ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 10, 2006-06-12 10:30

גאלב מג'אדלה: בוקר טוב לכולם.

גאלב מג'אדלה: ברוכים הבאים לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

גאלב מג'אדלה: אני מתכבד לפתוח את הישיבה לדיון בהצעה לסדר של חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ' בנושא האלימות הגוברת באזורי בילוי, בקרב בליינים ובני נוער.

גאלב מג'אדלה: נעזרנו במכון המחקר שלנו.

גאלב מג'אדלה: מסתבר שוועדת העבודה והרווחה לפני 11 שנה הקימה ועדת חקירה לנושא אלימות בני נוער.

גאלב מג'אדלה: לצערנו הרב – יש מסקנות טובות ועבודה יפה שנעשתה בזמנו וחברי הכנסת שלנו השקיעו מיטב היכולות שלהם, אני יכול לקרוא לכם: נקבעו סיורי משטרה במקומות בילוי, בסביבתם הקרובה ובמקומות אחרים שיש בהם ריכוזים ניכרים של נוער – לצערנו הרב, מסתבר שלא עשו עם זה הרבה.

גאלב מג'אדלה: הממ"מ גם נתן לנו נתונים שבטח ידועים לכם.

גאלב מג'אדלה: בשנת 2004 אירעו 1184 אירועים פליליים במועדוני לילה.

גאלב מג'אדלה: מתוכם 508 מקרי דקירה בנשק קל.

גאלב מג'אדלה: נתונים אלה מצביעים על עלייה של 15% לעומת שנת 2003.

גאלב מג'אדלה: בכ-10% מבין אירועי הדקירות היו מעורבים בני נוער.

גאלב מג'אדלה: אני כמובן מחזק את הרצון של חבר הכנסת אהרונוביץ' לקיים את הדיון, ואנחנו עושים את זה בשמחה לבקשתך ובצער רב למצב הקיים, אבל אלה הם פני הדברים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת אהרונוביץ'.

יצחק אהרונוביץ': בוקר טוב לך היושב ראש ולמתכנסים פה.

יצחק אהרונוביץ': אני ביקשתי את הדיון הזה כי אני רואה בזה חשיבות רבה, אני גם העליתי את זה במליאת הכנסת כהצעה לסדר והשר לביטחון פנים גם השיב.

יצחק אהרונוביץ': התשובה הכללית שלו הייתה שהוא שר חדש, הוא צריך ללמוד את החומר וכשהוא ילמד, הוא גם יטפל בזה.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה כמה דברים על הרקע.

יצחק אהרונוביץ': קודם כל, אני בא משירות המשטרה, אז אני קצת מכיר, גם את הנוכחים, הנוכחות, כמובן גם את מה שקורה בשטח, עשיתי גם סיורים, גם במערכת הבחירות וגם קודם לכן.

יצחק אהרונוביץ': אני חייב לומר שהמצב בשטח רחוק רחוק מלהשביע רצון.

יצחק אהרונוביץ': יש ועדות - אמר היושב ראש - יש את הוועדה שוועדת הפנים מינתה, יש את וועדת השרים שהוחלט להקים אותה ב-2005 בראשות השר לביטחון הפנים, יש את הוועדה שניצב בדימוס אריה עמית הקים וגם הוא הוציא וכתב כמה מסקנות, ומינו בעקבות זה - שר הפנים מינה - את הממונה על רישוי העסקים במשרדו, ועוד כהנה וכהנה.

יצחק אהרונוביץ': בעיני, נמאס לי באופן טוטלי מהוועדות האלה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לראות את הדברים ולטפל בהם.

יצחק אהרונוביץ': מספיק עם הוועדות האלה, כי לא יוצא מהן כלום, לצערי אני אומר את זה.

יצחק אהרונוביץ': מה קורה בשטח?

יצחק אהרונוביץ': אני אתן כמה נקודות.

יצחק אהרונוביץ': הדבר הבולט זה המועדונים בסופי שבוע – זה הדבר המרכזי.

יצחק אהרונוביץ': פותחים את המועדונים האלה ונכנסים לשם בני נוער – אני אומר: ברובם הם טובים, ילדים טובים, בני נוער מצוינים.

יצחק אהרונוביץ': ישנו המיעוט והמיעוט הזה הוא עברייני.

יצחק אהרונוביץ': יש לו תופעות עברייניות.

יצחק אהרונוביץ': והם גורמים לנזק, גם לבעלים עצמם, וכמובן נזק סביבתי ופוגעים באנשים חפים מפשע ולאלה שבאים ושרוצים לבלות את סוף השבוע.

יצחק אהרונוביץ': המועדון הוא מרכז.

יצחק אהרונוביץ': צריך להתייחס אליו כאל מרכז אבטחה.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה, כי צריך גם את כל הסממנים מסביב.

יצחק אהרונוביץ': גם נושא של סינון.

יצחק אהרונוביץ': אני אתן דוגמה של סינון.

יצחק אהרונוביץ': כל מי שנכנס צריך לעבור סינון של גלאי מתכות, לעניות דעתי.

יצחק אהרונוביץ': לא מתקיים דבר כזה.

יצחק אהרונוביץ': ומי שאומר לכם שמתקיים – זה סיפורים, כי המאבטחים מכניסים אותם בלי בדיקה.

יצחק אהרונוביץ': שייקחו את העגלה עם המתכות – לא הבדיקה שעומד אותו שומר בכניסה לקניון שבודק מאחורה ומקדימה ובדקה אתם יכולים להעביר חומר נפץ, אלא זמן.

יצחק אהרונוביץ': אני מדבר על גלאי מתכון רציני, ואני לא מדבר כרגע על העלות הכספית שהיא לא גבוהה.

יצחק אהרונוביץ': גלאי מתכות, אותו "ח" שאנחנו מכירים בכל בדיקה כשנכנסים לחלק מהקניונים.

יצחק אהרונוביץ': אני מדבר על אנשים רצידיוויסטים שנכנסים, ואסור להם להיכנס פנימה.

יצחק אהרונוביץ': שיהיה עליהם רישום בכניסה והם לא יוכלו להיכנס.

יצחק אהרונוביץ': אז תגידו לי: מה, יפעילו מחשבים?

יצחק אהרונוביץ': – שיפעילו מחשבים.

יצחק אהרונוביץ': כי אם יש אלימות במגרשי הכדורגל – גם שם התופעה קיימת.

יצחק אהרונוביץ': אז צריך לראות מי הורחק ממגרש הכדורגל או מי הורחק ממועדון עקב קטטה, או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השלישי הן מצלמות.

יצחק אהרונוביץ': אין מצלמות, שתדעו את זה, בחלקם הן קיימות, ברובם הם לא קיימות.

יצחק אהרונוביץ': ואם הן קיימות, הן לא במקומות הנכונים.

יצחק אהרונוביץ': לא בפנים ולא בחוץ.

יצחק אהרונוביץ': זה מרתיע, גם בפנים וגם בחוץ.

יצחק אהרונוביץ': אני הצעתי להכניס שוטרים בשכר.

יצחק אהרונוביץ': ואני הייתי במשטרה, אני יודע גם למה הוצאנו את השוטרים האלה החוצה.

יצחק אהרונוביץ': כי היה נושא של שוטרים שהתערבבו עם הבעלים וקיבלו שוחד.

יצחק אהרונוביץ': בתל אביב.

יצחק אהרונוביץ': ואני ביקשתי להחזיר את זה.

יצחק אהרונוביץ': מקרה אחד או שניים זה כתם, אבל זה לא מצביע על הכלל.

יצחק אהרונוביץ': שוטרים בפנים עם מדים מרתיעים.

יצחק אהרונוביץ': זה כמו ניידת תנועה על הכביש, שמרתיעה את הנהגים.

יצחק אהרונוביץ': כל הנושא של סמכויות.

יצחק אהרונוביץ': סמכויות המאבטחים.

יצחק אהרונוביץ': יש שם מאבטחים במועדונים, והם צריכים להיות בעלי סמכות, גם סמכות חיפוש וגם סמכות עיכוב – אני לא מדבר על מעצר, אבל שיהיו להם הסמכויות האלה.

יצחק אהרונוביץ': היום זה קיים, אני שומע, אבל אני בטוח שזה כמעט לא קיים.

יצחק אהרונוביץ': הנוכחות המשטרתית מרתיעה.

יצחק אהרונוביץ': ישנם מקומות שהיא לא קיימת, וישנם מקומות, במתחם, שיש ניידת אחת.

יצחק אהרונוביץ': צריך לעבות את זה בסופי שבוע.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שלגבי המאבטחים שכאן העברנו את זה.

גאלב מג'אדלה: יש להם סמכות עיכוב.

עידו בן יצחק: במקומות בילוי – ביום רביעי יש לנו דיון בתקנות האלה, מכוח חוק רישוי עסקים.

יצחק אהרונוביץ': אבל זה לא אושר עדיין.

עידו בן יצחק: זה יאושר ביום רביעי.

גאלב מג'אדלה: קלענו לדעתך.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר מה שאני מכיר.

יצחק אהרונוביץ': מצוין.

יצחק אהרונוביץ': הלוואי ותהיה להם הסמכות לעשות את הדברים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שהבעיה היא – ובכוונה אני ממקד אותה ונותן גם את הפתרונות.

יצחק אהרונוביץ': הפתרונות האלה הם חלק מהסל של הפתרונות שאני מציע, שחייבים להתקדם אתם.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, האחריות של בעלי המועדונים.

יצחק אהרונוביץ': יש פה אנשים גם מהמשטרה וגם ממשרד הפנים?

יפה שפירא: המשטרה כן, משרד הפנים הוזמנו, הם לא הגיעו.

יצחק אהרונוביץ': אני מתאר לעצמי שהיושב ראש ינקוט בפעולות נדרשות, אבל אני אומר - נושא של רישוי עסקים זועק לשמיים.

יצחק אהרונוביץ': עשרות אם לא מאות מועדונים פועלים בלי רישוי עסקים.

יצחק אהרונוביץ': מחר יש, חלילה וחס, חשש, מידע, יש התרעה או כל דבר אחר – רק לצאת משם – והמשטרה רואה את הדברים האלה, לא שהיא לא רואה.

יצחק אהרונוביץ': היא יודעת עליהם, היא מאבטחת אותם, אז המשטרה היא חלק מהדברים.

יצחק אהרונוביץ': אבל איפה הרישוי?

יצחק אהרונוביץ': חייבים לבדוק את זה, גם במשטרה וגם, כמובן, במשרד הפנים.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה זועקים.

יצחק אהרונוביץ': יקרה אסון ואחר כך כולנו נסתכל בתקרה.

יצחק אהרונוביץ': הנושא הזה מאד חשוב.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את הדברים האלה כי יש את הרשות המקומית ויש את השלטון המקומי, שצריכים גם הם לדעת את זה.

יצחק אהרונוביץ': כולם מכירים את הבעיות, כולם יודעים מה בדיוק קורה, ולמעשה כולנו צריכים לתת יד ולחשוב מה הפתרון.

יצחק אהרונוביץ': זה שהיו 504 מקרים של דקירות סכינים בשנת 2004 זה נתון שתקראו בדוח עצמו.

יצחק אהרונוביץ': 504 מקרים כאלה.

יצחק אהרונוביץ': הם הולכים עם סכינים, יוצאים לשדה הקרב.

יצחק אהרונוביץ': כמו שדה קרב הם הולכים לשם.

יצחק אהרונוביץ': אנשים הולכים, במקום לבלות אנחנו כולנו מודאגים, הורים לילדים, אנחנו לא יודעים אם הילד או הנכד יחזור, כי הוא יוצא לקרב.

יצחק אהרונוביץ': אז בדרך לשדה הקרב יש לו את כל הנושא של הכבישים.

יצחק אהרונוביץ': ואחרי זה כשהוא כבר מגיע לשדה, לאותו מתחם, שם הוא גם לא מאובטח.

יצחק אהרונוביץ': והסלקטורים עושים חלק מהעבודה אבל לא את כל העבודה.

יצחק אהרונוביץ': תיכנסו, רק תראו את הצפיפות.

יצחק אהרונוביץ': כתוב בחוק כמה אנשים יכולים להיכנס למתחם כזה, לדיסקוטק או לפאב.

יצחק אהרונוביץ': תראו פי 3 בפנים, כדי לקבל עוד הכנסה של אנשים, ולהרוויח עוד כסף.

יצחק אהרונוביץ': זה הכל.

יצחק אהרונוביץ': אני כבר לא מדבר על מכירה של משקאות חריפים, אבל נגיד שזה מותר על פי החוק, מגיל מסוים.

יצחק אהרונוביץ': מכניסים שם גם – לא בודקים תעודות, וכל מי שרוצה נכנס, והצעקה היא זועקת.

יצחק אהרונוביץ': ביקשתי לכנס את הוועדה המכובדת הזאת כדי להעלות את זה בקול רם, כדי להתעורר ולתת את הפתרונות.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם: מה שאנחנו מדברים, צריך להוציא את זה לפועל.

יצחק אהרונוביץ': צריך לנקוט ביד קשה נגד אותם מפירי חוק.

יצחק אהרונוביץ': גם אותם בעלי מועדונים.

יצחק אהרונוביץ': הנה, אני עכשיו בא מדיון עם בעלי מועדונים בירושלים.

יצחק אהרונוביץ': הוא אומר: אצלי קיימת ניידת, האבטחה היא 100% - אני מאד שמח.

יצחק אהרונוביץ': הלוואי כמו שבירושלים, יהיה גם בעמק האלכוהול בחיפה, או בתל אביב.

יצחק אהרונוביץ': הלוואי, אבל זה לא קיים בכל מקום.

יצחק אהרונוביץ': ולהפסיק עם התירוץ שאין כוח אדם.

יצחק אהרונוביץ': יש כוח אדם, יש כסף, מי שרוצה, שייתן את הפתרון.

יצחק אהרונוביץ': אני אעצור פה, אני חושב, אדוני היושב ראש, ואשמע את האחרים, ואתייחס בהמשך.

יצחק אהרונוביץ': דרך אגב, יש מודל יפה מאד באילת.

יצחק אהרונוביץ': הייתי שם וראיתי את המודל הזה.

יצחק אהרונוביץ': יש אפשרות לעשות אחרת.

יצחק אהרונוביץ': יש אפשרות.

יצחק אהרונוביץ': השאלה היא אם אנחנו רוצים או יכולים לכפות על אותן רשויות ועל אותם אנשים שמתעסקים בזה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת שרה מרום-שלו, בבקשה.

שרה מרום שלו: זה מאד מאד מפריע לכולנו, אם אנחנו הורים או שאנחנו סבא וסבתא, כמו שציינת.

שרה מרום שלו: כי היום אתה מפחד אם הילד הולך לפאב או הולך לצבא.

שרה מרום שלו: זה כמעט אותו דבר.

שרה מרום שלו: אנחנו כל כך דאגנו כל החיים שלנו שהילד יחזור בריא מהצבא, היום ההורים, כשהוא חוזר מהצבא לחופשה, דואגים לו שהוא יחזור מהפאב בריא.

שרה מרום שלו: או מתאונת דרכים או ממה שקורה בפאב.

שרה מרום שלו: אנחנו קרובים לראשון לציון ושם זה ממש נורא מה שהולך.

גאלב מג'אדלה: מה את אומרת?

גאלב מג'אדלה: למרות שיש משטרה מקומית שם?

גאלב מג'אדלה: המצב לא טוב?

שרה מרום שלו: המצב בראשון בפאבים כמו בכל המקומות.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר.

יצחק אהרונוביץ': יושב שם ניצב אבי כהן.

שרה מרום שלו: מה שעוד דוחף אותם לכל הדברים האלה, זאת השתייה.

שרה מרום שלו: זאת בהחלט השתייה.

שרה מרום שלו: אני לא יודעת אם לא צריך לאסור את השתייה החריפה, או לפחות לשים נקודה:

שרה מרום שלו: כך וכך מותר, כך וכך אסור, כי אחרת באמת לאן נגיע?

שרה מרום שלו: מאד צריך לתת את הדעת על זה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: נציגת המרכז לשלטון מקומי, בבקשה.

שולה אגמי: אני נמצאת כאן כנציגת מרכז השלטון המקומי, אבל אני גם בתפקיד של יושבת ראש ועדת רישוי עסקים בתל אביב, ואני מכירה מקרוב את כל הבעיות בתל אביב – אני מאמינה שגם בראשון - - -

פיני קבלו: מגיע לה מזל טוב.

פיני קבלו: בשבוע שעבר היא השיאה את הבת.

קריאות: מזל טוב.

שולה אגמי: תודה.

שולה אגמי: אז אני רוצה להתייחס לא רק כנציגת מרכז השלטון המקומי, אלא גם בתפקיד שלי כיושבת ראש ועדת רישוי עסקים בעיריית תל אביב, שמכירה את הדברים מקרוב.

שולה אגמי: אני בכלל מזמינה את כל הוועדה לעשות סיור במועדונים בתל אביב בלילות, לראות מקרוב מה נעשה במועדונים, ואני חושבת שבאמת צריך לעשות משהו.

שולה אגמי: כי אני רואה את הנוער שלנו – גם נערות בגיל 15 נראות טוב היום, נראות בגיל 18-19, והן נכנסות למועדונים.

שולה אגמי: וכמות האנשים שנמצאים היום במועדונים היא לא אנושית.

שולה אגמי: יכול להיות שאם באמת יהיה כוח אדם משטרתי וכל מה שדרשת, הדברים ייראו אחרת.

שולה אגמי: כי מה שקורה היום במועדונים בתל אביב, צר לי לומר, שבאמת כל אמא יכולה ללכת, לצאת למועדונים ולחפש את הבת שלה או הילד שלה.

שולה אגמי: זה דבר שבאמת כדאי לעשות סיור לראות את זה מקרוב.

שולה אגמי: אני מכבדת את הוועדה, אבל לשים באמת דגש על פתרונות, לראות מה באמת עושים ביום יום.

שולה אגמי: מה קורה בסופי השבוע עם הנוער שלנו, שזה נוער שלא בטוח שחוזר הביתה.

גאלב מג'אדלה: יחזקאל לביא, יועץ הוועדה.

יחזקאל לביא: אני רוצה להעיר כמה הערות ולחדד משהו.

יחזקאל לביא: קודם כל, על פי חוק רישוי עסקים, כל מקום כזה חייב ברישוי.

יחזקאל לביא: הסיבות, כפי שנבדקו בזמנו במשרד הפנים, לאי מתן רשיונות על ידי הרשויות המקומיות, נגרמו בגללל העדר אישורים של כיבוי אש, בחלק גדול מהמקרים, אי אישור תכנון בניה מבחינת שימוש חורג במבנים, וגם דבר נוסף שקשור לתחום הפיקוח: כאשר אותם מועדונים מקבלים כבר רישוי, ונקבעת להם מכסה של מספר אנשים שמותר להם להכניס פנימה, והמכסה הזאת לא מופיעה – וחייבת להיות מופיעה בכניסה בהודעה, אף אחד לא אוכף את הדברים הללו.

יחזקאל לביא: הרשויות המקומיות בכלל לא מפעילות פיקוח – וזה, בזמנו, בדקנו בנושא הזה – שירותי הכיבוי, לעתים רחוקות, אחת לתקופת זמן של כמה שנים, מגיעים למקום לבדוק האם הוא ראוי או האם המתקנים מתאימים מבחינת כיבוי אש.

יחזקאל לביא: ואני אזכיר לוועדה שהיו בעולם אסונות גדולים מאד כתוצאה משריפות שאירעו אם בדרום אמריקה, אם בגרמניה, באוסטריה, גם בפולין היה אירוע כזה, וכתוצאה מכך חיים נלקחו.

יחזקאל לביא: כלומר: אנשים נהרגו כתוצאה מהדבר הזה.

יחזקאל לביא: ולמעשה אין גוף שממש מפקח על הדברים האלה, למרות ההמלצות של הוועדה שהוקמה בזמנו בראשותו של ניצב דאז אריה עמית, שבה היו חברים נציגים מכל משרדי הממשלה, והמלצותיה נשארו על הקרח.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, גברתי.

יפעת בויאר: אני מהמועצה לשלום הילד, ואני רוצה גם לעשות סדר וגם להעיר כמה הערות.

יפעת בויאר: עניין אחד שמדובר כאן זה התנאים במועדונים ובכל אותם מקומות בילוי שעליהם אנחנו מדברים, שזה עניין חשוב, הדברים שנשמעים הם חמורים ובהחלט יש לטפל בנושא.

יפעת בויאר: היבט אחר שעלה כאן זה תופעת האלימות, או דרך ההתנהגות, גם של בני נוער ולא רק של בני נוער, כפי שאני מבינה, כי לאותם מועדונים לא נכנסים רק בני נוער.

יפעת בויאר: אלה שני עניינים אחרים שצריך לטפל בהם בדרכים אחרות.

יפעת בויאר: אנחנו הרי לא נפתור את בעיית האלימות בארץ באמצעים טכניים.

יפעת בויאר: בוודאי שיש מקום לשמור על תנאים נאותים שיקלו על הדברים וייטיבו את שלומם של כל באי אותו מועדון.

יפעת בויאר: זה דבר שיש לדאוג לו.

יפעת בויאר: בהיבט השני אני שומעת כל מיני אמירות אז חשוב לי להבהיר: אל"ף, לעניין רכישת משקאות אלכוהוליים בידי מי שטרם מלאו לו 18 – אסור היום בחוק.

יפעת בויאר: לא צריך לאסור את זה כי זה איסור שכבר קיים בחוק.

יפעת בויאר: יתכן שיש בעיה בשאלת האכיפה, ואני מברכת את הוועדה אם היא תוכל לפעול למען האכיפה של אותו איסור.

יפעת בויאר: נשמעה עוד אמירה כאן שאולי לא צריך להכניס אותם – אני לא יודעת, לא הבנתי אם מותר לאותם בני פחות מ-18 להיכנס למועדונים או אסור.

יפעת בויאר: אני לא הייתי ממהרת לעשות זאת, כי אני לא יודעת האם איסור כזה הוא יעיל ומה אנחנו עושים אתו.

יפעת בויאר: האם אנחנו לא מעבירים את הבעיה לתחום אחר.

יפעת בויאר: הרי אותם בני 16 ו-17 שנכנסים לתוך המועדון יתכנסו בחבורות רחוב.

יפעת בויאר: אותן תופעות שקיימות במועדון גם עלולות לקרות במקומות אחרים.

יפעת בויאר: אז גם לגבי זה אני לא בטוחה שפה יהבה של הוועדה.

יפעת בויאר: מעבר לזה, כשאנחנו מדברים בתופעת האלימות - אני מדגישה: היא בהחלט קיימת בקרב בני נוער, אבל גם בקרב כל החברה כולה - בואו לא נשים את הזרקור אך ורק על בני הנוער.

יפעת בויאר: צריך לטפל בתופעה ולא בשיטת הזבנג וגמרנו.

יפעת בויאר: זה לא אם נקבע איזשהו איסור או נעמיד איזשהו גלאי מתכות, שיתכן שאלה הצעות ראויות, אבל הן בוודאי לא מה שיפתור את בעיית האלימות.

יצחק אהרונוביץ': אולי גבירתי תגיד לי מה כן צריך לעשות?

יצחק אהרונוביץ': לא מה לא צריך, מה כן צריך?

יפעת בויאר: אני לא יודעת אם כל הדברים שיש לעשות הם במנדט של הוועדה, אבל אני חושבת שצריך לעשות פעולה כוללת שקשורה ברבדים של מערכת החינוך ושל מערכת הרווחה, מדובר בילדים שמגיעים למקרי אלימות קשים, כלומר, הם בוודאי ילדים שהיו צריכים להיות מטופלים קודם לכן, על ידי קציני מבחן, פעמים רבים אלה נערים שנשרו ממערכת החינוך מטעמים כאלה ואחרים, ושמערכת החינוך לא נלחמה עליהם כדי להשאיר אותם בין כותליה ולתת להם את המענים שהם נדרשים להם.

יפעת בויאר: החברה – כל מה שקורה בעולם התקשורת.

יפעת בויאר: אנחנו לא יכולים להתעלם מכך שגם שם יש מרכיב ישיר לכל מה שקורה באלימות.

יפעת בויאר: אז אני לא אומרת לא לעשות את מה שאדוני הציע, אלא אני אומרת: צריך להסתכל על התופעה כתופעה עמוקה ורחבה יותר, שהטיפול שנדרש בה צריך להיות טיפול יסודי, מעמיק.

יפעת בויאר: העמדת מאבטח שיהיו לו סמכויות עיכוב – ואני בהחלט חושבת שצריך לעשות זאת – לא זה מה שיפתור את הבעיה.

יפעת בויאר: ואם אנחנו לא נתיר לבני הנוער להיכנס לאותם מועדונים, הדבר הזה יקרה מחוץ למועדון.

יפעת בויאר: אז אם באמת הוועדה רוצה לבוא ולתת את הדעת על הבעיה האמיתית, צריך לתת את הדעת על תוכנית מעמיקה ומקיפה שתטפל בשורש הבעיה.

חיים להב: אני לא בטוח שכרגע זה הזמן, מול הסוגייה שעומדת על השולחן, לקיים דיון כוללני על סוגיית האלימות.

חיים להב: לא שזה לא נכון מה שאת אומרת, רק אני חושב שזה דורש הסתכלות רחבה יותר.

חיים להב: אפשר אולי לצאת מהנקודה של הפרט, של אתרי הבילוי האלימים, לאלימות הרחבה יותר.

חיים להב: אני רוצה נקודה אחת לשים בפרופורציה, בלי להוריד כהוא זה מחומרת הבעיה שחבר הכנסת אהרונוביץ' הציג.

חיים להב: לשים את התמונה המדויקת כשאנחנו מדברים על כך ש- 10% אחוז מאירועי האלימות בסביבות המועדונים היא של בני נוער.

חיים להב: צריך לקחת את זה בפרופורציה הנכונה.

חיים להב: דרך אגב, זו ירידה משנה שעברה – אני הייתי חבר בוועדת עמית, ושם הנתון היה 11%.

חיים להב: אז זו לא ירידה דרמטית, אבל זו ירידה באחוז עבריינות נוער בסביבת אתרי הבילוי.

חיים להב: אבל, זה לא מוריד כהוא זה מחומרת הבעיה, ואת זה אמרתי בהתחלה.

גאלב מג'אדלה: 10% זה לגבי הדקירות.

חיים להב: אני חושב שזה פחות או יותר נתון שחוזר על עצמו.

חיים להב: הנתון השני שאני רוצה להגיד לכם - לא כל הנוער מבלה באתרים ואתה, היושב ראש, כבר ציינת את זה.

חיים להב: סך הכל מנתוני המועצה לשלום הילד ומהנתונים שלנו, רק כ-18.8% מבני הנוער צורת הבילוי הקלאסית שלהם, החוזרת שלהם, היא באתרי הבילוי והמועדונים.

חיים להב: רוב הנוער נמצא במקומות אחרים.

חיים להב: זאת אומרת – לקחת את זה כנתון יסוד, כשאנחנו הולכים עכשיו להסתכל על התמונה הכוללת, שיש גם אתרים אחרים שאתם צריך להתמודד ולאו דווקא אתרי הבילוי.

חיים להב: זו הערה אחת.

חיים להב: הערה שניה: ועדת עמית נגעה בשלושה תחומים עיקריים.

חיים להב: אחד זה באמת תחום הרישוי לעסקים, ועל זה היא נתנה את עיקר הדגש – ושם ציינת מה נעשה ומה לא נעשה, התחום השני – אכיפה וענישה והתחום השלישי – הוא היה הקטן ביותר, אבל נתנו לנו במה – זה נושא של חינוך והסברה, כי לא יכול להיות מהלך כזה, שהוא בין תחומי ובין מערכתי, בלי לקחת בחשבון את הנושא של חינוך והשכלה.

חיים להב: אין ספק שאתרי הבילוי הם אתרים מזמני אלימות, בכל קטגוריה וכל צורת ניתוח של מאפייני אלימות בכלל שמועברים לנוער – אתרי הבילוי בצורה שהם פועלים, הם אתר מזמן אלימות.

חיים להב: בכל ההגדרות שאנחנו מכירים.

חיים להב: יש שם צווארי בקבוק, יש לחץ פיזי, יש לחץ מיני, יש סמים, שתייה, חושך – יש את כל הדברים שהם מעודדי אלימות.

חיים להב: לכן, באמת, המרכיבים הראשונים שמדובר עליהם – הרישוי, האכיפה והענישה הם בסיסיים.

חיים להב: המשרד שלנו לקח על עצמו מספר תחומים, אני רק אציין אותם במהירות.

חיים להב: מתן דגש על חינוך לפנאי מושכל.

חיים להב: בתוך המערכת זה שעות מחנך, בצורת הפעילות השוטפת שנעשית בכל מיני מחלקות ואגפים שבמשרד, כשהדגש העיקרי הוא בדרך כלל – זה גם יינתן עכשיו לקראת היציאה לקיץ – נושא של איגרת לקראת החופשות, גם בקטע של הזיהוי, ההגנה, גם הביטחון, אבל גם בקטע של ניצול הפנאי במקומות ובמצבים הנכונים.

חיים להב: האיגרת היא להורים באמצעות הרשויות המקומיות, וזה נעשה בדרך כלל לקראת החופשות, לקראת שעות הפנאי של הילדים.

חיים להב: המרכיב השני הוא יצירת חלופות לאתרי הבילוי, ואנחנו היום, בשיתוף עם מרכז השלטון המקומי מעודדים מאד את הנושא של לילות לבנים, את הנושא של פתיחת מועדונים – בעיקר בקיץ – בסופי שבוע, בימי חמישי בעיקר, אל תוך הלילה, אל הבוקר.

חיים להב: זה פרוייקט שמופעל על ידי חברת המתנ"סים במאה רשויות מקומיות, באמצעות תוכנית אסא בחלק מהרשויות ואפשר להציג כמה רשויות לדוגמה.

חיים להב: הן בעצם פותחות את כל מרכזי הפנאי שלהם, שבעבר היו פחות פתוחים או כמעט סגורים, כדי להוות אלטרנטיבה נוספת לקיים לאותם בני נוער.

חיים להב: הדבר השלישי הוא סיירת הורים.

חיים להב: נעשית פעולה בכמה מקומות, שאני חושב שהיא נכונה.

חיים להב: הורים מסיירים – ואנחנו מעודדים את זה שזה ייעשה בשיתוף עם בני נוער, מנהיגים צעירים, שמשתלבים בתוך הפעילות הזאת - לאו דווקא באתרים.

חיים להב: כמו שנאמר כאן, אתרי הבילוי הם רק מקום אחד.

חיים להב: יש את אתרי הקניונים או הפארקים, שמהווים מקום פנאי בקיץ, שבסופי שבוע הם הרבה יותר משמעותיים לבני הנוער מאשר המועדונים, ששם באמת יש גם את הסלקציה וגם את הניפוי של הכסף שצריכים לשלם.

חיים להב: הדבר האחרון שלקחנו על עצמנו זה הנושא של חומרי הסברה, שאמורים להיות מופצים בתיאום עם בעלי המועדונים בתוך המועדונים, כדי לעורר מודעות לנושא של שתייה, לנושא של לחץ פיסי, לחץ מיני, סמים וכל הנושאים שיכולים להיות גורם להתגברות האלימות באותם מקומות.

חיים להב: הפעילות נעשית בהרבה מאד רשויות מקומיות גם מעבר לאתרי הבילוי, משום שלא רק שם מתקיימת הפעילות של הנוער ולא רק שם יש תופעות אלימות.

חיים להב: אבל אתרי הבילוי - על מרכיבי הרישוי, אכיפה ובקרה – הם קריטיים, כדי שגם הדברים האחרים יבואו לידי ביטוי.

חיים להב: אין פה מהלך אחד של גורם אחד שיוכל להתמודד עם זה, חייב להיות פה שילוב ידיים.

חיים להב: אנחנו בקטע הזה גם שותפים עם המשטרה בהכנת צוותי הרישוי, כדי שיהיה תיאום בין המערכת שלנו לשלהם בקטע של שליחת האנשים לאותם אתרים במפגש עם בני הנוער.

חיים להב: אם יהיה מקום לפירוט נוסף, בעיקר בתחום של הפעילות שנעשית כל השנה בנושאי אלימות, נשמח להרחיב.

פיני קבלו: קודם כל ברכות לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ' שהעלה את הנושא הכואב הזה לסדר היום.

פיני קבלו: הוא כואב להרבה מאד הורים מודאגים, שחרדים ולא הולכים לישון בלילות.

פיני קבלו: נתחיל מזה ששעות הפעילות של המועדונים – גם אם ילד בן 18 מספיק שיהיה שם עד ארבע-חמש לפנות בוקר ויצטרך לנסוע את העשרים שלושים קילומטר כדי להגיע הביתה, גם אם הוא לא ישתה.

פיני קבלו: רק באווירה של המשקאות מסביב והסיגריות – אלה שעות מאד קשות של עייפות ולכן אנחנו גם רואים הרבה מאד תאונות דרכים.

פיני קבלו: מה שמשרד החינוך והרשויות משקיעים אין ספק שעושים את זה בקרב בני נוער שלא תמיד הם אלה שהולכים לאותם מועדוני נוער או לפאבים, כי לחבר'ה האלה יש את המסגרות שלהם, התנועתיות, וגם אם יש קבוצות שאתם משקיעים בהם ואנחנו משקיעים בהם ברשויות המקומיות, גם אם הם יוצאים פעם אחת לשם ונחשפים לאווירה, הם נמשכים.

פיני קבלו: אז אולי אפשר למנוע מהם לשתות, אבל אין ספק שבאווירה שנמצאת שם והבנות– זאת אווירה שסוחפת כל אחד שנמצא שם.

פיני קבלו: לכן, אנחנו יכולים להשקיע בכל המסגרות, אבל ברגע שהם מגיעים לאותו מקום, אנחנו בבעיה.

גאלב מג'אדלה: סליחה, אני יוצא לוועדת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אהרונוביץ' ינהל את הישיבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: (היו"ר: יצחק אהרונוביץ', 11:05)

פיני קבלו: אנחנו גם צריכים להבין שמרבית החבר'ה שהולכים לאותם פאבים לא משלמים שם הרבה מאד כסף.

פיני קבלו: הם מגיעים, קונים להם את המשקאות מחוץ למועדון, במקום לשלם על כוסית וודקה עם רדבול, 50-60 שקל, הם קונים בקבוק ב-50 שקל, הם שותים טוב, מתדלקים את עצמם טוב עם "ראש טוב", והם נכנסים פנימה כדי לשתות אולי כוסית אחת ולבלות שם את כל הערב, ולכן הם מגיעים מראש שתויים ואלימים.

פיני קבלו: אני חושב שגם השעות של המועדונים – מישהו צריך להגביל אותן.

פיני קבלו: אנחנו שכחנו לרגע שיש גם תאונות דרכים חוץ מאלימות.

פיני קבלו: רק לפני שבועיים בבית שאן אנשים מארבע משפחות נשארו נכים והלך ילד בן 18 לעולמו בתאונת דרכים מחרידה.

פיני קבלו: פשוט נסעו ונכנסו בעז אחרי בילוי במועדון.

קריאה: לא מוציאים צווי סגירה?

קריאה: אז מוציאים צווי סגירה - - -

פיני קבלו: בילינו יומיים באילת לפני חודש ימים.

פיני קבלו: בכל הנושא הזה של אלימות, הוצג שם דגם של שילוב המשטרה, הרשות המקומית, כל המסגרות שם פעלו ביחד והצליחו להוריד שם בצורה משמעותית את רמת האלימות.

פיני קבלו: יכול להיות שצריך לאמץ את התוכנית הזאת, שיתוף הפעולה בין המשטרה לבין הרשויות המקומיות, יש לו משמעות גדולה בכל התחומים ואנחנו חייבים לעשות משהו.

פיני קבלו: אני פשוט ראיתי – אנחנו מדברים על אלימות בפאבים.

פיני קבלו: אני גם ראיתי את היישובים איך שהם לוקחים לעצמם אבטחה ושומרים, כל אחד מקים לו צבא משלו, משטרה משלו, זה נשק שמסתובב חופשי, זה בכלל מצב שקשה לפתור אותו, צריך לטפל בו בכל המסגרות.

פיני קבלו: זה מתחיל מהפאב הקטן וזה מתחיל באולם החתונות הגדול וזה מתלווה לאווירה של הפריצות.

פיני קבלו: אנחנו הופכים להיות אלימים מכל הבחינות.

פיני קבלו: אנשים חוששים, אנשים לוקחים שומרים.

פיני קבלו: אתם לא יודעים מה קורה.

פיני קבלו: אני מלווה שכנה שהייתה לה פריצה בבית, שנכנסו אליה הביתה והתעוררה וראתה את זה, שעוברת ייסורים כבר שלושה חודשים.

פיני קבלו: היא פשוט לא ישנה בבית והולכת לקבל טיפולים.

פיני קבלו: זה הרס כללי, וצריך להקים איזשהו גוף שמתעסק בזה.

פיני קבלו: אנחנו כל הזמן מתעסקים עם הביטחון – מה שקורה לנו בשדרות ובמקומות אחרים, ואין ספק שזה בסדר עדיפות גבוה, אבל הביטחון הפנימי שלנו לא פחות חשוב וצריך להתמודד אתו.

פיני קבלו: צריך לעשות משהו ולתת את הכלים המתאימים ולתת את הכוחות.

פיני קבלו: יש הרבה מאד מתנדבים שיכולים להתגייס.

פיני קבלו: אני יודע שלמשטרת ישראל בסביבה שלי יש כל כך הרבה מתנדבים, שאני חושב שהם יותר מהשוטרים שקיימים שם.

פיני קבלו: מוכנים להתגייס.

פיני קבלו: רק לעשות איזושהי פעולה על מנת להפחית את האלימות.

פיני קבלו: תודה.

שאול קמיסה: זה ברור מעל לכל ספק שהטיפול נדרש לאורך כל הרצף.

שאול קמיסה: אי אפשר להתמקד רק בפן המיידי של הסוגייה העכשווית אל מול העבריין הזה או אחר.

שאול קמיסה: אני חושב שזו טעות.

שאול קמיסה: בפרט שאם אנחנו דנים בסוגייה בוועדה כזו ממלכתית, מכובדת, אז אנחנו לא עוסקים במריחה של פלסטר או דיו על פצע מוגלתי.

שאול קמיסה: (היו"ר: גאלב מג'אדלה, 11:20)

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

שאול קמיסה: אנחנו צריכים לתת פה איזשהו טיפול שורש רציני, שבסופו, על ציר התהליך, נראה צמצום התופעה.

שאול קמיסה: כי בסופו של דבר, כשאנחנו רואים מה המניע, אנחנו רואים גם את ההתמקדויות שמושפעות מכמה דברים.

שאול קמיסה: ברור מעל לכל ספק שהמצב הסוציו-אקונומי האזורי או היישובי של אותו קומפלקס הוא מרכיב חשוב.

שאול קמיסה: המטען החינוכי-התרבותי, היישוב עצמו.

שאול קמיסה: מה הרמה שלו, מה האופי שלו.

שאול קמיסה: רמת מקומות הבילוי ביישובים - כי לא בכולם יש - דבר שיוצר מוביליות של ילדים.

שאול קמיסה: לפעמים אני רואה מחצור הגלילית אנשים יורדים לצומת חצור בשתיים בלילה, מתחילים לעצור טרמפים כדי להגיע לפאב במשגב עם או במנרה, ואלה מרחקים עצומים.

שאול קמיסה: וכשאין מקומות ראויים או אין בכלל, הדאגה של של ההורים מתחילה מפה, עוד לפני שהוא מגיע לפאב.

שאול קמיסה: נקודה נוספת היא הרמה של האגו.

שאול קמיסה: חמימות המזג.

שאול קמיסה: תחברו את כל המרכיבים שדיברתם עליהם, הדאווין, החברה, רמת האלכוהול כשהוא נכנס לפאב וכשהוא נמצא בו, וכן הלאה.

שאול קמיסה: אין ספק שהטיפול נדרש לא כטיפול פיסי, מקומי, מיידי מול התופעה, אלא אני מצדד בחלק מהחברים שדיברו פה, על הצורך בטיפול מערכתי, מקיף, שיהיה משולב גם ברשויות וגם במוסדות התומכים.

שאול קמיסה: עבודה אינטגרטיבית, עניינית, שמביאים אותה ליצירה.

שאול קמיסה: קשה מאד ליצור אותה, אבל צריכים להניע, להביא, לחיבורים האלה של רשות, של משטרה, של גורמי רווחה, של מנהיגות צעירה מקומית וכן הלאה.

שאול קמיסה: וכמובן, מעבר ליצירה של הגופים האלה, תיאום הציפיות והכנת תוכנית עבודה מסודרת ולא איזה משהו שטחי, זה דבר נדרש.

שאול קמיסה: מעבר לכך, כמובן, טיפול מול מוקדים שיוצרים את האווירה: אחד, בדרך כלל, באזורים של מועדונים ומקומות בילוי יש פיצוציות או כל מיני חנויות שנשארות פתוחות עד מאוחר, ומה שקורה לפעמים זה שאנשים צעירים משתמשים במבוגרים שקונים להם.

שאול קמיסה: כתוב: עד גיל 18 לא למכור אלכוהול, אבל יחד עם זאת אנחנו רואים שאנשים מבוגרים - שעושים את המעשה עבור רווח כלשהו – קונים ארגז וודקה באותו ערב ובצד הם מחלקים את זה לכל הנערים.

שאול קמיסה: גם את זה צריך לזהות וגם לתקוף, במידה וזה אכן קורה, למצוא איזשהו מענה טיפולי כנגד הדבר הזה.

שאול קמיסה: אישורי ניהול העסק אני מקבל, וצריך להקפיד עם הטיפול המערכתי ועם האחריות הישירה שיש לכל אחד, ולא חותמים על העסק עד שלא רואים את כל מרכיבי הבטיחות והביטחון הנדרשים.

שאול קמיסה: ואין ספק שפה צריכה להיות, לפחות מצד משטרת ישראל – למרות שאצלנו הגבלנו את שיתופי הפעולה בצורה ראויה להערכה, וצמצמנו את רמת הפעילות בפאבים בצורה דרסטית.

שאול קמיסה: אני אומר את זה ובטח יש לחלק מכם את הנתונים.

שאול קמיסה: אני גם אתן דוגמה, איך שטיפלנו בחלק מן הדברים – הנוכחות, הנוקשות, הנחישות, המיידיות והטיפול, כשאותם עבריינים רואים שפתאום הניידת באה, תופסים את הארבעה, זורקים אותם לניידת ומעיפים אותם, הם נכנסים ללחץ.

שאול קמיסה: וכולל, במידה ונוצר איזשהו אירוע, לקבל איזושהי החלטה שאותו עסק נסגר באופן אוטומטי, עד לתחקיר, עד לבירור.

שאול קמיסה: זה איזשהו לחץ מיידי גם על בעל העסק, לעשות ביקורת עצמית ולוודא שאכן, הוא עמד בכל הדרישות.

שאול קמיסה: סיורים משולבים של נציגי משטרה, הורים, נציגות מנהיגות צעירה.

שאול קמיסה: אצלנו זה עבד יפה מאד.

שאול קמיסה: בין קריית שמונה וחצור הגלילית אני אישית, יחד עם חיים ברביבאי ומנהלי אגף החינוך, עם הניידות, עם מפקד התחנה של ראש פינה וצפת, עברנו בפאבים.

שאול קמיסה: ימי שישי, למרות שאני לא נוסע בימי שישי, אבל לצורך המשימה הזאת השתתפתי כי ראיתי בזה שליחות.

פיני קבלו: פיקוח נפש דוחה שבת.

שאול קמיסה: באמת.

שאול קמיסה: ובצורה כזאת הלכנו, נפגשנו.

שאול קמיסה: בפעם הראשונה אמרו לי: תגיע, הגעתי ב-23:00.

שאול קמיסה: אמרו לי: תגיד, אתה מטורף?

שאול קמיסה: מה אתה עושה פה?

שאול קמיסה: זה מתחיל רק בשתיים.

שאול קמיסה: הרעיון הזה הוא מאד חשוב, וכל רשות צריכה באמצעים וביכולות שלה, ועם המגבלות שלה, לראות איך היא מייצרת מקומות בילוי.

שאול קמיסה: בחצור ובקריית שמונה זה הצליח.

חיים להב: ראש המועצה לוקח אחריות, זה עושה את ההבדל.

שאול קמיסה: זה מה שעשינו, שני ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה קודם כל לברך את חבר הכנסת אהרונוביץ' על הדיון.

דוד אזולאי: אני חושב שטוב שזה בא מקצין בכיר במשטרה לשעבר, שמכיר את הזווית השניה שחסרה לנו.

דוד אזולאי: לחבר הכנסת אהרונוביץ' יש את שני הצדדים.

דוד אזולאי: גם בעברו, ושנינו בעברינו בתפקידים שונים ראינו את האלימות, בהיבט אחר, אצל המגזר בדרום, אם אתה זוכר.

יצחק אהרונוביץ': ודאי.

דוד אזולאי: ואנחנו יודעים שהמצב מאז לא נעשה יותר טוב, לצערי הרב, המצב הולך ומחריף.

דוד אזולאי: ומי כמוך יודע עד כמה ההשתלטות שם על השטחים – ושמה גם פותחים עסקים.

דוד אזולאי: יש שם אלימות מסוג אחר מזו שאנחנו מדברים עליה כאן.

דוד אזולאי: אני חושב שמקור הרע מתחיל קודם כל בנו.

דוד אזולאי: בנו, זה כל מיני גורמים שעושים קמפיינים שמוציאים עליהם מיליונים.

דוד אזולאי: לדוגמא: אם נוהגים לא שותים.

דוד אזולאי: אז אם עד עכשיו היו בני נוער שלא ידעו בכלל שצריך לשתות, אם עד עכשיו היו אנשים שלא ידעו בכלל שהולכים למועדון כדי "לתפוס ראש" טוב, אז הנה.

דוד אזולאי: הולכים עכשיו לברר מה זה "אם נוהגים לא שותים".

דוד אזולאי: אז מתברר שזה חלק מהעניין, צריך לשתות כדי להיכנס למועדון.

דוד אזולאי: נו, מה לעשות?

דוד אזולאי: זה קמפיין שעולה מיליונים.

דוד אזולאי: אם פעם ידענו שצריך לפתוח את העיתון ביום ראשון, ושם נראה את כל האסונות הגדולים ואת האלימות הגוברת, עכשיו זה מתחיל ביום שישי, ויש לנו אלימות.

דוד אזולאי: מדוע?

דוד אזולאי: מפני שביום חמישי בלילה כבר מתחילים החבר'ה לצאת לבלות, מפני שביום שישי לא לומדים, בשבת לא לומדים.

דוד אזולאי: והנה לך סופשבוע ארוך, חוסר מוחלט בכל מה שקשור לפעילות תרבותית של המתנסים – הפעילו איזו תוכנית, אני רק לא זוכר איך קוראים לתוכנית הזאת בבתי הספר, שילמדו רק חמישה ימים בשבוע.

גאלב מג'אדלה: יש לנו דיון בשעה 12:00, משודר, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אני כבר מסיים, אדוני.

דוד אזולאי: אז הנה לך, יום חמישי בלילה יוצאים, מבלים, ואחר כך אנחנו רואים את העיתון שמלא באלימות לא רק בימי ראשון, אלא גם בימי שישי.

דוד אזולאי: הדבר הנוסף שאני רוצה לדבר עליו אלה אותן פיצוציות.

דוד אזולאי: כולם כאן מדברים על הפיצוציות.

דוד אזולאי: רבותיי, זהו עסק לדבר עבירה.

דוד אזולאי: אם זה עסק לדבר עבירה, למה צריך בכלל להרשות לו להתקיים?

דוד אזולאי: ועוד מקלים עמו.

דוד אזולאי: פותח ביום ובלילה, מפריע לשכנים, בחגים, בשבתות, בשעות הלילה.

דוד אזולאי: יש בשכונה שלי במקרה פיצוציה שפתוחה 24 שעות במשך כל השבוע.

דוד אזולאי: איפה אכיפת החוק?

דוד אזולאי: איפה המשטרה?

דוד אזולאי: איפה הרשות המקומית?

דוד אזולאי: אכיפת החוקים שם מתחילים.

דוד אזולאי: אם שם היינו אוכפים את החוק, אחר כך היה אפשר לאכוף הלאה.

דוד אזולאי: אבל כל הדברים האלה שאנחנו עושים הם מעשה חלם, ותסלחו לי שאני אומר את זה.

דוד אזולאי: לבוא ולעשות טלוויזיה במעגל סגור ולשים יותר מאבטחים, רבותיי, תסלחו לי, זה מעשה חלם ולא יותר מכך.

דוד אזולאי: הבעיה היא שאין שום תעסוקה לאותו נוער, התלמידים שלנו, הילדים שלנו.

דוד אזולאי: אין להם כלום.

דוד אזולאי: מה שנשאר להם זה לצאת, "לדפוק ראש טוב", להתפרע, להשתולל, ואחר כך את התוצאות אנחנו רואים בבתי חולים ובבתי הקברות.

יורם מרציאנו: קודם כל, אני באמת מברך את חברי, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ' על הדיון המאד חשוב.

יורם מרציאנו: אני בא ממקום של אבא.

יורם מרציאנו: יש לי בת בת 18 ויש לי בן בן 15, ואני מודיע לכם שבימי חמישי-שישי-שבת, אני הופך להיות איש אחר.

יורם מרציאנו: ואני רוצה לומר לכם שהוועדה פה צריכה לקבל החלטות מאד אמיצות לגבי כל הנושא הזה.

יורם מרציאנו: קיימתי שיחה על כך עם חברי, חבר הכנסת אהרונוביץ', במסגרת איזושהי הצעת חוק שאני עומד להניח בימים האלה בכנסת ישראל, על הגבלת שעות הבילוי של הנוער.

יורם מרציאנו: לא יכול להיות – איבדנו את השליטה על הילדים שלנו.

יורם מרציאנו: כשהבת שלי מתלבשת בשעה 24:00 וב – 01:00 יוצאים ומגיעים בשעה שבע ובשמונה בבוקר, וכשאני כאבא מנסה לעשות משהו - - -

אפי איתם: יש לי שאלה אליך.

אפי איתם: באמת, סלח לי.

אפי איתם: כשאתה אומר להם: לא.

אפי איתם: מה קורה?

דוד אזולאי: יש הורים שאיבדו שליטה.

אפי איתם: בסדר.

אפי איתם: אני יודע למה אני שואל.

אפי איתם: אתה אומר: לא הולכים לשם.

אפי איתם: מה קורה?

יורם מרציאנו: חבר הכנסת אפי איתם, אני מודיע לך - - -

שאול קמיסה: פעם אחת אתה אומר לא.

שאול קמיסה: פעם שניה - - -

יורם מרציאנו: אני מודיע לך שלא אחת – אני גם בא מעיר כזאת שאני מכיר את השירות הפסיכולוגי והייתי שם גם סגן ראש עיר בלוד, ואני מכיר את הנושא מהצד האחר – יכול לספר לך פה ראש המועצה של חצור הגלילית - שקוראים לך מהשירות הפסיכולוגי ואומרים לך: תשמע, אתה צריך לתת להם, ואתה צריך להבין את הילדים האלה, ואם תמרוד בילד והילד ישב בבית אז הוא ימרוד בך - - -

אפי איתם: מה אכפת לך?

יורם מרציאנו: תקשיב.

יורם מרציאנו: אני לא הולך עכשיו לקיים דיון כזה ביני ובינך בעניין הילד שלי או שלך.

יורם מרציאנו: אני רוצה לומר לך מבחינת הכלל.

יורם מרציאנו: משום שאם ילד יוצא למועדון הדום או למועדון הוויסקי-גוגו, או למועדון הוולווט, ושם פותחים את השערים לילדים בשעה-24:00 וסוגרים אותו בבוקר – אז שמע, זאת גם הנורמה שמדינת ישראל מייצרת לבני הנוער האלה.

יורם מרציאנו: המועדונים האלה לא נפתחים בשעה שמונה בערב.

יורם מרציאנו: גם אני הייתי נער צעיר, גם אני ביליתי.

יורם מרציאנו: גם אני טיילתי, ואני זוכר: נכנסנו למועדון בשעה שמונה וחצי, אבל כשהנורמה הייתה שסוגרים אותו ב-24:00, אז ב-24:30 הגענו הביתה.

יורם מרציאנו: הדור הזה לא המציא את הגלגל.

יורם מרציאנו: לכן אני אומר: פה צריך להיות משהו שמעוגן בחוק, משום שלא רק שאנחנו, כהורים, מאבדים את הילדים, אני גם רואה מה קורה במועדונים.

יורם מרציאנו: אין שליטה.

יורם מרציאנו: מוכרים אלכוהול – ואני מודיע לך, אדוני, אל תהיה תמים.

יורם מרציאנו: לא לוקחים אותם.

יורם מרציאנו: בעלי המועדונים מוכרים להם, בתוך המועדונים, לקטינות.

יורם מרציאנו: וכשהקטינה מגיעה לשם עם בגיר שהוא בן 26-27, הוא משקה אותה באותו משקה, ונותן לה לשתות כשבעצם הכוונות שלו הן אחרות לגמרי, ולא פעם זה נגמר בתלונה על אונס של נערה שהגיעה אל המשטרה אחרי שההורים שלה גילו מה קרה אתה במועדון אחרי יומיים, אחרי שלושה, כשהיא מתפכחת מהשכרות שהיא הגיעה אליה בתוך המועדון.

יורם מרציאנו: אנחנו, כמחוקקים, כריבונים, חייבים פה להגביל את שעות הבילוי של הנוער הזה, ושמועדון גם – מבחינת הרשות המקומית וגם מבחינת רשיון העסק שלו – אם הוא אחרי 24:00 או 24:30 עובד ומוכר אלכוהול לנערים ופותח את שעריו לילדים האלה עד גיל 18, צריך לסגור לו את המקום.

יורם מרציאנו: אני לא מכיר מספיק את הנתונים, אני עובד עליהם כרגע, אבל אני יודע שרוב מקרי האלימות קורים לקראת הבוקר.

יורם מרציאנו: רוב תאונות הדרכים שמעורבים בהן הצעירים קורים לקראת הבוקר, וגם את זה צריך לבדוק בהשוואה לשנים קודמות, שהמועדונים, הנורמה שלהם הייתה להיסגר ב-24:00 או 01:00 בלילה.

יורם מרציאנו: אני רוצה גם לספר לך, חבר הכנסת אפי איתם.

יורם מרציאנו: אני בא מלוד, שעיר המועדונים שלה היתה רמלה, ואני זוכר ששם סגרנו ב-24:30 את העיר.

יורם מרציאנו: גם בילינו, גם הייתה פחות אלימות, היו פחות סמים, והיה פחות אלכוהול.

אפי איתם: הזכיר חבר הכנסת אזולאי את חלם, אז אני אספר לכם סיפור על חלם.

אפי איתם: בחלם, נשבר הגשר שמוביל אל העיר.

דוד אזולאי: יצאתי מנקודת הנחה שכולם מכירים, לכן לא סיפרתי.

אפי איתם: אנשים התחילו לנסוע וליפול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת איתם, הגשר הזה – באיזה צד הוא שם?

אפי איתם: תקשיב, ותראה שגם אתה עובר על הגשר הזה.

אפי איתם: התחילו אנשים ליפול מהגשר, להיפצע, להיהרג.

אפי איתם: התכנסה מועצת העיר חלם – א-פרופו רשויות - ולקחה אחריות.

אפי איתם: היא אמרה: לא יכול להיות שאנשים ייפצעו ויהרגו ולא יהיה בית חולים למטה.

אפי איתם: נמנו וגמרו, בנו בית חולים והתחילו לטפל באנשים.

אפי איתם: בחלק מהאנשים הטיפול לא הצליח ונפטרו, אז היה שם בית קברות.

אפי איתם: לאט לאט גדל המקום, היה צריך לפתוח בית ספר לילדי הרופאים, אלה שבאו לפקוד את הקברים היה צריך לבנות להם איזו מסעדה, בקיצור, עם השנים, מתחת לגשר, נבנתה עיר שלמה.

אפי איתם: תעשיית הנופלים מהגשר.

אפי איתם: אבל את הגשר לא תקנו.

אפי איתם: כל מה שמוצע כאן – ואני מסכים לגמרי עם חבר הכנסת אזולאי – המצלמות, ואני אומר לך, יורם, החקיקה, האכיפה – אנחנו מלאים חוקים.

אפי איתם: יש סיפור שפעם הצאר הרוסי בא לעיירה יהודית ואמר להם: אני לא מבין אתכם.

אפי איתם: אני שם שוטרים בכל המקומות כדי שלא תבריחו, ואתם מצליחים להבריח ולהערים על כל השוטרים.

אפי איתם: אבל בפסח, בלי שום שוטר, לא יימצאו אצלכם גרגר של חמץ.

אפי איתם: איזה מין עם מוזר אתם?

אפי איתם: למה אני אומר את זה?

אפי איתם: תראו, יש בעיות שקשורות לבריאות של החברה.

אפי איתם: אלה לא בעיות של אכיפה, אלה לא בעיות של חקיקה, אלא אלה בעיות של, קודם כל, תודעה שאנחנו חולים.

אפי איתם: אני אומר את זה: אנחנו חולים, ואנחנו חולים חולי עמוק.

אפי איתם: ויש לנו בסיס להשוואה.

אפי איתם: יהודים במשך אלפיים שנה בכל העולם, זרוקים, עניים, מיעוט, נרדפים, מה שאתם רק רוצים – מעולם לא היה כדבר הזה.

אפי איתם: לא שתו לשוכרה, לא אנסו, לא היו מעורבים בקטטות – ואל תגידו לי מצב סוציו אקונומי.

אפי איתם: יהודים עניים מרודים בהרי האטלס, עניים מרודים בעיירות בפולין.

אפי איתם: לא היה כדבר הזה, מסיבה אחת פשוטה: היה בית יהודי.

אפי איתם: ובבית היהודי היו שלושה דברים: היו אבא ואמא - שהם היו מקור הסמכות, מקור החינוך ומקור האכיפה.

אפי איתם: לא בגלל שהם רואים שוטרים, אלא בגלל שהם אבא ואמא.

אפי איתם: כיבוד אב ואם כיסוד, כדבר בסיסי של האדם, שבלעדיו הוא הופך להיות פרא אדם – זה היה הכל.

אפי איתם: לא סתם שאלתי את יורם - אני גם אבא לשמונה ילדים, כולם כבר היו בגירים.

אפי איתם: מעולם לא קרה שילדי הימרו את פי.

אפי איתם: לפעמים אני לא רוצה להגיד.

אפי איתם: אבל כשאני אומר לא?

אפי איתם: שתעיז בת שלי, שאני אומר לה: את לא הולכת, ושתלך?

אפי איתם: זה לא עניין שאני אכה אותה, זה אושיות הסדר האנושי.

דוד אזולאי: - - להגיע למצב הזה.

מגלי והבה: אל תגיד את זה בקול רם, כי עוד יבואו להתלונן למה הוא אוסר על הילדות שלו.

אפי איתם: אצלנו לא באים ככה.

מגלי והבה: אנחנו באותה סירה, זה בסדר.

אפי איתם: אצלנו ילד קטן – ואני מציע למערכת החינוך, במקום אגרות לבילוי מושכל, ללמד דבר פשוט.

אפי איתם: כבד את אביך ואת אמך למען יאריכון ימיך על פני האדמה.

אפי איתם: נקודה.

אפי איתם: מגיל אפס.

אפי איתם: אבא ואמא.

אפי איתם: ואחר כך גם המורה, ואחר כך גם השוטר, ואחר כך גם חבר הכנסת והמפקד בצבא, יהיו סמכויות.

אפי איתם: אבל כשהסמכות הבסיסית הזאת מתפוררת, ואחר כך מתחילים לבנות מתחת לגשר הזה את כל מה שרוצים בעולם - אין לזה תקנה.

אפי איתם: לכן אני קודם כל אומר, איפה אנחנו עומדים.

יורם מרציאנו: הוא כל כך צודק.

אפי איתם: אני לא נגד חקיקה ואכיפה, ועוד חבר כנסת יצא עם תואר של חבר כנסת מצטיין, והוא יוציא עוד איזה חוק שאף שוטר בעולם לא יאכוף אותו.

אפי איתם: תאמינו לי, השילוב של אלכוהול ומתח מיני, וקצת התרגשות, וכסף – שום שוטר בעולם לא יעמוד בזה.

אפי איתם: לכן אני כן אומר: צריך להתחיל לטפל בגשר.

אפי איתם: צריך לעשות שלושה דברים.

אפי איתם: דבר ראשון – צריך לעשות קורסים להורים.

אפי איתם: לא להתבייש – אני אומר את זה לראשי רשויות, אני אומר את זה במשרד החינוך - קורסים להורות מחדש.

אפי איתם: כל המערכת הבסיסית, שאדם הוא סמכות כלפי ילדיו, התמוטטה.

אפי איתם: אם הייתי ראש ממשלה – כמובן שהייתי עוסק בהתכנסות – אבל הייתי מוציא תקציב עתק שעניינו הוא לבנות מחדש את הסמכות ההורית בבית.

אפי איתם: להעביר את ההורים קורסים.

אפי איתם: לנהוג על אוטו צריך רישיון.

אפי איתם: אבל אם שני ילדים או נערים או איש ואישה מתחברים, יש להם ילדים מעולם - פעם, ראו את זה דרך סבא וסבתא אז הייתה מסורת.

אפי איתם: ביהדות זה עובר דרך ההלכה, כי זה ברור.

אפי איתם: אבל אדם שהתחתן עם אישה?

אפי איתם: מאיפה הוא יודע מה זה להיות אבא?

אפי איתם: בא ילד והעסק מתגלגל.

אפי איתם: לדעתי, צריך לבנות תוכנית לאומית מקיפה לשיקום ערכי המשפחה.

אפי איתם: אם אתם שואלים אותי באמת – כל המצלמות וכל השוטרים וכל הניידות לא יועילו, אם אבא יורם מרציאנו – עוד פעם.

אפי איתם: לא אישית – אם הוא יגיד: עד כאן.

אפי איתם: אצלנו בבית לא מבלים בחוץ משעה 24:00, כולם בבית, נקודה.

אפי איתם: אז ככה יהיה.

אפי איתם: והדבר השני, כמובן, הוא שהבית עצמו יהפוך לאיזשהו מוקד של תוכן.

אפי איתם: אני אומר את זה לא כדי להקניט מישהו.

אפי איתם: אצלנו בשבת יושבים כולם סביב שולחן שבת ומדברים, מתווכחים, יש פרשת שבוע ואחר כך הולכים לישון.

אפי איתם: זהו.

אפי איתם: ואף אחד לא מרגיש צורך להשתכר ביום שישי בלילה כדי להיות בסדר עם עצמו, או לא יודע מה.

אפי איתם: אולי זה אנאכרוניסטי, אולי זה טפשי, אבל מה שעבד כל כך הרבה שנים, 2000 שנה, בתנאים כל כך קיצוניים, לא יכול לעבוד היום?

אפי איתם: כשיש לנו שפע כזה ובתים ממוזגים והורים נאורים ומה שאתם רק רוצים.

אפי איתם: אנא מכם, חפשו את הגרוש לא מתחת לפנס.

אפי איתם: הוא נמצא במקום הקשה, אבל האמיתי.

אפי איתם: משרד החינוך, המשטרה, הרשויות: לשקם את הסמכות ההורית.

אפי איתם: להגיד להורים: מותר לכם, אתם חייבים, זאת חובת

אפי איתם: כם להגיד לילדים שלכם מה אסור, כמו שגם מותר להגיד מה מותר.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: דוד אזולאי: כבוד היושב ראש, רק שאלה לסוזי בן ברוך.

גאלב מג'אדלה: אכיפת שעות הפתיחה של הפיצוציות.

גאלב מג'אדלה: מי צריך לאכוף את זה?

גאלב מג'אדלה: המשטרה או הרשות המקומית?

גאלב מג'אדלה: אני, כשפעם אחת אחד השכנים פנה בקשר לאותה פיצוציה בשכונה, פניתי למשטרה, אמרו לי: תפנה לעירייה.

גאלב מג'אדלה: אני אשמח לקבל תשובה מוסמכת.

גאלב מג'אדלה: לפחות מחר בבוקר אני אדע מה לעשות.

יחזקאל לביא: הפיקוח העירוני.

סוזי בן-ברוך: התשובה היא הרשות המקומית.

דוד אזולאי: רשות עירונית?

דוד אזולאי: בשתיים בלילה תמצא פקח שיטפל בזה.

סוזי בן-ברוך: 106.

סוזי בן-ברוך: בוקר טוב, ברכותי לכולם.

סוזי בן-ברוך: יש כאן כמה חדשים שאני לא מכירה מלפני כן, וכמובן לאדון אהרונוביץ' – אנחנו מכירים בכלל מספסל אחר - אני מברכת את הוועדה שסוף סוף הביאו את מסקנות הוועדה.

סוזי בן-ברוך: משום ש- איך אמרת?

סוזי בן-ברוך: נמאס לי מהוועדות?

סוזי בן-ברוך: – תאר לעצמך מה אנחנו מרגישים.

סוזי בן-ברוך: - - - - 29 ועדות בנושא נוער עוסקות באלימות.

סוזי בן-ברוך: אבל האמת היא שחלה תמורה בנושא הזה של מרכזי הבילוי.

סוזי בן-ברוך: והתמורה היא, בזמנו, ועדת עמית.

סוזי בן-ברוך: ההמלצות לא נכנסו לארון הספרים של אף משרד ממשלתי, ההמלצות אכן מטופלות.

סוזי בן-ברוך: ואני העברתי לחבר הכנסת אהרונוביץ' – אני מעבירה גם ליו"ר הוועדה – כל המלצה של ועדת עמית והסטטוס הנוכחי שלה.

סוזי בן-ברוך: אלה המלצות הוועדה אחת לאחת.

יורם מרציאנו: נשמח לקבל את זה גם.

סוזי בן-ברוך: יש התקדמות מבחינת המלצות הוועדה, וכאן העירו לגבי מספר דברים.

סוזי בן-ברוך: אני רק ארוץ עם זה, כיוון שלא לכולם יש את המסמך.

סוזי בן-ברוך: לגבי העסקת שוטרים בשכר, הנושא הזה נדון בעניין רב – אני מצטערת שאתה מתייחס לדברים - - -

אפי איתם: זו בחירה.

אפי איתם: בחירה של ההורים.

סוזי בן-ברוך: אבל בכל זאת המצב הוא כל כך גרוע, כרגע, שאנחנו צריכים למצוא איך אנחנו מטפלים טיפול ראשוני ואחר כך ממשיכים, לגבי הסמכות ההורית והמורים, וכולי.

סוזי בן-ברוך: לגבי העסקת שוטרים בשכר – יש לכם את הסטטוס, ויש בעיה.

סוזי בן-ברוך: יש הצעת חוק כתובה, כרגע – יושבת כאן רחל גוטליב והיא תוכל להרחיב לגבי הנושא הזה – יש בעיה עם היועץ המשפטי של משרד הפנים שלא מקבל כרגע את ההצעה.

סוזי בן-ברוך: אולי זה הערך המוסף של הוועדה, שאולי היא תריץ חקיקה בעניין זה, של העסקת שוטרים בשכר.

סוזי בן-ברוך: לגבי הגבלות על פי הוראת שעה.

סוזי בן-ברוך: אנחנו המלצנו לוועדת עמית – ובעצם כמעט כולם פה היו חברים בוועדת עמית – ביקשנו הפרדה במועדונים בין קטינים לבכירים.

סוזי בן-ברוך: צדק מי שאמר שיש כאן מקרי אונס של קטינות שנכנסות למועדונים, למרות שכתוב רק מגיל 18 ומעלה, זה מגיל 18 ומעלה לבנים ולא בנות.

סוזי בן-ברוך: הבנות בכל גיל יכולות להיכנס לכל מועדון, כי רוצים את הבנות הצעירות.

סוזי בן-ברוך: אני לא רוצה לומר לכם שאנחנו יודעים על מקרים קשים מאד של מעשים מגונים עם אונס במועדונים, שלא מדווחים למשטרה.

סוזי בן-ברוך: כי הנערה נאנסה, לא נעים לה לבוא למשטרה, היא לא זוכרת מה קרה לה, זה ייראה כאילו היא ושיתפה פעולה והיא מעדיפה לשתוק ולסבול.

סוזי בן-ברוך: ולצערנו, יש לזה השלכות מאד קשות בעתיד.

סוזי בן-ברוך: הנושא של הפרדה בין בגירים לקטינים – המלצנו לוועדה להפריד בין קטינים לבגירים, ויש המלצה לעניין הזה.

סוזי בן-ברוך: ההמלצה הזאת כן התקבלה.

סוזי בן-ברוך: לגבי הנושא של הגבלת שעות פעילות המועדונים.

סוזי בן-ברוך: המלצנו, לגבי קטינים, שראש רשות מקומית יקבע לסגור את המועדון, אם זה ב-24:00 או 01:00.

סוזי בן-ברוך: ראש הרשות המקומית, לגבי קטינים עד גיל 18.

דוד אזולאי: ואם זה לא בתחום הרשות המקומית, כפי שהזכיר כאן ראש המועצה של חצור?

סוזי בן ברוך: אתם יכולים להריץ חקיקה ואנחנו, כמשטרה, נברך עליה.

חיים להב: אין מצב כזה.

חיים להב: תמיד זה תחת חסות של איזושהי מועצה.

דוד אזולאי: קיבוצים שייכים למועצה אזורית.

סוזי בן-ברוך: לגבי הנושא של הגבלת שעות פעילות מועדונים, אנחנו המלצנו – היינו בדעת מיעוט.

סוזי בן-ברוך: היו כאן ארבעה נציגי ממשלה שהציעו לסגור את המועדונים באחת בלילה, כמו שקיים במדינות אחרות בעולם.

סוזי בן-ברוך: אני רואה שעשיתם עבודה בעיין הזה.

סוזי בן-ברוך: לגבי ההגבלה על שעות מכירת אלכוהול.

סוזי בן-ברוך: כמובן שלגבי קטינים אסור בכלל למכור אלכוהול.

סוזי בן-ברוך: זה קיים בחקיקה, החוק הזה כבר קיים, אסור למכור אלכוהול לקטינים, כולל במועדונים, פאבים, אלא בכל מקום.

יורם מרציאנו: איך אוכפים את זה?

סוזי בן-ברוך: תכף אני אגיד לכם.

יחזקאל לביא: לא איך אלא מי?

אפי איתם: איך יודעים אם ילד קטין או לא?

סוזי בן-ברוך: יש דרישה לבקש תעודת זהות.

דוד אזולאי: את רוצה שנעשה יחד ניסוי וניגש לקנות שתייה חריפה ביחד עם ילד קטן?

סוזי בן-ברוך: אז אני רוצה להגיד לך שעשינו את הניסוי הזה.

סוזי בן-ברוך: אז באותו סופר, מוכרת אחת מכרה לילד הזה, מוכרת אחרת ביקשה תעודת זהות.

סוזי בן-ברוך: עוד פעם, זה עניין של אכיפה, לא במשטרה.

סוזי בן-ברוך: זה בכל מקום.

יורם מרציאנו: כן, אבל אם פעם פעמיים ושלוש אנשים יקבלו עונשים מרתיעים כמו שכתוב בחוק - - -

סוזי בן-ברוך: אוקי, אני מסכימה אתך.

אפי איתם: אתה יודע כמה כסף יש ממכירת אלכוהול לקטינים?

אפי איתם: אז יקבלו קנס ונגמר הסיפור.

אפי איתם: זה שווה את כל הכסף.

אפי איתם: אל תחפשו את זה במקום שזה לא נמצא בו.

סוזי בן-ברוך: רגע, רגע.

סוזי בן-ברוך: אל תתייאשו כל כך מהר.

סוזי בן-ברוך: אפשר כן לשקם את הנושא זה.

סוזי בן-ברוך: הגבלת שעות מכירת אלכוהול לבגירים – אנחנו המלצנו בשעה שלוש לפנות בוקר להפסיק למכור משקאות אלכוהוליים לבגירים, ואני רואה שעשו פה עבודה, בעמוד האחרון, בעבודה שהכנתם לחברי הכנסת, שאכן בדקתם מה קורה בעולם, וזה פחות או יותר מה שקורה בעולם.

סוזי בן-ברוך: אנחנו הלכנו לנושא של הקניית סמכויות למאבטחים.

סוזי בן-ברוך: יש כאן תורה עמוקה מכאן ועד להודעה חדשה.

סוזי בן-ברוך: המשטרה אפילו התחילה לעשות הכשרה למאבטחים בעניין הזה, ומאחר וההכשרה היא מאד מאד יקרה, זה נופל על עלויות המשטרה, וכאן יש נושא לבדיקה - מי צריך לממן את ההכשרה למאבטחים.

סוזי בן-ברוך: מדובר בקרוב ל-180,000 מאבטחים בכל הארץ.

סוזי בן-ברוך: זה לא דבר פשוט.

יורם מרציאנו: אני לא מבין, נכנסים למועדונים משלמים כניסה.

יורם מרציאנו: לא?

סוזי בן-ברוך: בסדר, אבל צריך להכשיר את המאבטח.

סוזי בן-ברוך: המאבטח לא יודע מה לעשות.

סוזי בן-ברוך: בדיקת עבר פלילי לעובדי המועדון.

סוזי בן-ברוך: זה כבר נעשה הלכה למעשה, כל עובדי המועדונים עוברים בדיקת - - -

יורם מרציאנו: לצערי,כל מי ששולט במועדונים בתל אביב זה עולם תחתון.

סוזי בן-ברוך: לכן הנושא הזה מאד חשוב.

סוזי בן-ברוך: מתן רשיון לבעלי המועדון.

סוזי בן-ברוך: הצענו קנסות מנהליים, כתוב כאן מה המגבלה לגבי זה.

סוזי בן-ברוך: משרד הפנים לא מעוניין כרגע, יש עם זה בעיה.

סוזי בן-ברוך: הפרדת שירותי גברים ונשים, זה קיים הלכה למעשה.

סוזי בן-ברוך: מחלקת האבטחה של משטרת ישראל מטפלת בזה.

סוזי בן-ברוך: כבר מינואר 2005 המשטרה מגבילה, וכל עסק צריך להוכיח שאכן הוא בנה שירותים נפרדים לגברים ונשים.

סוזי בן-ברוך: הבעיה קיימת לגבי המועדונים שקיבלו רשיון לפני ינואר 2005.

סוזי בן-ברוך: התשובה היא שבזמן החידוש דורשים מהם לעשות הפרדה.

סוזי בן-ברוך: שוב, בגלל הסיבה הזאת שגברים ונשים נכנסו יחד וזה הוביל לאונס.

סוזי בן-ברוך: מצלמות אבטחה – רישוי עסקים של משטרת ישראל הנחה את כל בעלי המועדונים והפאבים כן להכניס מצלמות לתוך המועדונים.

סוזי בן-ברוך: זה קיים הלכה למעשה.

סוזי בן-ברוך: שוב, זה קיים מינואר 2005, כולל מצלמות לגבי החנייה של אותו איזור, זאת אומרת, תאורה ומצלמות פטנט.

סוזי בן-ברוך: זה כבר קיים הלכה למעשה.

סוזי בן-ברוך: מי שלא עושה את זה לא מקבל רשיון.

דוד אזולאי: רק שימי לב כמה דרישות יש למשטרה, וזה עולה הון כל מה שאתם דורשים כאן.

דוד אזולאי: זה רק אומר עד כמה הרווחים הם גדולים בעסקים האלה.

דוד אזולאי: וזה עדיין כדאי.

סוזי בן-ברוך: נכון.

סוזי בן-ברוך: מכבה אש.

סוזי בן-ברוך: ביקשנו בוועדה שיהיה למפקד כיבוי אש את הרישוי בחוק לסגור מועדון.

סוזי בן-ברוך: הוא בא ורואה שמבחינה בטיחותית יש בעיה – לסגור את המועדון.

סוזי בן-ברוך: אנחנו בעד זה, משרד הפנים מתנגד, כי ראשי הרשויות לא כל כך אהבו את הרעיון שמכבי האש יסגרו את המועדון כשראש רשות מקומית לא מעוניין לסגור אותו.

יחזקאל לביא: אבל הדבר מוזכר בחוק רישוי עסקים.

סוזי בן-ברוך: הנושא של סיירות הורים.

סוזי בן-ברוך: דיברתי כאן על מעורבות הורים.

סוזי בן-ברוך: גם משטרת ישראל וגם הרשות למלחמה בסמים יצאו בתנופה אדירה להקמת סיירות הורים.

סוזי בן-ברוך: יש היום כ-40 סיירות הורים.

סוזי בן-ברוך: זה אומר הורים שמאבטחים ומסיירים היכן שהילדים מבלים.

סוזי בן-ברוך: וראה זה פלא – הורים שמסיירים פעם ראשונה ופעם שנייה, הילדים שלהם נעלמים מהמרכזים האלה, כי הם אומרים: הילד שלי לא יסתובב כאן.

סוזי בן-ברוך: אני מוכן לשמור על ילדים אחרים, אבל הילד שלי לא יסתובב כאן.

סוזי בן-ברוך: ראינו את זה חזק באילת, אילת ורמת השרון היו הראשונות שהקימו את זה בארץ, זה קיים בארבעים מקומות בהצלחה יתרה.

סוזי בן-ברוך: והורים בפעם הראשונה נוכחים לדעת מה עושה הילד עם ה-300 שקל שנותנים לו ביום שישי בערב.

סוזי בן-ברוך: פתאום הוא לא הולך רק לשתות משהו, אלא הוא שותה הרבה מאד.

סוזי בן-ברוך: וזה היתרון הגדול של סיירת הורים – הנוכחות והבולטות של ההורים, והמעורבות שלהם.

סוזי בן-ברוך: המלצנו על מרכזי שיטור קהילתיים במרכזי בילוי – זה תלוי תקציבים.

סוזי בן-ברוך: סיורים משולבים כבר קיימים בעשרים רשויות מקומיות.

סוזי בן-ברוך: שוטר פלוס פקח עירייה.

סוזי בן-ברוך: זה קיים, ראשי רשויות מאד רוצים את הרעיון הזה, אני יודעת שראשי השלטון המקומי הולכים למהלך מאד חזק בעניין הזה.

סוזי בן-ברוך: גז הצחוק נכנס לחקיקה במהלך הוועדה, דחפנו אותו בעניין הזה.

סוזי בן-ברוך: בקיצור, בסוף יש טבלת must, כתבנו שם כל המלצה והמלצה, ואני באמת אודה לוועדה אם תיקח כל המלצה, ומה שאפשר להריץ בחקיקה – להריץ בחקיקה.

גאלב מג'אדלה: ואנחנו נודה למשטרה שהיא תעשה את האכיפה.

דוד אזולאי: אין לה כוח אדם.

סוזי בן-ברוך: לא, לא.

סוזי בן-ברוך: אם היא תאשר ותתנו תקציבים, אין שום בעיה.

סוזי בן-ברוך: אנחנו מבטיחים לעשות את שלנו.

אפי איתם: אולי לעשות סיורי הלם להורים, זה רעיון.

דוד אזולאי: אותם תקציבים שהיו לגוש קטיף, אותם מאות ואלפים וחיילים וצבא שהיו שם, יכולים לתת פתרונות.

דוד אזולאי: תאמיני לי.

דוד אזולאי: פעם חשבתי שלמשטרה אין כסף, אבל אחרי גוש קטיף למדתי שיש, כשצריך יש.

סוזי בן-ברוך: הנושא הוא לא גוש קטיף.

קריאות: - -

סוזי בן-ברוך: אדוני יושב ראש הוועדה, אני רוצה לספר לכם משהו.

סוזי בן-ברוך: ביום שישי לפני שבועיים לקחנו את שופטי הנוער, חוקרים, פקידי סעד, שירות - - - לנוער, אנשי חינוך, הורים, מי שרצה – חמישים איש – לעשות סיור במרכז יפתח שנמצא בדרום תל אביב.

סוזי בן-ברוך: מרכז הבילויים של תל אביב.

סוזי בן-ברוך: ואני כקצינת נוער שגדלתי בתל אביב – לפני 25 שנה כבר הסתובבתי שם – רוצה לומר לך שביום שישי בשעה 23:00 התחלנו את הסיור, לא ראינו עוד שום דבר.

סוזי בן-ברוך: ב- 24:30 התחילו להגיע מכוניות, כל אחד פותח את הבגאז' – הבעיה היא לא הנוער, אמר פה חיים להב וגם המועצה לשלום הילד – הבעיה היא בגירים.

סוזי בן-ברוך: חברה בצבא ואחרי צבא, פותחים את הבגאז', מרביצים וודקה ורד-בול מכאן ועד להודעה חדשה, מתדלקים את עצמם, נכנסים למועדון.

סוזי בן-ברוך: ניגשנו אליהם ושאלנו: רגע, מה?

סוזי בן-ברוך: שותים 5-6 כוסיות כאלה לפחות, כל שניים-שלושה קונים בקבוק וודקה גדול, ולא גומרים אותו.

סוזי בן-ברוך: ומודבר בבני טובים מכאן ועד להודעה חדשה.

סוזי בן-ברוך: לאו דווקא נוער.

סוזי בן-ברוך: בני 20, 25, 26 עד 27-28.

סוזי בן-ברוך: שאלנו אותם מה הגיל.

סוזי בן-ברוך: זו תמונה מזעזעת, הם באמצע הרחוב, שותים לשוכרה, ואנחנו כמשטרה לא יכולים לעשות כלום, כי אין חוק שאוסר שתיית אלכוהול ברחובות, כמו שקיים במדינות אחרות באירופה.

סוזי בן-ברוך: דבר שני, סגרנו מועדון.

סוזי בן-ברוך: את מועדון ה- - - סגרנו באותו לילה, כי הוא מכר משקאות לקטינים.

סוזי בן-ברוך: בזמן הסגירה נכחו גם האורחים והוצאו החוצה 600 בני נוער – זה מועדון לנוער עד גיל 18, שהרישוי נתן לו מקום רק ל-280 בני נוער.

סוזי בן-ברוך: אתם יודעים איזו סכנה זאת?

סוזי בן-ברוך: הרי זאת הסכנה.

סוזי בן-ברוך: המועדון נסגר.

סוזי בן-ברוך: הבחור לקח 60,000 שקל – הוא לקח מכל ילד 110 שקלים, עיכבנו אותו בתחנת המשטרה ואחר כך הוא הלך עם 60,000 שקל הביתה.

סוזי בן-ברוך: הילדים לא קיבלו את הכסף חזרה.

סוזי בן-ברוך: 600 ילדים הוצאו מהמועדון בשתיים בלילה, והתחילו לחפש מה לעשות באזור.

סוזי בן-ברוך: הוא הלך הביתה, אחר כך היה לו שימוע, סגרו לו את המועדון לשלושים יום.

סוזי בן-ברוך: זו תמונת מצב נוראית, וזו תמונת המצב האמיתית.

סוזי בן-ברוך: ככה זה נראה.

סוזי בן-ברוך: גם בראשון לציון, גם ברחובות, גם בבאר-שבע, גם בחיפה.

סוזי בן-ברוך: זאת התמונה האמיתית.

סוזי בן-ברוך: שתייה לשוכרה ברחובות, מכירה חופשית של אלכוהול – גם אם זה לא נוער, מעל גיל 18 לא יכול לשתות.

סוזי בן-ברוך: הנה, נתתי לך גם 3 הצעות לחקיקה לחברי הכנסת.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש.

מגלי והבה: אל"ף, אני רוצה לברך על הדיון, שבא הפעם לא אחרי שנרצח עוד חייל או בן נוער שבילה באיזה מועדון.

מגלי והבה: ראינו ושמענו את התיאורים.

מגלי והבה: אני מצטרף לחבר הכנסת אפי איתם, שהחולי הוא לא רק בחברה ואצל אלה שצריכים לאכוף את החוק, אלא צריך להתחיל בכל המערכת.

מגלי והבה: חינוך, הורים וכל מי שחשוב לו שאנחנו לא נידרדר לתהומות שאחר כך אי אפשר לצאת משם.

מגלי והבה: מפתיע אותי כל הזמן הנושא של אכיפת החוק והמשטרה.

מגלי והבה: היום, בשביל לעשות משהו – אם נשים את הנושא של אכיפה, תעבורה, משטרת התנועה – שואלים איפה התקציב, למה לא עושים.

מגלי והבה: כשרוצים לטפל בנוער – איפה התקציב לאותם שוטרים בשכר.

מגלי והבה: אנחנו צריכים להבין: אם לא יהיה טיפול יסודי – חלק מהדברים הם גם המלצות יפות שכתובות על הנייר.

מגלי והבה: הייתה גם וועדה מורכבת ממשרד החינוך, המשרד לביטחון פנים וגורמים שונים, שיצאה עם ספר המלצות.

מגלי והבה: השאלה היא מה נעשה בפועל בשטח, והאחריות צריכה להיות פה לא רק על גורם אחד אלא על כל הגורמים.

מגלי והבה: צריך להיות מעקב על מה שקורה בתוך המועדונים ובאותם מקומות המועדים לפורענות.

מגלי והבה: אנחנו צריכים שירגישו שם שיש מישהו שאכפת לו, שצריך להתמודד עם הסוגייה הזאת.

מגלי והבה: שיתוף פעולה של כל הגורמים – הבית, בית הספר, מערכת המשטרה והאכיפה – יביא לתוצאות.

מגלי והבה: בזמנו היו כמה סיורים של ועדות כמו ועדת הפנים למקומות הבילוי של אלה שעסקו בזמנו במקצוע העתיק.

מגלי והבה: היה לזה הד תקשורתי.

מגלי והבה: יכול להיות שצריך להציע שהוועדה תבקר בכמה מקומות מדי פעם, לראות איך זה משליך על אותם אנשים.

מגלי והבה: אולי זה יזיז להם משהו, אולי זה ישפיע על אותו נוער שרואה שכל המדינה שמה לה למטרה להילחם בתופעות האלה.

מגלי והבה: כי אני מסכים שלא כל הילדים אתה אומר להם: אחרי 24:00 אסור.

מגלי והבה: עדיין החברה שלנו, לשמחתי, לא הגיעה לשלב הזה ש-24:00 זה מאוחר מדי.

מגלי והבה: לא עולים על רכב ונוסעים.

מגלי והבה: אלא צריך לראות איך לשכנע בדרכים כאלה שכל הגורמים ביחד יפעלו למען מיגור התופעה.

חגית לרנאו: אפשר להעיר שלוש הערות קצרות?

גאלב מג'אדלה: אני מתנצל, אני לא יכול.

גאלב מג'אדלה: את גם איחרת.

חגית לרנאו: לא איחרתי.

חגית לרנאו: אבל באמת, רק מילה.

גאלב מג'אדלה: לא יכול.

גאלב מג'אדלה: תכף אני אתן לך פתרון למה שאת רוצה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אהרונוביץ', אני מבקש, עשרה ימים מהים, כל הגורמים שיושבים כאן ומעוניינים, מוסדות ואנשים, יעבירו נייר בעניין, תרכז את ה נייר הזה, תכין את ההמלצות.

יחזקאל לביא: כולל משרד הפנים.

גאלב מג'אדלה: כולל משרד הפנים – משרד הפנים אני אתייחס אליו בנפרד.

גאלב מג'אדלה: ואנחנו נעיין עשרה ימים ונניח המלצות.

גאלב מג'אדלה: אלה שלא יצא להם לדבר – יש להם אפשרות להעביר מסמך מסודר וכל אלה שדיברו יכולים להעביר מסמך מסודר לדברים שהם אמרו.

גאלב מג'אדלה: אני מציע, גם שניעזר במסמכים שיש לנו, הוועדה שהייתה לפני 11 שנה, שיש לה המלצות מאד טובות – הם קלעו לדעת חכמים - לפני 11 שנה.

גאלב מג'אדלה: מה שהם אמרו, עכשיו אנחנו מגיעים אליו.

גאלב מג'אדלה: ואת החומר של הממ"מ.

גאלב מג'אדלה: יש לנו פה חומר מצוין.

גאלב מג'אדלה: בנוסף לכל הדברים שנאמרו, אני מציע שנקבל את ההצעה של גברת שולה אגמי, נצא לסיור לילי, לא מתוכנן מראש.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רק לא נתאם את זה, אנחנו נעשה את זה במפתיע.

שולה אגמי: אני רוצה להצטרף.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נודיע לך, ובלבד שזה יישאר חסוי.

גאלב מג'אדלה: הנושא הוא סבוך, הוא מורכב, ראינו - - -

יורם מרציאנו: אבל במסגרת העשרה ימים האלה, כדי שנכין את זה במסגרת הביקור.

סוזי בן-ברוך: או חמישי או שישי.

יורם מרציאנו: או מוצאי שבת.

סוזי בן-ברוך: לא, חמישי או שישי בלילה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מרציאנו, יש פה מנהלת ועדה, יש פה צוות, יתאמו את זה, יעשו את זה על הצד הטוב ביותר יחד אתכם, בהבנה, בהסכמה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות קודם כל לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ' על התרומה שלו לדיון וגם על כך שהביא את ההצעה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות לכל הגורמים שיושבים כאן, לחברי הכנסת שבאו היום ונקווה שנוכל במשהו לתרום למען החברה.