ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 17, פרוטוקול מספר 16, 2006-06-14 09:00

מיכאל מלכיאור: אמרו לנו שראש העיר של שדרות וחבורתו בדרכם לכאן.

מיכאל מלכיאור: קבעתי את הישיבה כשראש העיר היה כאן בסערת רוחות מסיבות רבות ומובנות, ואמר לי לפני שבוע שמשרד החינוך לקח את הסכום שהיה בשנה שעברה לקייטנות, וביטל את זה.

מיכאל מלכיאור: הוא היה מאוד כעוס, והבטחתי לו מיד שנקיים ישיבה על כך.

מיכאל מלכיאור: קראתי אתמול את ההודעה שיצאה – אנחנו שמחים על כך שבכל פעם, ערב לפני קיום הישיבה - - -

קריאה: משרד החינוך מעולם לא ביטל - - -

מיכאל מלכיאור: כנראה שהיה לו מידע לא נכון, אבל אנחנו שמחים על ההודעה שקראנו אתמול בערב.

מיכאל מלכיאור: חשבנו להוסיף נושאים לסדר-היום שלנו, וכך לפתור אותם בלא לדון בהם.

מיכאל מלכיאור: אבל אנחנו שמחים שבאמת באים לקראת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מכירים גם את המצוקות של משרד החינוך, אבל אנחנו כאן קודם כל כדי לטפל במצוקות של הילדים בשדרות.

מיכאל מלכיאור: שדרות היא שם קוד.

מיכאל מלכיאור: ברור שמדובר בכל עוטף עזה ובכל המקומות - - - לכן הרחבנו את הנושא – לא נטפל רק בנושא הקייטנות, כפי שתוכנן בתחילה – ונטפל בכל המצוקות של הילדים ושל התלמידים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמצאים בשבוע האחרון של שנת הלימודים – לפחות מבחינת בתי הספר התיכוניים.

מיכאל מלכיאור: כך אחד מהבנים שלי מודיע לי בחגיגיות מדי בוקר.

מיכאל מלכיאור: אחר-כך יש להם 12 שבועות חופש – זה לא שהוא למד משהו לפני כן, אבל זה כבר סיפור פרטי ולא כללי.

מיכאל מלכיאור: לאחר מכן יש שבוע נוסף של בתי-הספר היסודיים.

מיכאל מלכיאור: לכן זה ממש בסוף.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, זה מצב מאוד מיוחד שיש לנו כלפי הילדים – גם לגבי כל הקיץ וכל המצב של הילדים.

מיכאל מלכיאור: התיאורים שאנחנו מקבלים – גם באמצעי התקשורת וגם באמצעות הקשר שיש לכל אחד מאתנו עם התושבים.

מיכאל מלכיאור: נשמע תחילה את נציגי משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: אמירה, אולי תוכלי לתת לנו תמונת מצב לגבי מה שאתם עושים, ואולי גם ביחס למה שאולי הייתם צריכים לעשות ועדיין לא עושים.

אמירה חיים: בחצי מילה, אומר שבמהלך כל השנים אנחנו מלווים את האזור בתגבורים כאלה ואחרים.

אמירה חיים: לא ניגע בכך עכשיו, כי אתה אומר שזה כבר מאחורינו – שעות הוראה, שעות תגבורים, פעילות הפגתית, יותר שעות וכספים למנהל חברה ונוער להפעלות של הצד הבלתי-פורמלי.

אמירה חיים: זה מה שנעשה במהלך השנה.

אמירה חיים: כמובן, תמיכה נרחבת מאוד של שפ"י.

אמירה חיים: אבל בוא ניגע משלב זה והלאה – זו המטרה של הפגישה היום.

מיכאל מלכיאור: נכון.

מיכאל מלכיאור: במיוחד בתקופת סוף שנת הלימודים והחופש, שהיא באמת תקופה ארוכה.

מיכאל מלכיאור: אני בא ממדינה שבה חופשת הקיץ אורכת ששה שבועות.

מיכאל מלכיאור: אבל אולי זו מדינת עולם שלישי, אז לא צריך להתחשב בכך.

רונית תירוש: לא, אין שם את ארגוני המורים.

רונית תירוש: ניסינו לקצר.

אמירה חיים: חמש נקודות שחמש רשויות העלו גם השבוע, בפגישה שהתקיימה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אמירה חיים: התקיים סיור באזור, ונפגשו שם מנכ"לי כל המשרדים, ועלו מספר נקודות.

אמירה חיים: יש חמש נקודות שכדאי שנתייחס אליהן כאן:

אמירה חיים: (א) המיגון; (ב) שפ"י; (ג) הקלות בבגרות – אם תרצו, נתייחס לכך שוב, כי התייחסנו לכך בשבוע שעבר.

אורית נוקד: שמענו אתמול הודעה של השרה.

אמירה חיים: נכון, אבל זאת לא ההקלה היחידה.

אמירה חיים: יש כמה דברים נוספים.

אורית נוקד: כי בפירוש אמרו שתוספת זמן היא הדבר הכי פחות חשוב.

אמירה חיים: הדברים מדווחים, אבל העיתונים מדווחים את השורה שאותה הם רוצים להוציא בתקשורת.

אמירה חיים: יש מספר נקודות נוספות, מעבר לדברם שהתקשורת הוציאה.

אמירה חיים: אם תרצו, אתייחס לכך.

אמירה חיים: נקודות נוספות הן: (ד) קייטנות קיץ; (ה) פעילות הפגתית, שמתחילה כבר היום בבוקר.

אמירה חיים: לגבי המיגון: באופן כללי, ברור שמשרד החינוך אחראי לשלום הילדים.

אמירה חיים: זה נכון, אבל אין לו את הסמכות הכספית לטפל בנושא הזה.

אמירה חיים: את זה עושה פיקוד העורף.

אמירה חיים: מה משרד החינוך כן עשה בענין המיגון?

אמירה חיים: הקדמנו בניה, ונתנו בניה במקומות שלא היו מקבלים בניה במצב אחר.

אמירה חיים: כך למשל: בית הספר היסודי בשער הנגב עומד להיבנות מחדש.

אמירה חיים: בתנאים אחרים הוא לא היה נבנה מחדש.

אמירה חיים: עשינו מצ'ינג יחד עם פיקוד העורף.

אמירה חיים: במקום למגן את בית-הספר, משרד החינוך מממן 18 כיתות בניה, פלוס הקטע של פיקוד העורף – בונים בית-ספר חדש.

אמירה חיים: זה בבית הספר היסודי.

אמירה חיים: לגבי בית הספר העל-יסודי, יש דיונים מה לעשות.

מיכאל מלכיאור: כמה עולה למגן בית-ספר כזה?

קריאה: למטר מרובע זה 2,500 ש"ח

שי חרמש: 15% מעלות המיגון.

מיכאל מלכיאור: אז לדעתי כדאי לבנות מחדש את כל בתי הספר.

אמירה חיים: זה הכיוון.

מיכאל מלכיאור: הייתי בבית-הספר שבו נפל הקאסם בתוך בית-הספר.

מיכאל מלכיאור: הוא נראה חורבה גם בלי שום קאסם.

מיכאל מלכיאור: לא רואים איפה הקאסם ואיפה בית הספר.

מיכאל מלכיאור: הכל נראה אותו הדבר.

אמירה חיים: נכון.

אמירה חיים: אבל התקציב שיש למדינת ישראל לבינוי בתי ספר חדשים – יש הכרה בצורך שצריך לבנות בית ספר, אבל עד שמגיעים לתקצוב לוקח זמן, כי יש רשימה.

מיכאל מלכיאור: אבל אם ההפרש מסתכם ב-15% בלבד, צריך לנצל את המצב ולבנות - - -

אמירה חיים: אני רוצה לציין שהקדמנו בניה בשער הנגב.

אמירה חיים: את הכיוון הראשוני נתנה רונית תירוש כמנכ"לית, בביקורה בשנה שעברה בבית ספר שער הנגב, בפגישה עם פיקוד העורף שהיה שם במקום.

אמירה חיים: אז נעשה הסיפור של המצ'ינג.

אמירה חיים: רונית הוציאה את זה לדרך במצ'ינג, וגם בניה של גנים חדשים בשדרות.

מיכאל מלכיאור: על כמה מוסדות חינוך אנחנו מדברים?

אמירה חיים: בית ספר יסודי שער הנגב.

מיכאל מלכיאור: כמה בתי ספר וגנים יש בעוטף עזה?

קריאה: 23 גנים.

אמירה חיים: מדובר ב-10 בתי ספר שעומדים בסכנה כמעט יומיומית.

אמירה חיים: השאר הם גני ילדים שמפוזרים באזור.

מיכאל מלכיאור: כולל תיכונים?

אמירה חיים: כן.

מיכאל מלכיאור: עשרה בתי ספר ו-23 גנים?

אמירה חיים: לא, הרבה יותר גנים.

אמירה חיים: מספר הגנים הוא 38 גנים, שעומדים ממש תחת סכנה יומיומית.

אמירה חיים: השאר נמצאים בטווח רחוק יותר.

מיכאל מלכיאור: אני חושש שהטווח הולך ומתרחב.

אמירה חיים: נכון.

אמירה חיים: אני רוצה לסיים עם שער הנגב – אעשה את זה מסודר וקצר: בשער הנגב בית הספר והמועצה עדיין לא גיבשו את הקונספציה ביחס לאופן שבו הם רוצים לראות את בית הספר העתידי – האם הוא יהיה מפוזר בבניינים; האם זה יהיה בנין שלם.

אמירה חיים: פיקוד העורף מוכן למגן את המקום באיזשהו בטון, אך התושבים לא מוכנים לראות את בית הספר שלהם עם חומת בטון סביב.

אמירה חיים: יושב כאן גם חבר הכנסת שי חרמש.

אמירה חיים: לפיכך, אנחנו לא יודעים מה עומד להיות שם.

אמירה חיים: לגבי שדרות: יושב כאן שמעון, מנכ"ל העיריה.

אמירה חיים: בית הספר העל-יסודי ייבנה מחדש בהשקעה של 10 מיליוני ש"ח, במצ'ינג עם פיקוד העורף.

מיכאל מלכיאור: באיזה בית ספר מדובר?

אמירה חיים: העל-יסודי הדתי.

מיכאל מלכיאור: זה לא מי שנפגע?

אמירה חיים: הוא נפגע.

שמעון פרץ: זה בית ספר שנמצא מעוז הישן, יושבת שם נתיב האולפנה, שאמורה לעבור למתחם שאמירה מציינת.

שמעון פרץ: ברגע שיושלם שם המתחם, זה אמור לעבור ליד בית הספר להריסה.

שמעון פרץ: המקום שבו ראית את הנפילה הוא מקום שאמור להיהרס.

שמעון פרץ: היום אנחנו נעצרים בהליכים בירוקרטיים, שחייבים לתת להם מענה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נגיע לכך.

מיכאל מלכיאור: אמירה, אנחנו רוצים פתרון כולל – מהי ההחלטה לגבי המיגון של בתי הספר?

אמירה חיים: ראשית, זאת לא אחריותו של משרד החינוך לתקצב את זה.

אמירה חיים: יש תכנית מסודרת מאוד ביחס לצרכים.

אמירה חיים: גני הילדים בתכנית, ועד 1 בספטמבר אנחנו מקווים מאוד שכל גני הילדים יהיו ממוגנים.

אמירה חיים: בינתיים 7 בשדרות ממוגנים ווו-2 בשער הנגב.

אמירה חיים: השאר לא.

שי חרמש: 5 בבג"ץ.

אמירה חיים: הכל בתהליך מיגון.

אמירה חיים: בספטמבר 2006 כל גני הילדים אמורים להיות ממוגנים.

אמירה חיים: יש תהליך.

אמירה חיים: צריך לבקש את התכנית מפיקוד העורף, ולבקש את זירוז התכנית.

מיכאל מלכיאור: עד מתי הכל יהיה ממוגן?

אמירה חיים: מדברים על אמצע 2007.

מיכאל מלכיאור: עוד שנה?

אמירה חיים: כן, אבל אני לא רוצה להתחייב על כך, ואומר לך גם מדוע.

מיכאל מלכיאור: שאלתי מהי התכנית; לא שאלתי על התחייבות.

אמירה חיים: זה של פיקוד העורף ולא שלי, אני לא רוצה להתחייב.

שאול יגיל: על-פי תכנית של פיקוד העורף למיגון גני הילדים, בתקציב שקיים אצלם ישנה תכנית שאמורה להתחיל במיגון החל מהחודש הבא.

שאול יגיל: יש שם ארבעה קבלנים שכבר זכו בעבודות האלה.

שאול יגיל: תכנית סיום משוערת למיגון כל גני הילדים – ומדובר בקרוב ל-40 גני ילדים--

מיכאל מלכיאור: שמענו שיש 38 גנים.

שאול יגיל: יש תוספת - - -

אמירה חיים: זה נזיל.

אמירה חיים: בכל פעם הטיל מגיע לכאן והטיל מגיע לשם.

שאול יגיל: זה בתהליך.

שאול יגיל: בחלק מהגנים זה יהיה מוכן כבר בתחילת שנת הלימודים הקרובה.

מיכאל מלכיאור: אמירה אמרה שכל הגנים יהיו ממוגנים בתחילת השנה.

שאול יגיל: אני מעדכן.

שאול יגיל: אלה נתונים שנמסרו על ידי פיקוד העורף, והם נכונים לאתמול בערב.

אמירה חיים: בפגישה של פיקוד העורף עם סגן אלוף קופרשטיין, רמ"ח מיגון, הוא התחייב – גם בפני המנכ"ל הנוכחי וגם בפניי – שזה יהיה מוכן לשנת הלימודים הבאה.

אמירה חיים: אם יש שינויים בלוח הזמנים, אני לא אחראית לכך.

אמירה חיים: לפיקוד העורף יש מסוגלות לעשות את זה עד 1 בספטמבר.

שמעון פרץ: הלו"ז של אמירה מסתדר רק בתנאי אחד – בתנאי שה- - - שהוקמה היום בשדרות, בראשו של בר-גיל ממשרד הביטחון, תכנס לביצוע.

שמעון פרץ: אני מעריך שבר-גיל ייכנס לביצוע כפי שהוא נכנס - - - אין לי ספק שעד 1 בספט

שמעון פרץ: מבר הוא ישלים את כל המיגון של הגנים.

שמעון פרץ: אבל יש כמה בעיות, שהן תקועות.

שמעון פרץ: כפי שחבר הכנסת חרמש ציין, חלקן בבג"ץ וגם אצלנו – במסגרת מכרז כזה או אחר, שאין קבלן, והעסק תקוע.

שמעון פרץ: צריך לפתור את הבעיה הזאת, כי לא יכול להיות שהילדים יהיו בני ערובה של קבלן כזה או אחר.

שמעון פרץ: זה לא יכול להיות.

שמעון פרץ: דבר נוסף, לא פחות חשוב מנושא הבניה: יש לי תחושה שבתי הספר, גם אם יתחילו לבנות אותם, לא נותנים מענה לתשתיות.

שמעון פרץ: אין מענה לתשתיות.

שמעון פרץ: גם משרד הביטחון לא נותן מענה לתשתיות.

שמעון פרץ: כשאני אומר תשתיות זה אומר שיכולים לבנות מבנה יפה מאד, אבל הם לא מחברים אותו לחשמל, לביוב ולמים, הם לא עושים את הפיתוח הסביבתי המינימלי, ואז נוצר מצב שבהשקעה של 200 אלף ש"ח נוספים לגן אין גן.

שמעון פרץ: יש מבנה יפה מאוד, אבל אף אחד לא יכול להכנס אליו.

שמעון פרץ: ככל שאני מכיר את שדרות – ובודאי גם שער הנגב: אין להן יכולות.

שמעון פרץ: גם אם יש להן יכולות, זה נעשה מתקציבי פיתוח.

שמעון פרץ: אין תקציבי פיתוח עירוניים על מנת להשלים את העבודות האלה.

מיכאל מלכיאור: מה את אומרת על זה, אמירה?

אמירה חיים: כשמביאים מבנה לרשות מקומית, הרשות המקומית היא זו שמחברת למים, חשמל וכולי על חשבונה, על פי דין.

אמירה חיים: לגבי המבנים האלה, השרה והמנכ"ל, שביקרו השבוע ביישובים, ביקשו לבחון את האפשרות לסייע לשער הנגב ולשדרות בנושא התשתיות, עליהן דיבר עכשיו שמעון.

אמירה חיים: אין עדיין סעיף תקציבי מסודר בענין.

מיכאל מלכיאור: אנחנו מקדמים ברכה את פני ראש העיר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כבר בעיצומו של הדיון.

מיכאל מלכיאור: המתנו לכם זמן רב, אבל היינו צריכים להתחיל.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו צריכים לתת את הדעת על הנקודה הזאת, שהיא מרכזית מאוד.

מיכאל מלכיאור: אם רוצים שב-1 בספטמבר הגנים יהיו מוכנים, צריך לתת על כך את הדעת עכשיו – מהיכן יגיעו התקציבים הנוספים לחיבורים.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להטיל יותר על הרשויות המקומיות, כפי שאנחנו מטילים בדרך-כלל, כשאין סיבה שלרשות המקומית שם יהיה פתאום יותר כסף לתת לענין.

מיכאל מלכיאור: לכן כאן זו חובתה של המדינה להכנס לענין.

מיכאל מלכיאור: נכניס את זה לסיכומים של הישיבה, אבל טוב שהערת את הנקודה הזאת.

שי חרמש: הבעיה הרבה יותר מורכבת.

שי חרמש: ראשית, התקצוב הוא לגילאי 0-6 בלבד.

שי חרמש: בקיבוצים זה כולל גם בתי ילדים ובתי תינוקות.

שי חרמש: כלומר, עד גיל גן חובה, ולא יותר מכך.

שי חרמש: החריג היחיד הוא בית הספר היסודי בשער הנגב, שרונית טיפלה בו לפני חצי שנה.

שי חרמש: היקף הבעיה של כל מוסדות החינוך מסתכם ב-125 מיליוני ש"ח, וזה לא עולה כאן כרגע.

שי חרמש: את התקציב אין כרגע לא למשרד החינוך ולא למשרד האוצר, וזה לא מתוקצב.

מיכאל מלכיאור: למשרד האוצר יש את התקציב, אבל הוא לא רוצה לתת את זה.

מיכאל מלכיאור: למה מיועדים 125 מיליוני השקלים?

שי חרמש: לפתרון בעית המיגון של מוסדות החינוך של שדרות, עוקף עזה עד כיתה י"ב זה לא מתוקצב, כך שכל הדיבורים כאן הם דיבורים בעלמא.

רונית תירוש: 0-6 מתוקצב?

שי חרמש: כן.

שי חרמש: 210 מיליוני ש"ח תוקצבו בפיקוד העורף למימון עוטף עזה ושדרות, כולל מרכיבי ביטחון ליישובים, כולל גני ילדים ומוסדות חינוך לגיל הרך עד גיל 6.

שי חרמש: הסכום האחרון של 62 מיליוני ש"ח אושר בוועדת הכספים לפני שבוע, והוא הולך למרכיבי ביטחון – אין לו שום קשר לחינוך.

שי חרמש: לכן אנחנו עומדים במצב שבו מכיתה א' עד י"ב תכניות יכולות להיות בעלמא, כי אין אגורה אחת מתוך 125 מיליוני השקלים לביצוע תוכניות אלה.

מיכאל מלכיאור: כמה מתוך זה לגני הילדים?

שי חרמש: מרכיב מוסדות החינוך שם עומד על כ-50 מיליוני ש"ח.

שי חרמש: זה כבר בוצע.

שי חרמש: מכיתה א' עד י"ב אין שום כיסוי תקציבי.

מיכאל מלכיאור: 125 מיליוני ש"ח נוספים?

שי חרמש: נוספים, שאי אפשר לדבר עליהם כעת.

מיכאל מלכיאור: למה לא הכניסו את זה לתקציב של השנה?

מיכאל מלכיאור: הרי זה לא הגיוני – אנחנו מבקשים למגן רק את הגנים?

שי חרמש: הטענה של פיקוד העורף היתה שילד עד גיל 6 לא יודע לרוץ מקאסם.

רונית תירוש: כמה שניות יש לרוץ בכלל?

מיכאל מלכיאור: זה לא הגיוני.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לקבל את הטיעונים הללו.

מיכאל מלכיאור: אם כן, לדבריך חסרים 125 מיליוני ש"ח.

אלי מויאל: חסר הרבה יותר – זה לא כולל מוסדות ציבור.

שי חרמש: אני מדבר על מוסדות חינוך.

מיכאל מלכיאור: האם יש למשרד חינוך דרישה ל-125 מיליוני השקלים הללו?

אמירה חיים: נחרצת ביותר.

אמירה חיים: יש דרישה.

מיכאל מלכיאור: כשאת אומרת, בלא התחייבות, שלפי התכנית יהיה מיגון לכל מוסד חינוך עד אמצע 2007, על בסיס מה את אומרת את זה?

אמירה חיים: אמרתי שזה מה שפיקוד העורף אומר.

אמירה חיים: הם אומרים שהם מתחייבים עד אמצע 2007.

אמירה חיים: לכן אמרתי בהסתייגות – שלא אני זו שצריכה לומר כאן את המלים האלה.

אמירה חיים: אני רק מספרת מה אמרו למשרד החינוך.

אמירה חיים: צריך לזמן את פיקוד העורף, כדי שייתנו תשובות.

אמירה חיים: אני לא רוצה לקחת אחריות על הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לקיים ישיבה דחופה עם פיקוד העורף בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אבקש ממך להמשיך.

אמירה חיים: רק אומר שביום שני, כשביקרתי עם אנשיי באזור, חווינו את "השחר האדום" – והמפקחת חיפשה איזשהו שולחן כדי להכנס מתחת לאיזושהי פינה, וזה לא קל.

אמירה חיים: זאת לא הפעם הראשונה שבה אני חווה את "השחר האדום".

מיכאל מלכיאור: אנחנו יושבים כאן כי אנחנו חושבים שהחברה הישראלית הפכה מעט אטומה בפני המצוקה האיומה שכל התושבים מתמודדים עמה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לעשות כל מה שאפשר מבחינתנו.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו יושבים כאן.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהדברים מקובלים על כל מי שיושבים סביב השולחן הזה.

בלהה נוי: ראשית, התפיסה שלנו היא שילדים מגיבים באופן נורמלי למצב לא נורמלי.

בלהה נוי: תגובות החרדה הן התגובות הנורמליות ביותר שקיימות בתוך מצב כזה, כאשר יש איום מתמיד על החיים.

בלהה נוי: אנחנו רוצים לבנות את גורמי החוסן של הילדים האלה.

בלהה נוי: אנחנו יודעים ששני הדברים החזקים ביותר הם מנהיגות – ובמקרה הזה של המורים ושל המנהלים – ולכידות קבוצתית, שהילדים יהיו הרבה ביחד, זה עם זה, ויוכלו לדבר אחד עם השני ולחזק אחד את השני.

בלהה נוי: בתוך המצב הזה אנחנו רוצים להעביר מסר של בריאות ולא מסר של חולי, וללמד את המורים לדבר עם הילדים, כולל על הרגשות שלהם, ולתת הרבה מאוד פעילויות של הפגה באמצעות מינהל הנוער, באמצעותנו ובאמצעות תרפיסטים למיניהם.

בלהה נוי: יש לנו כיסוי חלקי של פסיכולוגים ויועצים, וחסרים לנו.

בלהה נוי: הגשנו למנכ"ל את הבקשה ביחס למחסור שלנו.

בלהה נוי: בגדול, אנחנו מעריכים שנצטרך לתת טיפול אישי לכ-10% עד 20% מהילדים.

בלהה נוי: אבל כל השאר יקבלו עזרה קבוצתית ועזרה בשיחות.

בלהה נוי: אנחנו רוצים שהנושאים של החרדות יעלו.

מיכאל מלכיאור: האם יש לכם הערה לענין הזה?

אלי מויאל: המספרים לא מדוייקים – אני לא יודע על מה את מסתמכת.

אלי מויאל: לפי הנתונים שבידי, למעלה ממחצית הילדים בשדרות סובלים מתופעה של פוסט-טראומה וחרדות.

אלי מויאל: את מדברת על מספרים קטנים מאוד, ואני חושב שאת לא מעודכנת.

אלי מויאל: המצב הרבה יותר חמור, וחצינו את הקו של 50% מבחינת החרדות של הילדים.

אלי מויאל: אני מדבר על סיוטים בלילה, על בכי לא מוסבר באמצע השינה, על הרטבות ועל ללכת לישון עם ההורים.

אלי מויאל: יותר מ-60% מהילדים בשדרות סובלים מהתופעה הזאת.

אלי מויאל: לכן המספרים אינם כפי שאת מציגה.

אלי מויאל: זה מחקר שבוצע באוניברסיטת תל-אביב.

שמעון פרץ: בסך הכל, הגידול בתקנים בעירית שדרות מזה חמש שנים – הוא חצי תקן.

שמעון פרץ: אני אומר כאן על השולחן: גם אם ייתנו לנו היום 9 תקנים, אנחנו לא נקלוט אותם.

שמעון פרץ: כי הפער בין מה שמשרד החינוך נותן לבין מה שאנחנו נדרשים לשלם לפסיכולוגים אצלנו הוא פי שלוש.

שמעון פרץ: בסוף אף אחד לא רוצה לעבוד במחירים שמשרד החינוך נותן.

שמעון פרץ: הם לא רוצים לעבוד במחירים האלה, ואין לנו יכולת לממן את הפער הזה.

שמעון פרץ: צריך להבין את זה.

מיכאל מלכיאור: האם יש היערכות חירום במשרד החינוך בנושא הזה?

בלהה נוי: יש היערכות חירום, וכל הדרום מתוגבר בצרכי שפ"י – גם עקב ההתנתקות, כולל שדרות.

בלהה נוי: נכון שאנשים לא רוצים לבוא בתעריפים כאלה, ואנחנו משלמים לתרפיסטים מחירי נציבות.

בלהה נוי: אנחנו לא יכולים לחרוג מכך.

בלהה נוי: יש גם הרבה מתנדבים.

בלהה נוי: יש אנשים שבאים לסייע – אתם יודעים על קואליצית הטראומה.

בלהה נוי: זה לא רק משרד החינוך; אנחנו חוברים כאן למקומות נוספים.

בלהה נוי: המספרים שלי הם לטווח רחוק יותר.

בלהה נוי: נכון שכרגע, לטווח קצר, יש הרבה מאד ילדים.

בלהה נוי: אתמול דיברנו עם סגן המנהל באמצע בחינות הבגרות, ובאמצע הבחינות היה "שחר אדום".

בלהה נוי: אנחנו נמצאים בקשר צמוד מאד עם שדרות.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שאתם שומרים על קשר.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא על כמה ילדים מדובר בסך הכל.

בלהה נוי: על כ-10,000 ילדים.

מיכאל מלכיאור: מתוכם, כמה בשדרות?

שמעון פרץ: 4,000.

מיכאל מלכיאור: יש כאן מצב שבו 10,000 ילדים נקלעים למצב של חירום, של מטחים שנופלים על ראשם יום יום, על לא עוול בכפם ועל לא עוול בכפו של איש שם.

מיכאל מלכיאור: השאלה היא אם אתם נותנים את המענה, לעומק.

מיכאל מלכיאור: לתת להם פסיכולוג שלא יבוא לשם כי התעריף הוא לא התעריף – מה עשינו?

מיכאל מלכיאור: לא עשינו שום דבר.

מיכאל מלכיאור: אתם שומעים כאן

מיכאל מלכיאור: דבר חמור: יותר ממחצית הילדים נמצאים במצבי לחץ, שאפשר להגדיר מבחינה קלינית.

מיכאל מלכיאור: מה אתם עושים עכשיו?

בלהה נוי: אדגיש שוב את הדברים שאמרתי.

בלהה נוי: אנחנו לא חושבים שכל הילדים צריכים פסיכולוג.

בלהה נוי: אנחנו חושבים שזה מסר של חולשה שכל הילדים יילכו לפסיכולוג.

מיכאל מלכיאור: ללכת לפסיכולוג זה מסר של חולשה?

בלהה נוי: במידה מסוימת, בתרבות שלנו – כן.

בלהה נוי: אני שוב אומרת: זו תגובה נורמלית.

בלהה נוי: התגובה של הילדים של חרדות, של הרטבה בלילה ושל כניסה למיטות ההורים היא תגובה נורמלית וזמנית אצל רוב הילדים.

בלהה נוי: ברגע שבו הקאסמים ייפסקו, התגובות האלה יילכו וייחלשו.

מיכאל מלכיאור: קצת צורם לי שלתת עזרה פירושו מסר של חולשה.

בלהה נוי: עד היום, לעזרה של פסיכולוג יש איזושהי סטיגמה.

בלהה נוי: אנחנו עובדים עם חדרי מורים – בכל בית ספר יושב יועץ, שעובד עם חדר מורים ונותן את העזרה בצורה שבה מורים יוכלו לדבר עם ילדים על מה שהם מרגישים וחווים.

מיכאל מלכיאור: את מרגישה שאתם נותנים מענה הולם?

בלהה נוי: אנחנו לא נותנים מענה של מאה אחוז.

מיכאל מלכיאור: האם את מרגישה ששפ"י ומשרד החינוך נותנים מענה הולם למצב החירום שיש היום?

בלהה נוי: כרגע לא.

בלהה נוי: אני חושבת שאנחנו נערכים ליותר מכך.

בלהה נוי: אבל אנחנו נותנים מענה בכיוון הנכון.

בלהה נוי: לומר לך שזה כיסוי של מאה אחוז?

מיכאל מלכיאור: לא שאלתי על מאה אחוז.

מיכאל מלכיאור: אף פעם אין מאה אחוז.

בלהה נוי: מבחינת הכיוון אני משוכנעת.

בלהה נוי: אנחנו גם מגובים על ידי מחקרים.

מיכאל מלכיאור: כמה תקנים של פסיכולוגים יש היום לאותם 10,000 ילדים?

שמעון פרץ: לשדרות יש 4.5.

בלהה נוי: אני לא יודעת כרגע.

בלהה נוי: אנחנו במחסור.

בלהה נוי: אבל אני חושבת שראש העיר גם אמר לך את הסיבה לכך.

בלהה נוי: המשרד מתקצב 64% מכל תקן של פסיכולוג.

בלהה נוי: הרשות צריכה להשלים את 36 האחוזים הנותרים.

מיכאל מלכיאור: כשיש מצב חירום, אין לרשות הכנסות חירום.

מיכאל מלכיאור: למדינה יש כאן את האחריות.

בלהה נוי: אבל אנחנו לא עובדים לפי תקנים.

בלהה נוי: אנחנו נותנים שם תרפיות, ואנחנו משלמים לאנשים.

בלהה נוי: כפי שהוא אמר, אנשים לא רוצים לבוא ולעבוד בתקן במקומות האלה.

בלהה נוי: אנחנו משלמים לתרפיסטים באופן אינדיבדואלי כדי שיבואו לשם.

בלהה נוי: אנחנו מחובים לג'וינט ולמקומות נוספים, שנותנים שם בהתנדבות.

בלהה נוי: יש שם כיסוי גדול מאוד של תרפיות, לדעתי.

בלהה נוי: אנחנו לא יכולים לעשות את זה בתקנים לא רק משום שאנחנו לא נותנים, אלא משום שהם - - -

מיכאל מלכיאור: לא אמרתי תקנים או לא תקנים – שאלתי כמה תקנים יש.

אמירה חיים: אני מאוד סומכת על מנהלי בתי הספר בשדרות, שמאוד מיומנים וחווים בעצמם עם הילדים את החוויה.

אמירה חיים: אני משוחחת אתם לעתים קרובות ונמצאת בקשר אתם.

אמירה חיים: כשנופלים טילים, וגם במצב שהוא שגרה – שגרה שאיננה שגרה, כי זו שגרת חירום; כל חמש השנים האלה היא שגרת חירום – הגוף שהם נשענים עליו ומרגישים שהוא נותן להם את המענה הוא שפ"י.

אמירה חיים: הם מרגישים כך.

אמירה חיים: בואו נאמר שמאה אחוז ילדים מקבלים התייחסות.

אמירה חיים: צודק ראש העיר אלי מויאל – מאה אחוז ילדים צריכים התייחסות.

אמירה חיים: איך מקבלים מאה אחוז תלמידים התייחסות?

אמירה חיים: ראשית, אנחנו עובדים כך בצורת מניפה: הפסיכולוגים עובדים עם היועצים ומנהלי בתי הספר.

אמירה חיים: היועצים עובדים עם המורים בתוך חדרי המורים, וכל מורה הוכשר לערוך את השיחות בכיתה.

אמירה חיים: כל מורה בא מאיזשהו מקום של ידע חינוכי ופסיכולוגי – איך להעלות את שיחות האוורור הללו בכיתות.

אמירה חיים: כך שכולם מקבלים התייחסות.

אמירה חיים: בתוך הכיתה, מחנך הכיתה יודע לאתר את אותם 10%-20% - ולפעמים זה מגיע ל-50% - של ילדים שצריכים התייחסות פרטנית.

אמירה חיים: התייחסות פרטנית ניתנת על ידי יועץ ועל ידי פסיכולוג.

אמירה חיים: הדבר הזה עובר כל מני מסננות, כי לא כל ילד זקוק לאותו טיפול.

אמירה חיים: יש ילדים שבנויים חזק יותר.

אמירה חיים: אתן לך דוגמה: ישבתי עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, והיה "שחר אדום".

אמירה חיים: ישבו שם מנכ"לי משרדי ממשלה וישבו שם אנשי צבא – היו אנשים שלא הזיז להם שנפל הטיל, והיו אנשים שזה מאוד הזיז להם.

יצחק לוי: אני רוצה להתייחס לנושא משלוש נקודות: (א) היום משרד החינוך מעביר תקן לפסיכולוג – 64% בסך הכל, כשכל השאר נופל על הרשות.

מיכאל מלכיאור: כבר התייחסתי לכך.

מיכאל מלכיאור: נתייחס לכך גם במסקנות.

יצחק לוי: מבחינת התקנים – אני חי בשטח, ואני רוצה לומר לך שכולנו זקוקים לפסיכולוג.

יצחק לוי: מאה אחוז של הילדים זקוקים לפסיכולוג – מי יותר ומי פחות.

יצחק לוי: אם אני לוקח היום בית ספר עם 300 תלמידים, ומגיע פסיכולוג יום בשבוע, זאת ממש בדיחה.

יצחק לוי: יש בעיה נוספת עם הפסיכולוגים: לבתי הספר הם נותנים טיפולים בבתי הספר.

יצחק לוי: אחר הצהרים המתנ"ס מפעיל פעולות כאלה ואחרות, אבל זה לא מספיק.

בלהה נוי: מה עם היועצים?

יצחק לוי: זה לא מספיק.

יצחק לוי: גם היעוצים עובדים בבית הספר, ולא מחוצה לו.

בלהה נוי: יש לכם כיסוי של מאה אחוז של ייעוץ?

יצחק לוי: גם זה לא.

אמירה חיים: מחוץ לבית הספר יש התייחסות של אגף הרווחה.

אמירה חיים: אנחנו נמצאים בקשר מצוין עם אגף הרווחה בחבירה ובוועדות משותפות ביחס למה שקורה מעבר לבית הספר, המשפחות וכולי.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נמצאים במצב שהיינו בו לפני חמש שנים.

מיכאל מלכיאור: המצב של התקופה האחרונה הוא בהחלט עליית מדרגה בצורה נחרצת.

מיכאל מלכיאור: לכן לא חייבים להגן על כך – המשרד יכול לבוא בדרישה חד משמעית, לפיה צריך להעלות למצב חדש.

מיכאל מלכיאור: זה לא אותו דבר אם נופל קאסם פעם בשבועיים או 50 קסאמים באותו יום.

אמירה חיים: נכון.

אמירה חיים: הועבר הבוקר מסמך להצעת מחליטים – על פי בקשת המנכ"ל והשרה – על דרישות נוספות.

אמירה חיים: אמרה את זה גם בלהה.

אמירה חיים: אין מספיק.

אמירה חיים: בוודאי שלא.

אמירה חיים: בנוגע להקלות בבגרות: הן יבוצעו בשלושה כיוונים: (א) הארכת זמן הבחינות.

אמירה חיים: בהתחלה זה היה רבע שעה ועשרים דקות – אתמול זה עלה לשעה, בהחלטת השרה; (ב) סמסטר קיץ--

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר שבישיבה שהתקיימה בשבוע שעבר, אמרו שהסיפור הזה של הארכת הזמן הוא הדבר הפחות משמעותי.

אמירה חיים: הילדים לא רוצים אותו, אבל שיהיה – גם באופן פסיכולוגי.

אביטל יחזקאלי: - - - אדם עם ריטאלין ועם רסקיו ומה שאתם רוצים, לא יכול לשבת שעתיים וחצי ולבצע את הבחינה.

אביטל יחזקאלי: אז הארכת הזמן - - -

מיכאל מלכיאור: התקיים דיון מעמיק בענין, והוספת זמן נוסף כשיודעים שכל הזמן יש פחד שמשהו ייפול לך על הראש – אתה רוצה לקצר את הזמן ולא להאריך אותו.

מיכאל מלכיאור: יש דרכים אחרות, שאת בקיאה בהן יותר ממני, באמצעותן אפשר לעזור לתלמידים הללו לקבל את מה שהם זקוקים לו.

אמירה חיים: מימון נוסף לסמסטר קיץ, לילדים שרוצים בכך.

אמירה חיים: כל מי שרצה קיבל תשובה חיובית במימון המדינה, בלא השתתפות שלו; (ג) כל הנושא של השקלול הדיפרנציאלי – אנחנו נשכלל את זה אחרת.

אמירה חיים: נבחן את הפער בין הציון השנתי לבין הציון החיצוני לאחר קבלת התוצאות, ובהחלט נסייע לילדים.

מיכאל מלכיאור: תגידו משהו לילדים עכשיו – לא שתסתכלו אחר כך ותשקלו.

מיכאל מלכיאור: הילדים צריכים עכשיו את התחושה שאנחנו מאחוריהם, שניתן להם את מלוא הגיבוי.

מיכאל מלכיאור: אולי בוועדה אחרת יכולים לעצור את הקסאמים, אבל שאנחנו כאן ומשרד החינוך עומדים מאחוריהם, מבינים שהם במצב מיוחד מאוד, ושהם יקבלו את הנקודות הנוספות שצריך.

מיכאל מלכיאור: לא משהו שיבוא בסוף, אחרי שישקלו ויקבלו את הציונים.

מיכאל מלכיאור: אף אחד לא יודע שיש מישהו מאחוריו.

מיכאל מלכיאור: זה החיבוק הזה שצריך.

אמירה חיים: היינו וחיבקנו אישית את המורים השבוע.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על התלמידים.

מיכאל מלכיאור: אני מדבר על התלמיד שניגש השבוע לבגרות.

אמירה חיים: אני רוצה לנסות להשלים את המשפט בענין הזה: גם המנהלים חושבים שאמירה גורפת מראש, לפיה תהיה הקפצה של הציון איננה נכונה עכשיו.

אמירה חיים: ניקח מבחן באזרחות – אולי המבחן באזרחות בבית ספר בשער הנגב הילדים יגיעו להישגים גבוהים יותר במבחן הבגרות בהשוואה לציון השנתי.

אמירה חיים: כדאי לחכות.

אמירה חיים: הם יודעים שאנחנו נסייע להם.

אמירה חיים: לא יישאר ילד לבד, ללא סיוע, במידה והוא לא הגיע לציון השנתי.

אביטל יחזקאלי: מה את חושבת שחשוב לתלמידים שיושבים שם – שהם קבלו 60% או 70%, או זה שהם ימשיכו לחיות בבטחון ובכיף, ולשמוח ולצאת?

אביטל יחזקאלי: הם לא מסתכלים על מה שיקרה עוד חודש, כשהם יקבלו את תעודת הבגרות שלהם.

אביטל יחזקאלי: לי זה כן חשוב, אבל אני לא חיה במצב הזה.

אביטל יחזקאלי: אבל אם את מסתכלת עליהם ורואה אותם, הם עסוקים כרגע בחרדה, כי קשה להם.

אמירה חיים: השבוע נפגשתי עם הילדים – נפגשת אתם?

אביטל יחזקאלי: כן – הלכתי לשדרות והלכתי לנציגים שפעלו בשדרות.

אביטל יחזקאלי: הייתי שם – באנו קבוצת ילדים כדי לתמוך בנוער, וזו אחת הפעילויות שאנחנו עושים.

אמירה חיים: אנחנו נמצאים כאן בשביל הבעד ובשביל לעזור, אז תורידי את טון הכעסים שלך.

אביטל יחזקאלי: אני באה כמי שמייצגת את הנוער.

מיכאל מלכיאור: אמירה, מותר לנציגת הנוער לדבר בסערת רוחות.

מיכאל מלכיאור: היא לא אומרת דברים לא מכובדים.

אמירה חיים: אני רק אומרת לה שאנחנו כאן בעד, ולא קבוצה של נגד.

אמירה חיים: נתנו התחייבות – השרה נתנה התחייבות במפגש עם מורים, מנהלים, הורים ותלמידים בכל האזור – לתת עזרה וסיוע בנושא של הציונים; תהיה תוספת לציון.

אמירה חיים: לומר לך כמה עכשיו – זה לא יהיה נכון.

מיכאל מלכיאור: נתקדם לנושא הקייטנות.

אמירה חיים: כפי שהיה בשנה שעברה, אנחנו מתקצבים את נושא הקייטנות יחד עם הרשות המקומית, ונצא לפעילות.

אמירה חיים: יושבים כאן אנשי מינהל חברה ונוער והחברה למתנ"סים – התכנית כבר מוכנה.

אמירה חיים: יושב כאן איתן מזרחי, מנהל מחוז הדרום.

אמירה חיים: כאמור, התכנית כבר בנויה ומוכנה יחד עם החברה למתנ"סים והרשויות המקומיות, בחבירה של משרד החינוך עם הקצאה של 2 מיליוני ש"ח, הקצאה של הצבא – היום בבוקר נכנסו 50 חיילות.

אמירה חיים: בנוסף לכך, המשרד הקצה מתקציבו מורות-חיילות, בנות שירות.

מיכאל מלכיאור: נושא הקיץ נמצא בטיפול?

אמירה חיים: כן.

מיכאל מלכיאור: משהו חסר בנושא הקיץ?

אמירה חיים: בנוסף, מיום ראשון הקרוב הקצינו סכום נוסף להוצאת ילדים לפעילות הפגתית בת יומיים מחוץ ליישוב – שיישנו לילה אחד מחוץ ליישוב.

אמירה חיים: זו פעילות יפה מאוד ומסודרת.

אמירה חיים: חברנו לכל מני מקומות, כמו חיל האוויר, שמוציאים בסבבים כאלפיים תלמידים לפעילות בריכה כזאת ואחרת בימים הקרובים.

אמירה חיים: לקחנו את הפעילות ההפגתית ואת הקייטנה בחשבון.

אמירה חיים: אנחנו מסודרים בענין הזה.

מיכאל מלכיאור: נשמע את היישובים בנושא הזה – השבוע מסתיימים הלימודים.

יצחק לוי: ביחס לגני הילדים – גם כאן צריך להתייחס אליהם.

יצחק לוי: כל מה שמדברים כרגע נוגע לכיתות א' עד ו'.

אמירה חיים: מגן עד כיתה ו'.

יצחק לוי: אנחנו מדברים על גני חובה – בגני חובה זה שליש חובה ושני-שליש טרום-חובה.

יצחק לוי: אצלנו, במועצותה אזוריות, הם ביחד.

יצחק לוי: אם אני אקבל תקציב לעשרה ילדים מתוך 30, לא אוכל להפעיל את הגן במהלך החופש.

שמעון פרץ: אני חושב שיש כאן איזושהי הצהרה, אבל היא לא מספקת בשדרות – במיוחד השנה.

שמעון פרץ: זאת משום שאנחנו מוציאים את הילדים לקייטנות מחוץ ליישוב, והעלות של קייטנה מחוץ ליישוב, לאור ההסעות והמרכיב הנוסף שיש בו, המזון, היא הרבה יותר גבוהה בהשוואה לקייטנה שמתקיימת בתוך היישוב.

שמעון פרץ: למרות זאת, ההשתתפות פר ילד נשארה פחות-או-יותר על אותו סכום – 28 ש"ח או 24 ש"ח – וזה נותן מענה חלקי בלבד.

מיכאל מלכיאור: מה חסר לכם?

שמעון פרץ: אנחנו בונים קייטנה בסדר גודל של כ-1,100 ש"ח עד 1,200 ש"ח לילד.

שמעון פרץ: זו העלות האמיתית של קייטנה.

מיכאל מלכיאור: זה לתקופה של שלושה שבועות או של חמישה שבועות?

שמעון פרץ: שלושה שבועות?

מיכאל מלכיאור: ומה עושים אחרי שלושה שבועות?

שמעון פרץ: חוזרים לממ"ד.

אלי מויאל: הקייטנה שנמשכת שלושה שבועות היא הקייטנה הסדירה.

אלי מויאל: מעבר לכך, אני רוצה לומר מעל לשולחן הזה: עם ישראל הוא באמת עם רחום וחנון, שמתנדב ועוזר.

אלי מויאל: אנחנו מוצפים בעשרות פרוייקטים של הפגה של ילדים מחוץ לשדרות – ממטולה עד אילת.

אלי מויאל: יש לנו הצעות גם ממטולה וגם מאילת.

אלי מויאל: אנחנו נעסיק את הילדים במסגרות ההתנדבותיות של אנשים, שתרמו ותורמים לנו בתי מלון, לונה-פארקים, בריכות שחיה, מרכז קנדה, בתי מלון בים המלח.

מיכאל מלכיאור: זו היתה העילה הראשונה של הישיבה היום, כשבאת בסערת רוחות מוצדקת – אתה מרגיש שיחד עם משרד החינוך ועם הארגונים ההתנדבותיים יש לכם היום מענה לקיץ לילדים?

אלי מויאל: לקייטנה הרשמית אין לנו מענה, משום שהנטל ייפול עלינו.

אלי מויאל: אני מדבר על דברים התנדבותיים שאינם כסף, כאשר מרכז קנדה, למשל, אומר לי: שלח לי 300 תלמידים פעם בשבוע--

מיכאל מלכיאור: מה אתה צריך כדי שהקייטנה--

אלי מויאל: שמתי את זה על השולחן – התקציב.

מיכאל מלכיאור: לא אמרת כמה יש.

אבי סולימני: אני מנהל מתנ"ס שדרות.

אבי סולימני: אלי שטרית היה אצלנו אתמול, ובאמת מנסים לעזור ולבנות תכנית.

אבי סולימני: אני מודה על כך למינהל הנוער.

אבי סולימני: הבעיה האמיתית היא שההקצבה שנמסרה לנו אתמול – כ-420 ש"ח לילד – היא כמעט שליש מהעלות הריאלית.

אבי סולימני: זאת משום שבהוראת ראש העיר, אנחנו מוציאים את כל הילדים החוצה.

אבי סולימני: לא יישאר ילד בשדרות במונח קייטנות.

אבי סולימני: שלושה שבועות מחוץ לטווח הקסאמים.

אבי סולימני: במשך חמש שנים אנחנו סובלים וסופגים, ואנחנו רוצים לתת להם חוויה מרוכזת של שלושה שבועות בחוץ.

מיכאל מלכיאור: הנושא מובן.

אבי סולימני: דבר נוסף שלא ברור לי הוא נושא מחנות קיץ לנוער.

אבי סולימני: בשנה שעברה קיבלנו סיבסוד מעוטף עזה להוציא ילדים לכל מני מחנות – תנועות הנוער, בני עקיבא, הצופים - - - בשנה שעברה הוצאתי יותר כ-500 ילדים, ששלמו 50 ש"ח בלבד למחנה ממוצע שארך שבוע.

אבי סולימני: אני לא יודע אם יש השנה פתרון לכך.

אבי סולימני: אשמח מאוד אם יימצא פתרון גם לכך.

מיכאל מלכיאור: גם על כך נקבל תשובה.

מרינה סולודקין: בלא ספק, אני מסכימה אתך אדוני היושב-ראש – מענה הולם לנושא הזה נמצא בוועדת החוץ והבטחון, ולא כאן.

מרינה סולודקין: שנית, לאחר הדיון ששמעתי, אני מרגישה שיש יותר מס שפתיים ופחות התגייסות חירום, שצריכה להיות.

מרינה סולודקין: אני מסכימה מאוד עם ראש העיר – קודם כל צריך להוציא את הילדים מחוץ לעיר, גם בלימודים וגם בקיץ.

מרינה סולודקין: לכן, אני רוצה שמכאן תצא החלטת הממשלה יחד עם השרה, לפיה צריך לממן את זה.

מרינה סולודקין: התנהגות זה מאוד בסדר, אבל לא מספיק.

אורית נוקד: אתמול הייתי בשדרות, ואני מוכרחה לומר שהחרדות הן חרדות של כולם, כולל שלי, שהייתי שם.

אורית נוקד: החדרות הן מהיכן זה יכול לבוא בכל רגע.

אורית נוקד: אני בהחלט מעריכה את יכולת העמידה שלך לאורך כל השנים האלה.

אורית נוקד: אני חושבת שזו אחריותה של המדינה לדאוג לאזרחים.

אורית נוקד: נתחיל עם נושא המיגון שעלה כאן:

אורית נוקד: אני נזכרת בכוח המשימה הלאומי בהקשר של משרד החינוך, כשהיה בדוח דברת.

אורית נוקד: היום שמעתי ששר האוצר מקים כוח משימה לאומי לטיפול בנושא רפורמת החשמל.

אורית נוקד: אני חושבת שמן הראוי שיוקם במשרד החינוך כוח משימה לאומי בנושא של שדרות ויישובי סובב עזה.

אורית נוקד: זה פשוט בלתי אפשרי.

אורית נוקד: אני חושבת לעצמי איך זה שהתוספת הזאת של 125 מיליוני ש"ח למיגון של כולם לא היתה תביעה של משרד החינוך בנושא התקציב.

אורית נוקד: ככל שאני זוכרת, זה לא עמד כאשר התביעות הונחו, וזה נראה לי דבר ראשון שחייבים לעשות.

אורית נוקד: בנושא של הקייטנות והפעילות של התלמידים, אני מצטרפת לעמדתה של חברת הכנסת סולודקין – זה לא צריך להיות מבוסס על התנדבות; צריך למצוא את המקור התקציבי.

אורית נוקד: בנושא של הפסיכולוגים: חייבים להוסיף תקציב כדי שזה לא ייפול על הרשות.

דוד מנצור: אני שמח על קיומו של הדיון, אבל נראה לי שלא ניתנת הדעת די הצורך למצבם של המורים מול המציאות שמצויה שם.

דוד מנצור: אין ספק שהדיון נסוב על התלמידים.

דוד מנצור: אבל מי שמצוי יום יום עם התלמידים האלה הם המורים, ולדעתי הם אינם מקבלים די תמיכה.

דוד מנצור: גם אם שומעים שהם מקבלים סיוע כזה או אחר – המורים נמצאים בחרדות; החרדה של הבית ושל הילדים שמצויים שם, חוסר המיגון שיש בכיתות, חוסר ידע איך להתמודד עם התופעות האלה של הקסאמים, מה לומר לילדים ואיך לדבר עם הילדים.

דוד מנצור: יש ציפיה שהם למדו – יפה, אבל הם למדו את זה בתיאוריה, ולא למעשה.

דוד מנצור: הבעיה היא בעיה קשה מאוד אצל המורים.

דוד מנצור: מדברים כאן על הרפיה לתלמידים, ואני חושב שצריך לקחת את המורים ולתת להם הרפיה עם תקצוב.

דוד מנצור: אנחנו משתדלים מעט מאוד, ולא מסוגלים.

דוד מנצור: אבל אני חושב שהדעת צריכה להינתן איך מטפלים במורים, כדי שיידעו לטפל גם בתלמידים וגם בחרדה בבית.

מיכאל מלכיאור: זה נשמע הגיוני מאוד.

יאיר גלר: אני רוצה להוסיף כמה נקודות לדיון, שלדעתי חייבים להתייחס אליהן.

יאיר גלר: אנחנו נוגעים כאן הרבה מאוד במיקרו, ואני רוצה להתייחס קצת גם למאקרו.

יאיר גלר: הנושא של תוכנית החירום, והחברה למתנ"סים, שלוקחת את הנושא הזה ברמה ביצועית, ככזאת שפועלת בשטח כל השנים ותפעל כמובן במתכונת הרבה יותר משמעותית מבחינת שגרת החירום והחירום בקיץ וגם לאחר מכן – צריך לקחת בחשבון מספר דברים: ראשית, הסוגיה הקשה הזאת לא תיגמר בקיץ, וחייבים לתת את הדעת גם על פתיחת שנת הלימודים ועל מה שיקרה במהלך שנת הלימודים הבאה.

יאיר גלר: הנושא השני שחייבים להתייחס אליו הוא האוכלוסיות.

יאיר גלר: עלתה כאן בממוקד דווקא האוכלוסיה הצעירה ביותר, ולהערכתי יש שתי אוכלוסיות נוספות, שחייבים להתמקד בטיפול נכון בהן: (א) הנוער, הצעירים; (ב) המבוגרים, שחיים במקומות האלה, ומשום מה אנחנו קצת מזניחים אותם בדיון הזה.

יאיר גלר: זאת למרות שוועדת החינוך – כוועדה כה מכובדת – צריכה לתת את הדעת על כל האוכלוסיות.

יאיר גלר: יש הרבה מאוד קשישים שם, שזקוקים לסוג של ייעוץ או טיפול כזה או אחר.

יאיר גלר: אנחנו לוקחים את הכיוון הזה של החברה למתנ"סים לשני מקומות: (א) החוסן הקהילתי, שמבחינתנו הוא משמעותי מאוד; (ב) כל הנושא של הפגה ופעילויות, דוגמת קייטנות, "לילות לבנים", מתנ"סים מארחים במקומות אחרים או מחנות קיץ לנוער.

יאיר גלר: כל הדברים האלה חשובים מאוד.

יאיר גלר: לנושא הזה הקמנו מטה חירום משלנו, שמרכז אותו איתן במחוז הדרום.

יאיר גלר: כמובן, הוא יקבל את הסיוע של כל החברה.

יאיר גלר: כפי שציין ראש העיר, ממטולה עד אילת, אנחנו מבחינת המתנ"סים נארח כמובן את האנשים.

יאיר גלר: אני רוצה להכניס נקודה אחת נוספת לדיון: דובר כאן שוב על מיגון של מוסדות חינוך.

יאיר גלר: גם המתנ"סים, המועדונים והאתרים שהקהילה פועלת בהן גם בשעות הבוקר וגם בשעות אחר הצהריים והלילה, מחויבים בסוג של מיגון, כיוון שאנשים נקבצים שם.

יאיר גלר: אלה הם מוסדות הציבור, עליהם דיברת במילה וחצי.

יאיר גלר: אני לא חושב שהם פחות חשובים.

יאיר גלר: חשוב לתת את הדעת גם על הענין הזה.

יאיר גלר: נכון שכאן חסרים נציגי ממשל, שיכולים לתת סוג של מענה או כיוון, אבל חשוב שגם מהמקום הזה תצא קריאה, לפיה מוסדות הציבור והחינוך הבלתי פורמלי הם בהחלט חלק משמעותי מאוד מהפעילות הזאת, מחויבים במיגון הזה על מנת לבצע את הפעילויות.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שבשנה הקרובה, נזדקק להרבה מאוד שעות פעילות, הרבה מעבר למקובל.

איתן מזרחי: ברשותך, אני מבקש להוסיף נקודה אחת: כולם מתגייסים לקראת הקיץ, ואולי יימצאו לכך המשאבים, אבל בשדרות, בשער הנגב ובאשקלון אנחנו חייבים במהלך השנה תגבור של העבודה עם הילדים והנוער.

איתן מזרחי: לדעתי, אם מדברים על חוסן, זה לא בהכרח המבצעים.

איתן מזרחי: הם חשובים, כמובן, אבל החשיבות הגדולה מצויה בפעולה השוטפת.

איתן מזרחי: לכן אני חושב שצריך להטיל על מינהל חברה ונוער ועלינו לשבת ולבחון מהן פעולות הנוער בשדרות במהלך שוטף בכל השנה, וכיצד אנחנו נצטרך לתגבר את זה.

איתן מזרחי: בשדרות, למשל, יש בעיה – גם לרשות, גם למתנ"ס וגם לאמירה – לתקצב את הפעולות השוטפת של פעילות הנוער, שלא קשורה לקיץ.

איתן מזרחי: החוסן החברתי לא נמדד במבצע שאנחנו עושים בקיץ אלא במהלך כל השנה.

אבי סולימני: אצלנו יש 43% עולים, וחשוב לציין את זה.

אלי מויאל: אנשים מדברים על מיגון, ולא מבינים כל כך מה קורה: גם אם כל הכסף היה מונח עכשיו, המוסדות לא ימוגנו לפני 18 חודשים מהיום.

אלי מויאל: תכנית המיגון שהוצבה לסובב עזה, לרבות כל האלמנטים שצריך למגן, היא לא 250 מיליוני ש"ח אלא 980 מיליוני ש"ח.

אלי מויאל: זו תכנית שהוגשה על ידי פיקוד העורף על מנת למגן את כל המקומות הציבוריים, את מה שזקוק למיגון מבחינה אופטימלית – מתנ"ס, אולם ספורט, בית העם, אולם מופעים.

אלי מויאל: גם שם יש לפעמים קיבוץ גדול מזה שקיים בבית הספר.

מיכאל מלכיאור: אבל אתה יודע שלפעמים תפסת מרובה לא תפסת.

מיכאל מלכיאור: אני בהחלט מקבל את הדברים לגבי המתנ"סים.

מיכאל מלכיאור: מבחינתנו כאן, המחויבות שלנו כוועדה היא קודם כל לתלמידים במוסדות החינוך ובמתנ"סים, בכל מקום שבו הם יהיו.

מיכאל מלכיאור: זו המחויבות שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני שמח אם יעשו מיגון בבית העם ובתיאטרון.

מיכאל מלכיאור: אבל אני מחויב – בכל זאת, מדובר בילד שהולך לבית הספר ב-9 בספטמבר, במקום שבו כל חמש דקות יכול ליפול עליו קאסם.

מיכאל מלכיאור: הוא יכול לא ללכת לתיאטרון בערב, אבל הוא מחויב על פי חוק ללכת לבית הספר, ואנחנו מחויבים על פי חוק לדאוג לילדים האלה.

מיכאל מלכיאור: זה קודם להכל.

מיכאל מלכיאור: הדבר הזה נחוץ ביותר, ובוודאי המתנ"ס בראיה של כל פעילות הנוער כלולה בכך בלא ספק, כי זה חלק מהמערך של פעילות הילדים.

מיכאל מלכיאור: ברור שאנחנו חייבים לראות את זה כמכלול אחד.

מיכאל מלכיאור: זה לא שאני דואג פחות לקשישים בהשוואה לנוער, אבל הקשישים נמצאים פחות בריכוזים ציבוריים, ושנית – כרגע בוועדה הזאת אנחנו לא יכולים לתפוס הכל, אחרת לא נפתור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נדרוש – אנחנו לא יכולים לקבל מצב שבו במצב חירום שיש היום אין לנו תשובות הולמות לדברים.

מיכאל מלכיאור: יש התייחסות לכך שצריך תגבור, ואולי זה יבוא בעוד שבוע או שבועיים.

מיכאל מלכיאור: לפיכך, צריך היערכות לטווח ארוך.

מיכאל מלכיאור: אבל בינתיים בואו נדבר גם על הפתרון – אנחנו עדיין נמצאים בקיץ.

אלי שטרית: הייתרון היחסי שיש לנו הוא העובדה שיש לנו היסטוריה משותפת עם שדרות, והתכנית שאנחנו מדברים עליה היא תכנית שנתפרה עם היישובים, בהתאם ליישובים ובהתאם לצרכים.

אלי שטרית: לכן כשמדברים כרגע על שדרות, אנחנו מדברים על הפעלה מגני הילדים ועד כיתה י"א.

אלי שטרית: גני הילדים ייפתחו ויפעלו כשלושה שבועות.

אלי שטרית: מכיתה א' ועד י"א נוציא אותם החוצה, במחזורים של חמישה ימים.

אלי שטרית: כך סוכם עם ראש העיר ועם האיש שמרכז את הנושא מטעמו – יוסי הכהן.

מיכאל מלכיאור: האם אתה יכול להתייחס לנקודה שהעלו, לפיה יש לנו כיסוי חלקי מאוד להוצאה?

אלי שטרית: אתייחס לכך.

אלי שטרית: הבסיס של התחשיב לפי מרכז השלטון המקומי הוא X שקלים לילד ליום.

אלי שטרית: אני מתייחס יותר לתחשיב על סמך ניסיון של השנה שעברה.

אלי שטרית: בשנה שעברה הפעלנו מתכונת כזאת ביציאה החוצה – עם רכבים ועם כל המרכיבים עליהם אנחנו מדברים עכשיו – ולפי התחשיבים שלנו אנחנו עומדים בחלק הארי של ההוצאה.

אלי שטרית: החלק שיישאר כהשתתפות הורים יהיה סמלי ביותר.

מיכאל מלכיאור: יש כאן פער גדול מדיי.

מיכאל מלכיאור: לפי התחשיב של 1,100-1,200 ש"ח לתקופה, דובר על התרומה שלכם, שעומדת על כ-450 ש"ח.

אלי שטרית: התחשיב שאבי סולימני ציין בשם המתנ"סים איננו התחשיב שלנו.

אלי שטרית: התחשיב שלנו מתבסס על ביצוע בפועל של השנה שעברה ושל שנים קודמות רבות אחרות.

מיכאל מלכיאור: אבל המצב של השנה שעברה ושל השנה שונה.

מיכאל מלכיאור: הפער גדול מדיי.

מיכאל מלכיאור: אם מדובר היה בפער של 100 ש"ח, הייתי אומר - - -

שמעון פרץ: לינה לא היתה בשנה שעברה.

שמעון פרץ: הם חזרו כל יום ליישוב, ועכשיו הם לנים שם.

אלי מויאל: גם בלילה מסוכן בשדרות.

אלי מויאל: כשאנחנו לוקחים את הילדים להפגה, אנחנו רוצים להוציא אותם החוצה לגמרי, שיתנתקו.

אלי מויאל: כי אם אתה לוקח אותם החוצה ומחזיר אותם ללילה – לא עשית.

מיכאל מלכיאור: נדמה לי שיש כאן חוסר הידברות וכדאי שתגשרו על הפער הזה.

אלי שטרית: אני מבקש להשלים את המשפט: התחשיב של לינה בחוץ נלקח בחשבון.

אלי שטרית: גם בשנה שעברה הם ישנו ממטולה עד אילת.

שמעון פרץ: אנחנו מאוד אוהבים אותך, אבל בוא נהיה צמודים.

אלי שטרית: ברשותכם, אשמח מאוד אם תהיה הגדלת תקציב.

אלי שטרית: אבל אני בא לשולחן הזה כדי לשים את העובדות.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת ומוזמנים.

עבאס זכור: אני תומך בתמיכה מלאה בילדים בשדרות ובכל מקום שדומה לשדרות.

עבאס זכור: הילדים בשדרות, בעזה ובכל מקום הם קרבן למלחמה שבין שני העמים.

עבאס זכור: בתקווה שנגיע לפתרון אמיתי, למיגון אמיתי ולקייטנות אמיתיות לילדים ולתלמידים בשלום, ושהלינה תהיה במקום, וששדרות לא ייצאו למקום אחר.

עבאס זכור: אני בעד תמיכה בכל הילדים שנזקקים לכך.

מיכאל מלכיאור: גם לנושא השלום אנחנו מצטרפים.

איתן מזרחי: ראשית, אני רוצה לומר שהקמנו מטה חירום, שיהיה גם משולב עם החברה למתנ"סים.

איתן מזרחי: המטרה היא לתת מענה מקיף לכל הצרכים שעלו.

איתן מזרחי: אנחנו צריכים לדעת שני דברים: (א) בשנה שעברה, כשהלכנו למימון, היה גורם חיצוני – יהדות התפוצות – שהביא הרבה מאוד כסף.

איתן מזרחי: השנה, נכון לרגע זה, אין עדיין תמיכה.

איתן מזרחי: הכל המשרד מוציא תוך כדי תנועה, מתקנה תקציבית.

מיכאל מלכיאור: סליחה שאני אומר את זה, אבל זה הטמטום של המערכות שלנו.

מיכאל מלכיאור: אנחנו עושים את ההסכמים האלה.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את הדברים היטב – כשהגענו להסכם הזה עם יהדות התפוצות הייתי מעורב בכך.

מיכאל מלכיאור: אמרתי שזו הטעות החמורה ביותר.

מיכאל מלכיאור: כי מה קורה – הם מכניסים הרבה כסף, זה יוצא מהמערכת, אין את זה יותר בתקציב, ובשנה הבאה יהדות התפוצות תתעניין במשהו אחר, ואז אתה נשאר בלי שום דבר.

מיכאל מלכיאור: זה מקומם אותי.

איתן מזרחי: אני מציע לדייק: בנושא קייטנות, מדינת ישראל מתקציבה לא שמה שקל אחד, למעט אכיפת החוק ברמת - - - את הכסף הזה אנחנו מוציאים ממפעלי קיץ.

איתן מזרחי: אנחנו מרכזים היום כוחות בשתי רמות: (א) רמה אחת היא א'-ו', לסייע בנושא הקייטנות, ונראה איך נסגור את הפער; (ב) הוצאת חמשת הימים היא לנוער.

איתן מזרחי: אותם אנחנו מוציאים החוצה למחזורים בני חמשה ימים.

איתן מזרחי: בנוסף, מינינו פרוייקטור מטעמנו לנושא, שיעסוק רק בנושאים האלה.

איתן מזרחי: אנחנו משלבים זרועות גם עם הצבא, כי אנחנו רוצים כוחות סמי-מקצועיים, ונמרכז את כל הכוחות לכיוון הדרום לקראת הקיץ.

איתן מזרחי: פנינו לשותפים נוספים כדי שיסייעו.

איתן מזרחי: כפי שציין ראש העיר, יש במשק הרבה מערכות שמוכנות לסייע כדי לאגם את העוגה לגדולה יותר.

איתן מזרחי: דבר אחד ברור, והוא עולה כאן בפעם הראשונה בידע שלנו – הכוונה להוציא את הילדים ל-18 יום מחוץ לבית.

איתן מזרחי: זה לא נתון שהיה ברור לנו שעליו מדברים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו צריכים לסיים על פי הכללים – אתם כבר שומעים את אות המליאה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיע למסקנות אופרטיביות.

סלמאן אבו רוכן: אני מנהל אגף חינוך והדרכה ברשות הטבע והגנים.

סלמאן אבו רוכן: הרשות רואה את זה כמשימה לאומית.

סלמאן אבו רוכן: אנחנו רוצים לחבק את הילדים באתרים שלנו, עם המדריכים שלנו.

סלמאן אבו רוכן: אנחנו נתואם עם משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: כל הכבוד.

ספית חשביה-צורי: חשוב לי להדגיש שאלי מדבר על יציאה של 18 יום מחוץ לאזור.

ספית חשביה-צורי: במועצות האזוריות כפי הנראה לי ייצאו ילדים מחוץ לאזור ללינה במשך 18 יום.

ספית חשביה-צורי: עם זאת, חשוב להדגיש במנהל חברה ונוער הפעילות תהיה עד 18:00.

ספית חשביה-צורי: הורים לא חוזרים הביתה בשעה 14:00, ואנחנו צריכים להגביר פעילויות.

ספית חשביה-צורי: גם זו תוספת תקציבית.

מיכאל מלכיאור: למה לא תהיה לינה במשך 18 יום?

ספית חשביה-צורי: מכיוון שאני אם לילדות קטנות, ובחיים לא אאפשר להן לא להיות אתי בבית במשך 18 יום.

מיכאל מלכיאור: בנות כמה הבנות?

ספית חשביה-צורי: יש לי תאומות בנות 13 ובת בת חמש.

מיכאל מלכיאור: יש הרבה ילדים בני 13 שיוצאים למחנות של שלושה שבועות.

ספית חשביה-צורי: אני מבקשת לקחת בחשבון הפעלה עד לשעות המאוחרות, כיוון שאני יודעת שגם בחוף אשקלון, גם במועצה אזורית אשכול וגם בשער הנגב - - -

אריה חודרה: אני רוצה להוסיף נקודה שלא התייחסת אליה, אמירה: התארגנו והוצאנו כרגע את כל היסודי ליישובים אצלנו בקיבוץ.

אריה חודרה: יש שם המון הוצאות – גם של החינוך הבלתי פורמלי.

אריה חודרה: יש התארגנות לתמיכה של המתנ"ס בסיפור הזה, וגם התארגנות של היישובים והמועצה.

אריה חודרה: זה דבר שכן צריך להתייחס אליו ולראות איך מתקצבים אותו.

אמירה חיים: התייחסתי לכך, ואני יכולה להתייחס.

מיכאל מלכיאור: לא נספיק לעשות זאת כעת.

יצחק לוי: הערה קטנה לגבי ילדי טרום-חובה, ולא קבלתי התייחסות מהמינהל לנוער.

מיכאל מלכיאור: ציפיתי שנקבל תשובה מכם.

אלי שטרית: אנחנו נשב עם הרשויות, ונסגור את הסוגיה הזאת.

אלי שטרית: לא תהיה בעיה.

מיכאל מלכיאור: לגנים שאינם גני חובה – נתייחס לכך גם בהחלטות.

אמירה חיים: התכנית של הקייטנות תיבנה עם הרשויות המקומיות.

אמירה חיים: בשנה שעברה, משרד החינוך תקצב את הקייטנות ב-250 אלף ש"ח בלבד.

אמירה חיים: השנה העלינו את הסכום ל-2 מיליון ש"ח.

אמירה חיים: זה אמור להספיק לכל המטלות האחרות.

אמירה חיים: זה משמעותי מאוד.

אמירה חיים: בנוסף, חצי מיליון ש"ח לפעולות הפקתיות, כך שזה כבר עושה את זה גדול יותר.

אמירה חיים: בנוסף, פנינו לסוכנות והם אמורים לתת לנו תקציב.

אמירה חיים: דיברתי עם יונתן בשיא, ואני מקבלת לאותה אוכלוסיה שנמצאת גם בעוטף עזה ומהמתנתקים נקבל תוספת תגבורים, שתתן כחצי מיליון ש"ח נוספים.

אמירה חיים: אנחנו נמצאים בחבירה.

אמירה חיים: ברשות הטבע והגנים הכניסה חינם לאתרים, וזה מוסיף.

אמירה חיים: כך שזה לא רק הסכום הזה.

אמירה חיים: הסכום הזה אמור להספיק.

אמירה חיים: יש טריגר שמצטרפים אליו המון אנשים אחרים.

אמירה חיים: יש היום השבתה של בתי הספר והגנים בשדרות.

אמירה חיים: אני חושבת שצריכה להיות פניה גם מכאן.

קריאה: גם בשער הנגב.

אמירה חיים: בשער הנגב יש למידה - - -

קריאה: זה רק ביסודי.

אמירה חיים: ביקשו ממני לקצר, ואני מקצרת: יש חירום ויש שגרת חירום.

אמירה חיים: בשגרת החירום הזו אנחנו חיים שנים רבות בדרום.

אמירה חיים: צריך להחזיר את הילדים.

אמירה חיים: אלה השבועיים האחרונים של הלמידה, וצריך לקרוא להם מכאן.

אמירה חיים: ההורים פונים אליי יום יום – למה הילדים מסתובבים ברחוב?

אמירה חיים: ברחוב נשקפת להם סכנה גדולה יותר.

אמירה חיים: לכן צריכה לצאת קריאה לבקש להחזיר את הילדים למערכת.

אמירה חיים: זה ישמח המון אנשים בשדרות.

אלי מויאל: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם: עירית שדרות לא החליטה על שום שביתה.

אמירה חיים: נכון.

אמירה חיים: הכוונה היא לוועד ההורים.

אלי מויאל: ההורים החליטו להשבית.

אלי מויאל: אני אומר לכם: אני אתם.

אלי מויאל: צריך להבין אותם.

אלי מויאל: לא שומעים אותם.

אלי מויאל: אני אתם – ההורים חרדים לשלוח את הילדים שלהם לבית הספר.

אלי מויאל: צריך להבין אותם.

אלי מויאל: זו עת מצוקה וחרדה.

אלי מויאל: אני פתחתי את בתי הספר, ואם הורה רוצה לשלוח את הילד שלו לבית הספר – המורים מחכים וכל המערכת עומדת לרשותם.

אלי מויאל: עם זאת, אני חושב שצריך לאפשר להורים להביע את הזעם שלהם על מה שקורה, ועל כך שחלק גדול מכיתות בתי הספר בשדרות עדיין עומדים תחת גגות רעפים, שזו סכנת נפשות.

אלי מויאל: זה הזמן לומר את הדברים.

אלי מויאל: אנחנו כעיריה משאירים את כל המערכות פתוחות, ונלמד כל ילד שיבוא.

מיכאל מלכיאור: נסכם את הדיון, ואני רוצה שהדברים יהיו מסוכמים גם על דעת שדרות ועוטף עזה וגם על דעת משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: בואו נעשה דברים ביחד.

מיכאל מלכיאור: ראשית, על דעת חברי הכנסת הנמצאים ואלו שהיו והלכו, אנחנו רוצים לחבק ולחזק את ידי התושבים, הילדים, המורים, המנהלים, מי שעוסקים בכל הנושא של עוטף עזה.

מיכאל מלכיאור: כרגע, זו החובה שלנו כחברה ישראלית, ככנסת ישראל וכוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נהיה כתובת לכל דבר – נכנס מיד את הוועדה לכל דבר וענין.

מיכאל מלכיאור: לא נרפה.

מיכאל מלכיאור: זאת חובתנו כלפי הילדים וכלפי כל מי שסובב את הילדים באזור.

מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה לומר שמשרד החינוך עשה, במגבלות התקציביות, מאמצים כבירים כדי לפתור את הבעיות שיש.

מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, חייבים התייחסות חירום לפני שעוברים לשגרת החירום.

מיכאל מלכיאור: התייחסות חירום פירושה גם הוספת תקציבים ספציפיים, מעבר למה שהוצא בתוך המסגרת.

מיכאל מלכיאור: חייבים לקבל ממשרד האוצר תקציבים ייעודיים לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להשאיר על כנו את המצב הזה, שבו 10,000 ילדים במצב שבו לסגור כאן דבר אחד ושם לסגור דבר אחר.

מיכאל מלכיאור: אני מעריך מאוד את כל מה שנעשה כדי לסגור את החורים, אבל אי אפשר להטיל את זה על היישובים במקום.

מיכאל מלכיאור: אין להם שום מקור הכנסה נוסף; להפך – מקור ההכנסה רק הולך ויורד.

מיכאל מלכיאור: לסגור את העינים מצד המדינה ולומר שהיא תקח על עצמה 64% ולצפות שהרשויות ישלימו את הסכום – זו גישה בלתי אפשרית.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להטיל היום יותר חובות על הרשויות המקומיות.

מיכאל מלכיאור: הם כבר עומדים במעמסה בלתי נסבלת.

מיכאל מלכיאור: לכן חייבים כאן היערכות חירום – כוח משימה.

מיכאל מלכיאור: היום לא רואים אותו, ואנחנו קוראים לממשלה על כל מוסדותיה, אבל בראש ובראשונה למשרד החינוך ולמשרד האוצר, להיערך בחירום לענין, על כל המשתמע מכך.

מיכאל מלכיאור: לא רק בקיץ ולא רק בשבוע הקרוב, אלא בשנת הלימודים הבאה בכללותה, על כל הכרוך בכך.

מיכאל מלכיאור: בנוגע לנושא המיגון, אני חושב שאנחנו צריכים לקיים כאן ישיבה מהירה מאוד עם פיקוד העורף ועם כל מי שאחראי לנושא הזה, ולקבל תשובות.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר לסבול מצב כזה.

מיכאל מלכיאור: לא ישלחו ילדים לבתי הספר אם אין מענה.

מיכאל מלכיאור: הדבר הזה לוקח זמן, אבל אם אתה דוחה את ההתחלה, השלמת הענין תארך זמן רב יותר.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו חייבים לשבת כאן בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: אני קורא למינהל חברה ונוער להגיע לסיכומים ביחס לכל ההסדרים לגבי הקיץ.

מיכאל מלכיאור: תגיעו לסיכומים – אלה סכומים קטנים יחסית, ולדעתי יש מענה גם לסכומים הללו.

מיכאל מלכיאור: אני סומך על מינהל חברה ונוער, ומאחל החלמה מהירה למי שעומד בראש המינהל.

מיכאל מלכיאור: גם מהוועדה הזאת אנחנו רוצים לאחל לו מכל הלב החלמה מהירה ושיחזור – אנחנו צריכים אותו במערכת.

מיכאל מלכיאור: בנוסף, אני רוצה לתמוך בתביעה המוצדקת של המורים – תחשבו קצת על המורים, לתת גם להם קצת הפוגה ועזרה במקרה הזה.

מיכאל מלכיאור: להוציא אותם – לא ל-18 יום אבל לכמה ימים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה המינימום שבמינימום של תמיכה במורים שרוצים לעשות.

מיכאל מלכיאור: המיגון והפתרונות חייבים להיות אינטגרטיביים עם כל המוסדות, ואנחנו כוללים בכך כמובן את הפעילות של הילדים אחר הצהריים ובערב – כל הילדים, כולל גם גני הילדים.

מיכאל מלכיאור: אני רושם לפניי שמינהל חברה ונוער התחייב למצוא פתרון גם לכל ילדי הגנים שאין להם פתרון – כמובן, כל אחד לפי הגיל ולפי המתאים.

מיכאל מלכיאור: זה כולל כמובן את פעילות המתנ"סים.

מיכאל מלכיאור: לגבי תנועות הנוער, אני מציע לכלול אותן, ולמצוא את התקציבים כדי שתנועות הנוער יוכלו להפיג את המתח ולתת את המענה.

מיכאל מלכיאור: שם במילא לא נמצאים ביישוב.

מיכאל מלכיאור: זהו דבר שיכול להיות ברוך בכלל בפעילות גם בהמשך תנועות הנוער במקום.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה מכסה פחות-או-יותר את הדברים שנאמרו, גם על ידי חברי-הכנסת.

שמעון פרץ: מה לגבי השירות הפסיכולוגי?

מיכאל מלכיאור: לכך התכוונתי בנושא החירום.

מיכאל מלכיאור: אתם בכיוון הנכון, עם כל הכוונות הרצויות.

מיכאל מלכיאור: צריך פתרון הולם, כך שגם אתם תוכלו להעיד כאן שזהו פתרון הולם.

מיכאל מלכיאור: מבחינת הוועדה, נקיים מעקב ואם צריך נכנס דיון נוסף בענין.

מיכאל מלכיאור: תודה לכולכם, הישיבה נעולה.