.

צבי הנדל: הם טוענים שהקבלנים, לא היו אפילו מוכנים לדבר איתם.

צבי הנדל: זה חזר על עצמו בכל שלושת הבתים, כך שלא יכול להיות שזה לא נכון.

מיכאל נודלמן: גם פה בעיקרון, יש לאנשים טענות בעניין הזה.

מיכאל נודלמן: אצלו עושים שיפוץ ויש לו טענות קשות.

מיכאל נודלמן: אבל הטענות שלהם זה שכל השיפוצים עד שנת 2005, היו שיפוצים קוסמטיים, אבל הפגמים והתיקונים העיקריים לא הוסרו ולא תוקנו, כך שזה הביא כמעט לפירוק הבתים.

צבי הנדל: אני הבנתי, שהזמינו ביקורת והגיע מהנדס, והוא כתב בדוח שלו, שבתוך המקלחת, הכרחי להחליף את הרצפה ובהקדם.

צבי הנדל: זה הפרט המשני.

צבי הנדל: הפרט היותר חשוב, שקיבלו עוד הצעה שיותר לא מזמינים את המהנדס של מקורות, כי התוצאות שלו יקרות מידי.

שרון לוי: אני יועץ הנדסי ועובד עם המהנדס הראשי של משרד השיכון.

שרון לוי: אני מוכרח להגיד, שבמסגרת העבודה של פרוייקט הנדסי, אנחנו לא נותנים 56,000 ₪ לקבלן ואומרים לו "תקן את הדירה", אלא אנחנו עובדים לפי אומדנים ולפי מפרטים, אנחנו עובדים כבקרה מאוד רצינית, הן על חברת "שופ" והן על "עמידר", וגם על המחוזות, אנחנו דואגים שיהיה פיקוח רציני ומשתדלים שהעבודה תבוצע לשביעות רצוננו.

שרון לוי: מעבר לזה, צריך לדעת שיש פה בעייה אמיתית, שאנשים המדברים על בנייה קלה, הבנייה עצמה היא בנייה קלה, אבל דורשת תחזוקה יותר יקרה.

שרון לוי: אני חייב גם לומר, שבמסגרת התיקונים שאנחנו מתקנים, אנחנו נתקלים בהרבה דברים שנושא האחזקה מקויים, והתושבים לא מודעים לזה.

רוברט אילטוב: אתה רוצה להגיד לי, שהטיפול שהיה בדירות האלה הוא לשביעות רצונכם?

רוברט אילטוב: אתם בדקתם, וזה לשביעות רצונכם שהאנשים גרים שם כך כמו חיות?

אבי אסרף: אני יכול להגיד לך, שאני אישית לא נמצא בכל בית, אבל אנחנו מנהלים מעקב בקרה.

רוברט אילטוב: זה לא נראה כך, כי בכל הדירות שנכנסו הבקרה שלכם "על הפנים".

שרון לוי: כל דירה שיש איתה בעייה, יש לנו אחריות מהקבלנים, והם מוזמנים להחזיר אותה אלינו, ואנחנו נתקן את זה בשמחה.

קריאה: אתה אומר את זה פה ועכשיו, ואף אחד מהתושבים לא ידוע את זה.

שרון לוי: בתלונות שמגיעות אלינו, אנחנו מטפלים.

רוברט אילטוב: אלו תלונות הם שולחים לך?

רוברט אילטוב: אתם הייתם שם בבתים, האם זהו שביעות רצונכם?

שרה צימרמן: מה לא בסדר בבית שאנחנו נכנסנו ושיפצנו?

שרון לוי: אנחנו מטפלים בכל תלונה, שיבואו להתלונן ונטפל בהם.

צבי הנדל: בבתים שהיום ביקרנו בנחל בקע, בחלקם היה שיפוץ.

צבי הנדל: אכן היינו שם היום, אבל עם כל הכבוד, אחרי שיפוצים הדירות נראות הרוסות לגמרי, ואלה שיפוצים של 56,000 ₪.

יוסף שגל: חבל על הכסף, זורקים את הכסף הזה לפח.

צבי הנדל: לידיה, את שמעת מה אמר משרד השיכון, שיש בתים שהם שיפצו.

יורי קוצ'ר: יש לי שאלה פשוטה, באיזה בניות שמים ברצפה "סנדוויץ'"?

יורי קוצ'ר: באלו בניות, ואתם אומרים שאין תלונות, עכשיו אתם שמים סנדוויצ'ים, פלטה כזה, פי.וי.

יורי קוצ'ר: סי, קרמיקה, אבל עוד מעט נגמרו כמה חודשים השיפוצים האלה, עוד כמה חודשים זה יהיה סוג הקרמיקה, פלטות יבשות.

צבי הנדל: השאלה אחרת, אני חשבתי, ותגידו במדוייק, אחרי ששיפצו בית, משרד השיכון בא, יש אנשים שאחרי השיפוץ אומרים שעדיין זה לא בסדר?

לידיה זילברשטיין: בכל בית היו הרבה בעיות אחרי שיפוצים.

יוסף שגל: עשה את זה מהנדס.

12962: אז מה הבעיה?

12962: רוב האנשים לא יודעים לאן לפנות, לאן להתלונן.

12962: באה חברה, באו קבלנים, עשו, לא שואלים, כלום, שום דבר, עושים את השיפוצים, מגיע משרד של גינדי שמקבל אותו ממשרד השיכון, למשרד השיכון אין כסף מוחלט, כך שפשוט אי אפשר להעביר.

12962: תראה מה קורה, לבית מגיעים קבלנים, אומרים ממחר אנחנו עושים שיפוץ, ממחר אנחנו מתחילים שיפוצים.

12962: סיימו שיפוצים כבר, בזה זה נגמר.

יוסף שגל: לא חתמתם?

12962: כלום, שום דבר.

צבי הנדל: עוד שאלה למשרד השיכון,אני מתנצל עם כל הלחץ עליכם אבל חייבים למצוא פתרונות.

צבי הנדל: אני מבין שיש למעלה מעשרת אלפים בתים בכל הארץ.

שרה צימרמן: הבעיה היא בעיקר בדרום.

שולמית שפיגל: בצפון אותו דבר.

צבי הנדל: מה היקף הבעיה, להערכתך?

שרה צימרמן: אנחנו יודעים נכון להיום שיש בעיות.

שרה צימרמן: בערד יש לנו כמה פרוייקטים,

שרה צימרמן: בבאר שבע יש פרוייקט אחד גדול בעייתי במיוחד.

מיכאל נודלמן: בנחל בקע.

צבי הנדל: ואתם עושים את זה באותה שיטה?

שרה צימרמן: בסופו של דבר כל פרוייקט הוא שונה.

שרה צימרמן: בכל פרוייקט אנחנו בודקים לגופו של דבר.

שרה צימרמן: יש בתים שחוזרים, למשל נושא של מטבחים והחלפת כלים סניטריים.

שרה צימרמן: יש בעיה של מרצפות,יש בעיה של הגגות ויש בעיות ספציפיות, למשל טרמיטים.

שרה צימרמן: יש מקומות ששיפצנו בעשרים אלף,ויש מקומות ששיפצנו בשמונים אלף תלוי בעומק הבעיה.

שרה צימרמן: אנחנו במשרד השיכון מטפלים בזה הרבה זמן.

שרה צימרמן: יש דוגמאות,נביא אותם.

צבי הנדל: יש שתי אפשרויות לטיפול.

צבי הנדל: אפשרות אחת בשיטה שלכם, לוקחים מהנדס מאשר וכו', לוקחים חברה קבלנית או חברה גדולה, הוא לוקח קבלן משנה.

צבי הנדל: ויש אפשרות שנייה.

צבי הנדל: מי שבודק את הוא גוף ניטרלי, שכולם סומכים עליו.

צבי הנדל: לצורך העניין הבאתי לדוגמא את הטכניון.

צבי הנדל: כמעט אף אחד לא כל כך ניטרלי, רוב אלה שעוסקים בתחום הזה קשורים בצורה כזאת או אחרת בטבורם למשרד השיכון, לפחות מנטלית הם לא רוצים לריב איתם.

צבי הנדל: אז אתם ודאי יכולים להיות רגועים שהם לא בדיוק יעשקו את המשרד.

צבי הנדל: לכן אם אפשר לקחת מישהו חיצוני, ניטרלי, שיעשה דו"חות, ולא לחזור לזה שאנחנו הפטרונים שולחים קבלנים ומנהלים את כל העסק.

צבי הנדל: אלא אחרי שהגענו לרשימת נזקים שמוסכמת על הדייר מעריכים הערכה כספית, נותנים את הכסף למשפחה, מחתימים אותם שבזה נגמרו הטענות.

צבי הנדל: אני מדבר על בתים פרטיים, לא של עמידר.

צבי הנדל: סיימנו את העניין.

צבי הנדל: המדינה אחרת בחיים לא תסיים.

צבי הנדל: שיטה שנייה שאנחנו מרגישים מן פטרונות, אולי מרגישים אשמה, ואז המדינה כל הזמן תחזור, וזה לא ייגמר.

צבי הנדל: יכול להיות שזה הוצאה חד פעמית גדולה, זה חישוב לטווח ארוך, לדעתי זה יהיה יותר זול.

צבי הנדל: זה יהיה גם יותר טוב וגם יותר זול.

צבי הנדל: השאלה באיזה אינסטנציה את חושבת שזה צריך להגיע,או שאת תעלי את זה במדרגות הראויים במשרד.

שרה צימרמן: יש פה שני דברים שהעלית.

שרה צימרמן: קודם כל הבעיה של גוף ניטרלי בהחלט נראית לי הצעה טובה ונכונה.

שרה צימרמן: אני רק צריכה להגיד את זה לחברים שלי כל פעם מחדש אם אפשר לקבוע גוף כזה.

שרה צימרמן: זו הצעה באמת נכונה.

שרה צימרמן: לגבי ההצעה השניה לתת כסף, קודם כל זה צריך להיות ברור שרק בבתים שיש בעיה.

שרה צימרמן: יש הרבה מאוד בתים שאין בהם בעיה, כמו כל הצפון.

צבי הנדל: על פי הערכה, לא כל אחד שקנה בית יקבל דמי כיס.

שרה צימרמן: OK, אני מוכנה להעלות את ההצעה הזאת בתוך המשרד ולהשיב לכם.

שולמית שפיגל: כל דירה קיבלה את העלות שלה לפי המפרט.

שולמית שפיגל: רבותיי, אני לא יודעת מאיפה המספר הזה חמישים ושש אלף שקל.

שולמית שפיגל: אני חייבת להגיד לכם שכל דירה קיבלה מפרט, אחת קיבלה חמש עשרה אלף שקל, אבל השנייה מאה.

צבי הנדל: אדוני יושב ראש הוועדה, גבירתי מנהלת הוועדה, אני רוצה לסיים את רשות הדיבור שלקחתי.

צבי הנדל: זאת הצעתי.

צבי הנדל: אני שמח גם שמשרד השיכון, לפחות על פניו מוכן לבדוק את זה ברצינות, ללכת במסלול הזה.

צבי הנדל: לקחת גוף כמו הטכניון, או עוד גופים כאלה, מרכז הבנייה, אני לא יודע בדיוק מי, לעשות רשימת אינג'קטים ולהגיע להסכמה עם הדייר, שחותם שזאת דרישתו האחרונה, בטוח שזה יעלה קצת יותר כסף אבל אני יודע שאחרי שסיימנו את זה נגמרו הבעיות.

יוסף שגל: יש לי שאלה, האם את יכולה להגיד, לא בדיוק אם את לא יכולה, בערך, כמה כסף סך הכל אתם קיבלתם לשיפוצים של הבתים הקלים ממשרד השיכון או ממשרדים אחרים בסך הכל בתוך הדוחות כל השנים.

יוסף שגל: כמה כסף אתם קיבלתם לשיפוץ?

שרה צימרמן: אנחנו הוצאנו עד היום כשמונים מליון, שמונים ושמונה.

יורי קוצ'ר: אם הייתם מחלקים את זה בין הדיירים כבר הייתם מסיימים את העניין.

שרה צימרמן: אם הוועדה רוצה באמת עוד לעזור, כרגע אנחנו נמצאים בפיילוט.

שרה צימרמן: צריך לשים את זה שוב על השולחן.

שרה צימרמן: בכל זאת נותרו בעיות נוספות, העמיקו השיפוצים, למשל השיפוצים שעשינו במקום שנכנסתם עתירי ממון.

שרה צימרמן: צריך לעזור לנו כרגע לקבל השלמה מאגף התקציבים.

שרה צימרמן: היה מי שהיה ראש הממשלה, והוא רצה לפתור את הבעיה של מאתיים אלף עולים בשנה.

שרה צימרמן: היום באים עשרים אלף עולים בשנה, אז באו מאתיים אלף בשנה.

שרה צימרמן: הוא רצה לפתור את הבעיה ואני חושבת שבסופו של דבר הוא עשה את הפתרון הזה בסדר גמור.

שרה צימרמן: נכון שהמהירות, תמיד למהירות יש מחיר.

שרה צימרמן: אז הביאו בתים מחוץ לארץ וכמה שבדקו לא בדקו מספיק.

מיכאל שמש: את הבתים האלה אני קניתי עוד משיכון ופיתוח.

שרה צימרמן: אנחנו מכרנו את הדירות האלה בזמנו, היום אנשים קונים את זה ביד שנייה ושלישית.

מיכאל שמש: לא צריך להאשים את האנשים, אין להם ברירה.

שרה צימרמן: מי שבא לקנות ביד שנייה ושלישית, משלם פי שתיים או פי שלוש על אותה דירה.

גנאדי מרט: אני רוצה להגיד לך, הבתים האלה עמדו לא מאוכלסים במשך ארבע שנים.

שרה צימרמן: זה גם נכון, גם היתה בעיה.

מיכאל נודלמן: אתם יכולים לפנות עשרים דירות, שבהן עשיתם שיפוץ.

שרה צימרמן: אין בעיה.

מיכאל נודלמן: נמצא כאן המומחה לטרמיטים.

אורי שלום: התפקיד שלי זה ראש אגף לחימה במזיקים במשרד לאיכות הסביבה.

אורי שלום: כאן יושב דני שלום שהוא איש המחוז בנושא מזיקים, מפקח המזיקים האזורי במחוז הדרום.

אורי שלום: בנושא הטרמיטים אני רוצה להמשיך את הצעתו של חבר הכנסת צבי הנדל ולומר שבאמת צריכה להיות בדיקה בכל הבתים, עם רשימה של מומחה, שבאמת תבדוק בכל מקום ומקום מה הבעיה ומה צריך לעשות, אחד בטווח הנוכחי, וגם מה יש לעשות בעוד שנתיים בפעם הבאה.

אורי שלום: אחר כך שיהיה מישהו אחר שיבקר את העשייה.

אורי שלום: זאת אומרת שאחד יהיה שיגיש את ההצעה, יגיד בדיוק מה צריך לעשות, ויהיה מישהו אחר שיהיה המבקר.

אורי שלום: התכנית היא ספציפית, יכול להיות שמהנדס מהטכניון הוא מומחה לדבר מסויים.

אבי אסרף: יש לי שאלה אליך בבקשה.

אבי אסרף: יש בית שיש טרמיטים.

אבי אסרף: הולכים לטפל בבעיה.

אבי אסרף: בבית ליד אין בעיה.

אבי אסרף: השאלה שלי, האם במהלך הזמן זה לא מתפרס על פני כל הבתים שהם לא רשומים, שאין להם בעיות בנושא טרמיטים?

דני איש שלום: ההתייחסות והטיפול צריך להיות טיפול אזורי ולא רק נקודתי.

דני איש שלום: כי הבעיה היא אזורית, היא בכל השכונות, ולא נקודתית.

דני איש שלום: ברגע שאתם מטפלים בבית אחד הגיוני שזה יעבור לבתים שליד.

דני איש שלום: כי הם לא יכולים לעלות למעלה אז הם יעלו בבית שליד.

דני איש שלום: אבל צריכים לזכור דבר אחד, כל השיפוץ, ואני בטוח ואני יודע שיש בתים ששופצו והטרמיטים חזרו לשם, כל השיפוץ הוא חסר ערך, אני לא יודע אם כל השיפוץ אבל חלקו הוא חסר ערך ללא הטיפול בהדברה.

דני איש שלום: צריך לזכור, שגם אחרי שעושים הדברה ואחרי זה עושים את השיפוץ צריך שיהיה מישהו שיפקח ויבדוק שההדברה צריכה להתבצע לאורך כל השנים, כל כמה שנים.

דני איש שלום: זו עובדה.

דני איש שלום: אין זבנג וגמרנו לטרמיטים.

דני איש שלום: האזור הוא אזור אנדמי, תמיד יהיו בו טרמיטים, גם כשאנחנו נעזוב את העולם ימשיכו עוד להיות פה טרמיטים.

דני איש שלום: ואת זה צריך לזכור.

דני איש שלום: מוציאים הרבה מאוד כסף, כבר בוועדת הכנסת הקודמת שהיתה לפני קרוב לשנתיים, אני יכול להגיד לכם שסוכם אז שקודם כל יתבצעו פעולות ההדברה ולאחר מכן ימשיכו עם השיפוץ.

דני איש שלום: מה שקרה ונעשה, נעשה שיפוץ ואני מבין בלחץ כזה או אחר ממשיכים עם השיפוץ, ללא הדברה, ובחלק מהבתים ששופצו כבר הטרמיטים חזרו.

צבי הנדל: זה מה שאומר שבאותו תהליך בשיפוץ צריך לקחת בחשבון גם את סעיף הטיפול בעץ?.

יוסף שגל: יש לי שאלה עקרונית.

יוסף שגל: אתה בטוח שהטרמיטים זה חלק מהחיים?

דני איש שלום: כשאנחנו באנו לפה, הם היו כבר לפנינו.

יוסף שגל: אבל אני בטוח שיכול להיות יותר טוב שכדאי לבנות את הבתים עם חומר שהטרמיטים פשוט לא יאכלו.

אורי שלום: זה כבר נעשה, כשקנו את הבתים.

דני איש שלום: תבין, כשעושים טיפול לטרמיטים זה לא רק עץ כזה, זה טיפול משולב.

דני איש שלום: צריך גם לבצע את ההדברה, גם להשתמש בעץ שהוא עץ שהם לא יאכלו, כי אם תעשה רק את זה או רק את זה לא עשית שום דבר.

יורי קוצ'ר: אני רוצה להוסיף ולשאול משהו.

יורי קוצ'ר: כשאומרים לנו שזה בית עם דברים כמו באמריקה, אני תושב אופקים , וגר באותו בית שאתם הייתם בו.

יורי קוצ'ר: יש הרבה בתים באמריקה, אבל אנחנו לא אמריקה והבתים באמריקה לא כמו פה, כאשר פה זה מדבר, ובמדבר לא בונים בתים מעץ.

יורי קוצ'ר: זה הדבר הראשון.

יורי קוצ'ר: דבר שני, לגבי ריסוסים לטרמיטים.

יורי קוצ'ר: אני אומר כחבר העמותה, גם יש לי אישור מלידיה שאנחנו לא יכולים לתת ריסוס עד שאין לנו ערבות מהמדינה שזה לא מסוכן.

יורי קוצ'ר: משקרים אותנו הרבה פעמים, ואנחנו לא רוצים עוד פעם להיכנס בבוץ.

יורי קוצ'ר: אני חושב שפה יש בעיה גדולה, לא מבינים אותה.

יורי קוצ'ר: שכונות כאלה צריכים לפרק ולבנות מחדש.

יורי קוצ'ר: זה הפתרון הכי טוב.

צבי הנדל: צריך להיות מישהו מגוף חיצוני, שמבין בזה.

צבי הנדל: אני לא מבין בזה.

צבי הנדל: למרות שחברי הכנסת חכמים, לא כל דבר הם יודעים.

יורי קוצ'ר: עשו טעות.

צבי הנדל: אבל אם יבוא גוף כמו הטכניון, ויגיד תראו, יש שכונה עם חמישים בתים באופקים, שאין לה תקנה, שהריסוסים לא יועילו, יכול מאוד להיות שנקודתית לא יעזור.

יורי קוצ'ר: אנחנו רוצים ערבות מראש הממשלה שזה לא מסוכן.

דני איש שלום: גם אם יהרסו את השכונות, אני רוצה שתבין דבר אחד, ברחוב שלך גם אם יהרסו את הבית שלך ויבנו שם בית כולו מאבן ירושלמית ורצפה יצוקת בטון עדיין הטרמיטים יעלו אם לא יעשו פעולות הדברה קודם.

דני איש שלום: אמרתי לך כבר קודם, כל חומרי ההדברה שמאושרים במדינת ישראל, לא אלה שמוברחים, אני אומר, אלה שיש עליהם תווית של אישור משרד הבריאות ומשרד איכות הסביבה, עברו אישור של ועדה מאוד גדולה, שיושבים שם אנשי משרד הבריאות, איכות הסביבה, החקלאות ועוד אנשים נוספים שהם מאוד חשובים.

דני איש שלום: כל חומר כזה עבר את כל האישורים.

דני איש שלום: חומר כזה יכול להיות מסוכן וגם יכול להיות לא מסוכן כמו תרופה.

דני איש שלום: אם משתמשים בזה נכון הוא לא יהיה מסוכן.

דני איש שלום: אם משתמשים בזה לא נכון הוא יהיה מסוכן.

דני איש שלום: כדי להיות אחראי על אותו בנאדם אתה צריך להביא בנאדם מקצועי שיעשה את העבודה.

צבי הנדל: כן, אבל זה לא בשמים לבקש ממשרד הבריאות לשתף פעולה ולבוא להודיע, תשמעו, זה לא מסוכן בתנאי, אחד שתיים שלוש.

צבי הנדל: לא להיות בבית שלושה ימים, או אני לא יודע מה.

צבי הנדל: זה נותן הרגשה טובה.

מיכאל נודלמן: חבר'ה, קשה לתת החלטה סופית.

מיכאל נודלמן: אני מבין שהנטייה היא, אנחנו לא רוצים ריסוס, תנו לנו דירה חדשה.

מיכאל נודלמן: מקובל, מותר לבקש.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא יודעים איזה תגובה בכל מיני דברים שהיו ביקשו פה.

מיכאל נודלמן: אני מציע, פה אנחנו דיברנו, יש כמה דברים, צבי הציע את הפתרון.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להיפגש בכנסת בוועדה, לדבר על זה.

מיכאל נודלמן: אנחנו נזמין את נציגי המשרדים, התושבים, ונמשיך שם.

מיכאל נודלמן: אתם מבינים שעכשיו לקבל החלטה זה יהיה פופוליטי.

מיכאל נודלמן: זה תהליך איטי, צריכים לקבל החלטה שלא להוציא עוד פעם שמונים מליון שקל ומזה שום דבר לא יהיה.

מיכאל נודלמן: אנחנו אומרים תודה רבה על ההשתתפות, אנחנו שמענו, גם לנו קשה, גם לי קשה להבין מאיזה כיוון ללכת, ובגלל זה אנחנו יושבים פה היום.

אבי אסרף: חברי הוועדה, יושב ראש הוועדה, תודה רבה.

אבי אסרף: אני רק רוצה לציין, ואתם הבנתם את זה לשמחתי, אני מקווה שיהיו הצעות אופרטיביות שאפשר לעמוד בהן.

אבי אסרף: הנושא של הטרמיטים זה נושא שאי אפשר למשוך אותו.

אבי אסרף: זה מתפשט, ואין הרבה זמן.

אבי אסרף: כל יום שעובר זה פשוט הולך ומתפשט והנזק הוא גדול.

אבי אסרף: זה לא תיקון שאפשר לדחות אותו בעוד חצי שנה.

אבי אסרף: בבקשה אם אפשר לזרז את הנושאים האלה, נשמח מאוד.

אבי אסרף: תודה רבה לכם.