ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 20, 2006-05-31 15:30

משה כחלון: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

משה כחלון: על סדר היום - הצעת חוק הסדרים במשק המדינה, פרק י"ב - תיקון חוק רשות השידור.

משה כחלון: חיים פרננדס, אני מבקש שתאמר כמה מילים לגבי תוכנית הפרישה.

חיים פרננדס: לגבי תוכנית הפרישה, צריך להבין שההתייחסות היא מאוד כללית, משום שאף אחד לא יודע להגיד מה יהיו מרכיבי התוכנית מבחינת העובדים הפורשים - כמה עובדים היא תקיף?

חיים פרננדס: מה יהיה תמהיל הפורשים, אם אלה אנשים שהם במסלול של פנסיה תקציבית, אם אלה אנשים שהם במסלול של פנסיה צוברת, בגיל כזה או בגיל אחר.

חיים פרננדס: לכן צריך להבין שההתייחסות היא מאוד כללית.

קריאה: השאלה הזאת תיפתר רק אחרי שהתוכנית תצא.

חיים פרננדס: אני כרגע מתאר את הדברים כמות שהם, אחרי כן אפשר לעשות פרשנות לכאן או לכאן.

חיים פרננדס: שנית, המסלול הוא כזה שעובדים שיפרשו בכל המסלולים נהנים פעם אחת מפיצויים חד- פעמיים, ובחלק מהמסלולים נהנים גם מפנסיית גישור עד הגיל המזכה.

חיים פרננדס: זאת הסוגיה, כך זה עובד.

חיים פרננדס: מבחינת התנאים עצמם, כל המרכיבים של התוכנית - מה היא תכלול, אלו, הטבות, אלו תמריצים - זאת כמובן פררוגטיבה שתהיה שמורה להנהלת רשות השידור יחד עם אגף הממונה על השכר במשרד האוצר.

חיים פרננדס: מהתוכנית הזאת ייגזר מספר הפורשים, כי יכול להיות שתהיה לה היענות רבה מאוד ויכול להיות שלא תהיה לה היענות בכלל, ואז אנחנו מדברים על קבוצה ריקה של אנשים שפרשו פרישה מוקדמת.

חיים פרננדס: לגבי הדרך שבה הדברים יעוגנו , זאת כבר תהיה החלטה של יושב-ראש ועדת הכלכלה.

חיים פרננדס: אבל העניין המימוני, אנחנו נכסה 50% מעלויות הפרישה ברשות השידור, במסגרת תוכנית הפרישה שתגובש, ויש לקוות שתצליח.

חיים פרננדס: מעבר לדברים שנאמרו כרגע, אם אדוני היושב-ראש רוצה לעגן את זה בסיכום כזה או אחר, מבחינתנו זה בסדר גמור.

יואל מק: אני יודע שהשר הממונה התראיין ב"קול ישראל" לפני שעה והודיע שהאוצר יכסה 70% מעלויות הפרישה.

יואל מק: יש הקלטה ואני יכול להשמיע לך.

יואל מק: הוא התראיין באמצע הדיון פה וכך הוא אמר.

חיים פרננדס: אני מניח שהשר הממונה יהיה כאן ואז הוא ידע להסביר את דבריו.

מוטי אברהם: חיים, גם אתה אמרת פה שאתם תכסו יותר מ-50%, כי אתם ממנים את הפנסיה התקציבית.

משה כחלון: בחשבון המצטבר זה יוצא יותר מ-50%.

חיים פרננדס: עכשיו יהיה לי יותר קל להתייחס.

חיים פרננדס: אני יכול להתייחס לדברים שנאמרים בשם אומרם, ולא לדברים שנאמרו ברדיו.

חיים פרננדס: אנחנו אומרים 50%, כי זה משהו שאנחנו לוקחים על עצמנו.

חיים פרננדס: בפועל, מכיוון שאנשים שפורשים בפנסיה תקציבית זכאים גם כן לפרישה לגימלה עד הגיל המזכה, אך משם שבפועל רשות השידור לא מפרישה כנדרש לגבי העובדים במסלול של פנסיה התקציבית, אפקטיבית יוצא ששיעור ההשתתפות שלנו גם גבוה יותר.

חיים פרננדס: אני לא רוצה להגיד כמה יותר, אבל ברמה העקרונית הוא יוצא גבוה יותר.

חיים פרננדס: ברמה הדקלרטיבית אנחנו מדברים על 50%.

יואל מק: תבדוק את זה מול השר.

חיים פרננדס: אין לי מה לבדוק, זה הפירוט.

אייל ורמוס: העלית פה את הנקודה של המימון עד גיל הפרישה לגבי הפנסיה הצוברת.

אייל ורמוס: אבל לא ציינת מה קורה עם העובדים שהם לא בפנסיה תקציבית אלא בפנסיה צוברת - הם צריכים לממן זאת בעצמם.

אייל ורמוס: אם הם לא יוכלו לממן בעצמם, מה קורה איתם בתקופת הגישור?

משה כחלון: חיים, מה קורה עם העובדים האלה בתקופת הגישור, בין הגיל שהם פורשים עד גיל 67?

חיים פרננדס: אמרתי בפתח דבריי ואני חוזר ואומר - אני לא עובד באגף הממונה על השכר.

חיים פרננדס: כל התנאים האלה יצטרכו להיות מסוכמים במסגרת דיונים בין הנהלת רשות השידור לבין אגף הממונה על השכר.

חיים פרננדס: אני יכול לדבר רק על דברים שאנחנו יודעים עליהם ונעשים ונעשו בעבר - ישנה קבוצה של עובדים במסלול של פנסיה צוברת, שבדרך כלל זוכים לאיזשהו גישור עד הגיל המזכה, וישנה קבוצה שלא זוכים לכך.

חיים פרננדס: בדרך כלל זאת נגזרת של הגיל.

חיים פרננדס: עושים חיתוך בגיל, וממנו נגזרת ההתייחסות.

חיים פרננדס: מה יהיה הגיל?

חיים פרננדס: איך יהיה חיתוך?

חיים פרננדס: הפרטים היותר מפורטים, זה כבר עניין שיקוים בו משא ומתן כחלק מתנאי הפרישה.

משה כחלון: אתה אומר שאם אלו אנשים מתחת לגיל 40, קשה לך להאמין שיממנו להם את תקופת הגישור.

חיים פרננדס: אתה מפרש אותי, הפרשנות היא נכונה, רק לא הייתי אומר שזה גיל 40, יכול להיות שזה גיל אחר.

חיים פרננדס: זאת הסמכות של אגף הממונה על השכר.

אייל ורמוס: אבל אני חושב שחשוב שזה יהיה כתוב, כי הוא תופס אותנו פה בתפר, ואז יגידו: עד גיל 40 או עד גיל 50 - הם מוכנים, ומגיל 55 לא.

משה כחלון: זה כבר יסוכם בין הנהלת רשות השידור לבין הממונה על השכר באוצר.

אייל ורמוס: אני מציע שהכל יהיה כתוב בצורה מסודרת, שזה יכסה את כולם, בלי יוצא מן הכלל.

אייל ורמוס: זה מאוד חשוב, כי אחר יגידו בין גיל 50 לגיל 55 הם לא מכוסים, אז הם יפלו בין הכיסאות.

משה כחלון: חיים, איך אתה פותר את העניין?

חיים פרננדס: זה לא המקום להתייחס לזה.

חיים פרננדס: התייחסתי לתוכנית באופן כללי.

יואל מק: אתה אומר שכל התנאים לגבי מבנה תוכנית הפרישה יצטרכו להיות מתוכננים על-פי גילאי הפורשים.

יואל מק: אבל איך אתה יכול לדעת את גילאי הפורשים לפני שאתה מציע את התוכנית?

יואל מק: אתה צריך לבנות תוכנית שתהיה נכונה לכולם, כי אתה לא יודע מראש אם יבואו רוב מפנסיה צוברת או רוב מפנסיה תקציבית.

יואל מק: את זה תדע רק אחרי שתוציא את התוכנית לאוויר.

משה אסולין: יש לכם מודל שעשיתם?

יואל מק: אתה צריך להוציא תוכנית מינימום, כדי שנדע על מה מדובר.

יואל מק: כי, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, זה מכוון לכלל העובדים וזה מרצון.

יואל מק: אז אתה צריך לבנות תוכנית שתהיה מבוססת על כלל העובדים.

ורד ברמן: באיזשהו מקום צריך להיות הסדר, כי הדברים לא כל כך ברורים, הם יותר מדי כוללניים וקבוצות שלמות יכולות להיפגע.

ורד ברמן: כל הדברים צריכים להיות מובנים, ושיהיה פיקוח של יושב-ראש הוועדה, אולי עם השר.

משה כחלון: זה מופיע בסעיף הראשון.

משה כחלון: הסעיף הראשון אומר שהתכנית תלווה על-ידי השר ועל-ידִי, גם הקצב שלה, והיא יכולה עוד להכיל שינויים אם הדברים לא יסתדרו.

יואל מק: תכניס גם את תנאי תוכנית הפרישה.

ורד ברמן: יש גם שי"ן-ת"וים אצלנו שצריך לחשוב מה קרה להם.

ערן ניצן: צריך לזכור שבשיח בנושא של יחסי העבודה , בדרך כלל גם ההסתדרות נמנעת לעשות אותו בחוק, זה לא משרת אף אחד, זה לא משרת את הצד של הממשלה וגם לא את הצד של העובדים.

ערן ניצן: בדרך כלל הדברים הללו לא נקבעים בחקיקה.

ערן ניצן: הדברים שאתם מתארים, הרזולוציה שאתם יורדים – זה כבר תחילתו של משא ומתן מול אוטוריטה שנקראת הממונה על השר.

ערן ניצן: קיימת הנכונות המלאה להיכנס למשא ומתן, גם הנכונות התקציבית לממן אותה.

ערן ניצן: נדמה לי שמה שחיים פרננדס מנסה להבהיר פה, זה שלא תהיה כניסה לרזולוציה של מספרים, וההבהרה שניתנה פה היא ההבהרה המקסימלית שניתן לתת.

יצחק שבו: בלי להיכנס לרזולוציה של מספרים, פנסיה צוברת משמעותה היא - ככל שצברת, אתה מקבל יותר פנסיה.

יצחק שבו: אתה מוציא פה אנשים בני 50-55, ואתה מונע מהם צבירה של עוד 12 שנים.

יצחק שבו: האם העיקרון הזה יהיה רשום?

ערן ניצן: העיקרון זה כבר טופל בתוכניות קודמות, מן הסתם תהיה התייחסות גם בתוכנית הזאת.

יואל מק: הוא לא טופל בתוכניות ברשות השידור.

משה כחלון: אם הנהלת הרשות לא תאשר את זה, מדוע שהם יאשרו?

יואל מק: אם הנהלת הרשות תאשר את זה, האוצר יאשר את זה?

משה כחלון: אם הממונה על השכר יאשר, כן.

משה כחלון: על הפרטים האלה יוחלט במשא ומתן בין הנהלת רשות השידור לאגף הממונה על השכר.

משה כחלון: זה עניין של משא ומתן.

אחיה גינוסר: האם יש פה משהו ייחודי?

אחיה גינוסר: אתה אומר פה בוועדה, בהתחייבות, שיש משהו מיוחד, שאלו לא פיצויים על-פי חוק?

אחיה גינוסר: כי אנחנו יכולים להתדיין עם הנהלת השידור, והיא תגיד לנו: תקבלו לפי החוק.

ערן ניצן: אני חושב שאף אחד לא רוצה שמודל חקיקה כמו שעבר לגבי הנמלים יעבור גם ביחס לרשות השידור.

אחיה גינוסר: בין החוק, לבין מה שקיבלו ברשות הנמלים, 100% פיצויים, יש הפרש של הרבה מיליונים.

אחיה גינוסר: תגיד משהו.

אחיה גינוסר: זה לא יכול להיות - אתה בא לפה, מציע הצעה, ואין לך תשובה.

אחיה גינוסר: רוצים, אתה לא נותן לנו.

חיים פרננדס: צריך לעשות התאמת ציפיות.

חיים פרננדס: קודם כל, צריך להבין שבשולחן הזה לא ייקבעו תנאי הפרישה של עובדי רשות השידור.

חיים פרננדס: זאת לא הפררוגטיבה וזה לא המקום.

חיים פרננדס: גם בגופים שנידונו בחקיקה, לא קבעו את תנאי הפרישה של הגופים על השולחן הזה.

חיים פרננדס: זה לא המקום, זאת לא הדרך, זה לא נכון לעובדים וזה לא נכון לממשלה.

חיים פרננדס: באנו ואמרנו - מדובר במודל מדורג, מיישמים אותו על פני שלוש שנים.

חיים פרננדס: בפתח הדיון הציע יושב-ראש ועדת הכלכלה סמכות לו ולשר הממונה לראות שהמודל הזה והעולם של התכנים מיושם באיזושהי קורלציה עם קצב פרישת העובדים.

חיים פרננדס: באנו ואמרנו לפרוטוקול - 50% מעלויות הפרישה אנחנו נותנים, כממשלת ישראל, אוצר המדינה.

חיים פרננדס: יש מסגרת של סבירות, שגם אתם צריכים לדעת, שמעבר אליה אי אפשר לקבל במסגרת של דיוני ועדת הכלכלה של הכנסת.

חיים פרננדס: להבנתי, אנחנו מדברים פה על חבילה של דברים, סל של צעדים שהם מאוד משמעותיים מבחינת היישום של המודל וההתאמות שצריכות להיעשות מנגד ברשות השידור.

חיים פרננדס: הזכיר יושב-ראש הוועדה את נושא התחילה, שדחינו אותו קדימה, והזכיר את נושא המדרג.

חיים פרננדס: אני חושב שיש פה חבילה מכובדת מאוד של צעדים.

אחיה גינוסר: אני אגיד לך מה נראה מאוד מדאיג.

אחיה גינוסר: אתם תשתתפו ב-50%, כשאנחנו יודעים שרשות השידור בחובות של מיליונים, אולי של מאות מיליונים.

אחיה גינוסר: אם אנחנו צריכים להתדיין על התנאים עם הנהלת רשות השידור, אנחנו לא נקבל כלום כי אין לרשות השידור מה לתת.

אחיה גינוסר: זה 50% מכלום.

אחיה גינוסר: המחויבות שלכם היא למשהו מקביל לרשות השידור, שאין לה.

אחיה גינוסר: אין לה.

אייל ורמוס: באים בדרישה לפרישה של עובדי רשות השידור מרצון, אבל מצד שני לא נותנים שום עוגן שאם מחר ישנו חוק כזה או אחר - לא ניפגע.

אייל ורמוס: למה אנחנו יושבים פה?

אייל ורמוס: כדי שהכל יהיה רשום.

אייל ורמוס: שאם מחר פתאום יחליטו שזה לא נוח לאוצר או שזה עולה הרבה כסף לאוצר, שלא ישנו את החוק ואז אנחנו נישאר חסרי כל.

משה שגג: אדוני יודע כמה כסף יתנו לעובדים?

משה כחלון: אי אפשר לדעת כי זה נגזר מכמות העובדים שיפרשו שהם בפנסיה צוברת, וכמות העובדים בפנסיה צוברת.

משה כחלון: מה שתיתן רשות השידור - תכפיל בשניים.

משה שגג: אדוני היושב-ראש, גם אתה וגם כל חברי הכנסת שהיו נוכחים בדיונים ביקשו מנציג האוצר להביא מספרים מדויקים, כי רצו לדעת שהעובדים לא נזרקים הביתה.

משה שגג: ואין לנו פה הנתונים האלה.

משה שגג: גם השר הממונה אמר וגם חברי הכנסת שהם לא מוכנים להצביע בעד אם לא יהיו להם מספרים מוחלטים.

משה שגג: יש פה איזשהו מוקש.

ערן ניצן: אני מזכיר לאנשים שאין בחקיקה הזאת ואין באמירות שלנו המילה "פיטורין".

ערן ניצן: יש תוכנית שיצטרכו להפריש מרצון אנשים.

ערן ניצן: ככל שהיא תהיה אטרקטיבית, יבואו יותר אנשים.

ערן ניצן: מה רע בזה?

משה שגג: בינינו - זה לא מרצון.

משה שגג: (היו"ר חנא סוויד)

צבי גרזון: אני רוצה להסביר לכם שיש דאגה רבה והרבה חששות אצל העובדים בקשר לפרישה.

צבי גרזון: אנשים נמצאים במתח, אנשים עם משפחות, עם ילדים.

צבי גרזון: זה לא דבר פשוט ללכת ולזרוק עובדים.

צבי גרזון: אנחנו רוצים לדעת, לקבל איזושהי אינדיקציה איך תיראה תוכנית הפרישה.

צבי גרזון: היו כבר תוכניות פרישה ברשות השידור לפני שנה, לפני שנתיים.

צבי גרזון: אנחנו רוצים לדעת אם זה יהיה דומה, אם זה יהיה שונה, מה יהיו המרכיבים של תוכנית הפרישה.

צבי גרזון: אני לא רוצה להיכנס למספרים.

צבי גרזון: אני רוצה באופן עקרוני לדעת שלבים מסוימים, או סוג של הטבות שיקבלו האנשים.

יואל מק: הערת המשך - לפני שנתיים היתה תוכנית פרישה שהצליחה להביא לפרישה מרצון של קצת למעלה מ-100 עובדים.

יואל מק: אתם מדברים פה על מספרים גדולים יותר, ולכן אתם צריכים להבין - בעיקר האוצר - שאתם חייבים לשפר את התוכנית הקודמת, להביא תוכנית שתהווה תמריץ לעובדים לצאת מרצון.

משה אסולין: מה יקרה אם בשלוש השנים וחצי הקרובות, שזה הזמן להחיל את החוק המוצע, לא יפרוש שום עובד מרשות השידור?

משה אסולין: מה קורה אצלכם מבחינת הצפי?

חיים פרננדס: אני אתייחס בסוף לכל השאלות.

אייל ורמוס: אתה מציג פה כל מיני תוכניות פרישה וכל מיני אלטרנטיבות, אבל בעצם עד עכשיו לא שמענו משהו קונקרטי שיכול לאגד אותנו כעובדים שצריכים לבוא לעובדים שלנו ולהגיד להם: זאת ההצעה של הממשלה ושל רשות השידור לפרוש ולקבל את התנאים הכי טובים שיכולים להיות, בפרט שמדובר בפנסיה.

אייל ורמוס: אתה לא נותן לנו שום דבר.

אייל ורמוס: אתה אומר: "זה לא אני, זה לא אני".

אייל ורמוס: אנחנו יושבים פה בוועדה שכל דבר צריך להיות כתוב.

אייל ורמוס: ומה שכתוב, זה דבר שמיושם.

אייל ורמוס: אם זה לא יהיה כתוב, זה לא יהיה מיושם.

אייל ורמוס: אי אפשר להתקדם פה צעד אחד אם זה לא יהיה כתוב עם הבטחה שאנחנו נוכל לבוא ולהגיד: זה מקובל עלינו.

חנא סוייד: ברור על מה מתווכחים כאן.

חנא סוייד: מצד אחד, נציגי העובדים רוצים יותר אינפורמציה ורמת פירוט גבוהה.

חנא סוייד: אולי תנסחו עד איזו רזולוציה אתם מבקשים, כדי שהאוצר יֵדע.

יואל מק: אנחנו רוצים לדעת צעדים עקרוניים, אני לא מדבר על מספרים.

יואל מק: נקודת ההתייחסות היא התוכנית הקודמת שהיתה.

יואל מק: התוכנית הזאת הצליחה להוציא כ-100 עובדים.

יואל מק: כאן מדברים על מספרים גדולים יותר.

יואל מק: אם האוצר רוצה לעודד פרישה, הוא צריך לשפר את התוכנית הזאת.

יואל מק: התוכנית הקודמת היא הרף התחתון.

יואל מק: התוכנית הקודמת היא כישלון טוטלי, אין שום סיכוי שמישהו יפרוש אם תהיה תוכנית כמו זאת.

יואל מק: את זה אני אומר בוודאות.

יואל מק: צריך לשפר אותה, וזה תפקידו של האוצר.

מנשה כהן: אתן דוגמא של אחת הבעיות שיש בפרישה.

מנשה כהן: בגילאים בין 50-55, הרוב אומרים: מה אני אפרוש?

מנשה כהן: אני צריך לוותר על ימי המחלה שיש לי.

מנשה כהן: וזה רק פרמטר אחד, יש עוד המון דוגמאות.

יואל מק: אבל פה מדובר על הפנסיה.

יואל מק: חיים פרננדס מדבר על העניין של פנסיה עד גיל 67, והוא לא נותן תשובות מי משלם את הפנסיה הזאת.

חנא סוייד: הנקודה ברורה.

חנא סוייד: האם מישהו עוד רוצה להוסיף לגבי מידת הפירוט שאתם רוצים לשמוע?

חנא סוייד: אם אין עוד הערות, ניתן לאוצר להגיד מה שיש לו לומר.

משה אסולין: אנחנו חשבנו שמטרת הדיון הזה היא להביא בפנינו מספרים קונקרטיים על מנת שנוכל להתייחס.

משה אסולין: כרגע אני יכול לסכם את מה שנאמר פה בשתי שורות: תוכנית פרישה, פיצויים חד-פעמיים פלוס פנסיית גישור, ב-50% מעלויות הפרישה יישא האוצר.

משה אסולין: מעבר לזה לא נאמרה שום מילה.

משה אסולין: עם המילים האלה אנחנו לא יכולים ללכת לא למכולת, ובטח שלא לפרישה.

רן אפרתי: מה קורה אם לרשות אין כסף לשלם את ה-50% האחרים?

רן אפרתי: האוצר מתחייב לנו שלא יהיו פיטורים?

קריאה: יושב-ראש הוועדה אמר שלא יהיו פיטורים.

רן אפרתי: אני מדבר על התחייבות בכלל.

אייל ורמוס: אנחנו רוצים שכל דבר יהיה רשום.

אייל ורמוס: כל דבר שרשום - אפשר להתווכח עליו.

אבישי פרחי: צריך שתהיה יותר רזולוציה, להגדיל את הרזולוציה.

אבישי פרחי: (היו"ר משה כחלון)

משה כחלון: נציג האוצר ייתן תשובה.

חיים פרננדס: אני אתייחס למכלול הטענות בקצרה, כי את רוב הדברים כבר השמענו.

חיים פרננדס: נשמעה פה טענה, אם מבינים שצריכה להיות תכנית פרישה מספיק אטרקטיבית.

חיים פרננדס: אני מניח שמבינים, ומי שצריך להבין, אני מקווה גם שיבין כי כבר הסברנו למי נתונה הסמכות.

חיים פרננדס: אבל בואו נהיה רגע הוגנים עם עצמנו, הרי אם תכנית הפרישה לא תהיה מספיק אטרקטיבית, לא יפרשו אנשים מרשות השידור.

חיים פרננדס: כפי שאתם יודעים, היתה תכנית פרישה שהצליחה להביא לפרישה של 100 פורשים.

חיים פרננדס: יכול להיות שתכנית הפרישה הבאה תייצר אפס פורשים.

חיים פרננדס: גם זה יכול להיות.

חיים פרננדס: ואז מה יקרה?

חיים פרננדס: רשות השידור תמשיך להתנהג כמו שהיא מתנהגת היום.

חיים פרננדס: אני מניח שהמודל הזה יישום בקצב הרבה יותר איטי - וכאן נכנס אלמנט נוסף, שעד עכשיו לא דיברנו עליו.

חיים פרננדס: כדי לעשות את התנועה של התקציב לכיוון הפקות מקומיות קנויות, יש מנועים נוספים.

חיים פרננדס: המנוע אינו רק האנשים שיושבים פה בחדר וכל מי שהם מייצגים.

חיים פרננדס: יש מנועים נוספים.

חיים פרננדס: יש הוצאות קבועות מאוד משמעותיות ברשות השידור, בהיקפים של עשרות אחוזים מתקציב הרשות.

חיים פרננדס: אני מניח שכל אחד פה יכול לספר מהפינה שבה הוא מסתכל איפה אפשר קצת לצמצם ולייעל.

חיים פרננדס: כך אפשר לייצר סכומי כסף לא מבוטלים ברשות השידור.

חיים פרננדס: אני בכוונה לא רוצה להצביע על המקומות כי אני חושב שלא נכון לעשות את זה כאן, אבל את הסיפור של מקרקעין רשות השידור כולם מכירים, כך את הסיפור של הפצת השידורים ברשות השידור.

חיים פרננדס: כולם מכירים את אגרת התדרים בגובה של כ- 25 מיליון שקל, בגלל בזבוז תדרים.

חיים פרננדס: יש עוד הרבה דוגמאות.

אייל ורמוס: למה אתה משליך את זה עלינו.

אייל ורמוס: תפנה את זה להנהלה.

אייל ורמוס: אנחנו בסך הכל העובדים.

משה כחלון: חיים פרננדס, הם שאלו על תנאי הפרישה, עכשיו אתה מאיים עליהם?

משה כחלון: בוא תגיד מה התנאים, אם הם מקבילים לתנאי הפרישה של 2004, אם מועדפים יותר.

משה כחלון: אני לא מצפה שתיכנס לרמה של השקל הבודד, אבל תן כיוון שאנשים ידעו מה קורה איתם, אם יהיו עשרה חודשי הסתגלות או שמונה או אין בכלל.

חיים פרננדס: אני מכבד את כל האנשים שנמצאים פה.

חיים פרננדס: אני אומר אולי בפעם העשירית, אני מקווה שהפעם כן תפנימו, אנחנו לא יכולים להגיד מה יהיו תנאי הפרישה.

חיים פרננדס: היתה תכנית פרישה בשנת 2004.

חיים פרננדס: אם תכנית הפרישה החדשה תהיה טובה יותר או טובה פחות, אני לא יודע, כי זה לא בתחום שלי.

חיים פרננדס: כל מה שאני יכול לומר הוא שאני יכול לקוות שהיא תהיה טובה יותר.

חיים פרננדס: צריך להבין גם שנבנה מודל כזה, שגם אם היא לא תייצר את הפורשים המקווים, לא קרה כלום.

משה כחלון: אני מבין את זה, אבל אנחנו רוצים להתקדם.

משה כחלון: אני לא שיגיעו לפה שוב בעוד שלושה חודשים.

חיים פרננדס: אם היא לא תייצר את הפורשים המקווים, לכאורה לא קרה כלום.

משה שגב: אם כך, אין תשובה.

משה כחלון: יש תשובה, שיתנו לכם הצעה ולמי שכדאי – שיפרוש.

משה כחלון: אם לא כדאי לו – לא יפרוש.

משה כחלון: בחוק לא מדברים על פיטורים, אלא להציע פרישה.

צבי גרזון: זה לא תואם את המדיניות של השר.

צבי גרזון: השר אמר שיתנו תנאים שכן ישתלמו לעובדים.

משה כחלון: זה סובייקטיבי.

משה כחלון: אם מישהו קיבל ירושה של 3 מיליון דולר והוא רוצה לפרוש, גם 10% יספקו אותו.

משה כחלון: מי שאין לו מה לעשות, גם 300% לא יספקו אותו.

משה כחלון: מה זה טוב?

משה כחלון: טוב למי?

משה כחלון: טוב לאחד בן 40?

משה כחלון: טוב לאחד בן 60?

משה כחלון: טוב לעובד מצטיין?

משה כחלון: טוב לעובד שעומד בפני פיטורין?

משה כחלון: לדעתי אי אפשר להגיע כאן לרזולוציה כזאת.

צבי גרזון: מעניינים אותנו העקרונות, איך יבנו את תכנית הפרישה.

משה כחלון: בעיה להשוות את זה לדברים אחרים.

קריאה: האם יחסית לנמלים זה יותר טוב או פחות טוב?

משה כחלון: יש קושי לדייק.

משה כחלון: אנחנו מתחילים בהקראת החוק.

ערן ניצן: תיקון חוק רשות השידור – 39 – בחוק רשות השידור, התשכ"ה-1965 – (1) בסעיף 1 – (א) בהגדרה "הפקה מקומית", במקום האמור בה יבוא "תכנית טלוויזיה שרוב יוצריה, רוב מבצעיה, רוב הצוות הטכני-הנדסי שנטל חלק בהפקתה ורוב צוות ההפקה, הם תושבי ישראל המתגוררים בה דרך קבע, ואשר הופקה בעבור קהל יעד ראשוני ישראלי בעברית, בערבית, ברוסית או בכל שפרה אחרת שאישר המנהל הכללי מראש, למעט שידורי חדשות, תכניות ספורט ותכניות בענייני היום; בהגדרה זו – "רוב" – 75% לפחות; "שידורי חדשות" – שידורי מהדורת חדשות ויומני חדשות;"; (ב) בהגדרה "זמן שידורים", במקום האמור בה יבוא "כלל שעות שידורי הטלוויזיה של הרשות, במהלך שנה, בין השעות 8:00 ל024:00 למעט שידורים כאמור המשודרים על-ידי הטלוויזיה הלימודית;";

משה כחלון: האם יש הערה להגדרות?

ירון אנוש: בסעיף (א) צריך להיות גם "חברה, תאגיד או כל גוף עסקי אחר שרוב הבעלים או מחזיקי מניותיו הם תושבים ישראלים החיים דרך קבע בישראל".

ירון אנוש: הגדרנו כאן את כל העובדים מבפנים, רק לא את הבעלות על החברות האלה.

ירון אנוש: אם אלה חברות שחלק גדול מהן הוא לא בבעלות ישראלית, זה אומר שחלק מהדבר הזה יוצא לחוץ לארץ.

ירון אנוש: לכן גם בעלי החברה או התאגיד שעוסקים בהפקה חייבים להיות ישראלים תושבי קבע בישראל.

איתן כבל: בעולם שיש בו תאגידים, קשה לקבוע דבר כזה.

ירון אנוש: אם אתה רוצה לעודד הוצאת כספים מרשות השידור לחו"ל, אין שום בעיה.

ירון אנוש: אבל מכיוון שאנחנו יודעים שמקצת מהחברות המעורבות מועסקות על-ידי תאגידים בחו"ל, מה עשינו?

ירון אנוש: הוצאנו הון מישראל החוצה.

ערן ניצן: ההגדרה הזאת נמצאת בחוק הרשות השניה.

ערן ניצן: חשוב לנו מאוד להיצמד לחוק הזה.

ערן ניצן: אני אזכיר לכם את הקונספט שאנחנו עובדים סביבו – אנחנו מחילים כללים שקיימים ברשות השנייה גם על רשות השידור.

אהוד נבות: לגבי ההפקה המקומית – נאמר שזה בעייתי גם בחוק הרשות השנייה.

אהוד נבות: רק אתמול התפרסם מאמר ב"גלובס" לפיו את תכנית הדגל של ערוץ 10 – הדוגמניות – מתכוונים להפיק בחוץ לארץ.

אהוד נבות: זה נחשב כסוגה עילית והפקה מקומית.

אהוד נבות: אני חושב שצריך להכניס פה סעיף – אולי צריך להכניס אותו גם לחוק הרשות השנייה – שמדבר על כך שההפקה צולמה בישראל.

איתן כבל: ואם אתה עושה פרק בחו"ל?

אהוד נבות: אבל לפחות 75% צריכים להיות מצולמים בישראל.

איתן כבל: חבר'ה, שלא כל אחד יסדר לעצמו את הפרויקטים.

איתן כבל: הרי ממה נפשך?

איתן כבל: כולנו רוצים שיהיה טוב לכולם.

איתן כבל: אני לא רוצה שהכסף ילך לחוץ לארץ, אבל למה לך לסתום את הגולל?

איתן כבל: הנחת העבודה היא שברוב המקרים רוב העבודה מתבצעת בארץ על ידי המפיקים בארץ.

איתן כבל: יכול להיות מצב שאתם תבואו מחר ותגידו שיש משקיע מחו"ל, אז נגיד שאי אפשר לעשות את זה?

איתן כבל: בהצעה שלך אתה יורה לעצמך ברגל, כי ייתכן שמחר אתה בעצמך תביא משקיע מחו"ל שירצה לעשות כאן איזושהי הפקה.

יאיר אלוני: בסעיף (א) - בהתייחסות לתוכן – נאמר: "...

יאיר אלוני: למעט שידורי חדשות, תכניות ספורט ותכניות בענייני היום".

יאיר אלוני: בניסוח של ועדת דינור נאמר, בנוסף על כך, שתהיינה תכניות ייחודיות שיופקו מבית.

יאיר אלוני: אני חושב שנכון יהיה להוסיף את זה.

איתן כבל: אני נגד הגדרות שאחר צריך מאה יועצים משפטיים מכל צד כדי להבינן.

יאיר אלוני: זה מוסבר בדוח דינור.

איתן כבל: תסביר מהן התכניות הייחודיות.

יאיר אלוני: כמו שחיים לא יכול להגדיר את תנאי הפרישה, אני לא יכול כרגע להגדיר לך את התכניות הייחודיות.

יאיר אלוני: אבל ישנן שלוש, ארבע, שש תכניות בשנה שמחמת רגישותן, מחמת נסיבות כאלה ואחרות, לא מוסרים אותן החוצה.

יאיר אלוני: התייחסו לזה בוועדת דינור.

ערן ניצן: אין כאן איסור על רשות השידור לעשות את ההפקות שאתם מתארים.

ערן ניצן: זאת לא הפקה מקומית קנויה.

ערן ניצן: יש כאן הגדרה מהי הפקה.

מיסאא אבו אלהיג'א: בהגדרה האמורה כתוב "...

מיסאא אבו אלהיג'א: ואשר הופקה עבור קהל יעד ראשוני ישראלי בעברית, בערבית, ברוסית.

מיסאא אבו אלהיג'א: ..".

מיסאא אבו אלהיג'א: אני חושבת שצריך להוסיף שהפקות המקור בערבית צריכות להיעשות על-ידי רוב ערבים.

איתן כבל: מדברים על תושבי ישראל.

מיסאא אבו אלהיג'א: הכוונה שלי שהם יהיו ערבים תושבי ישראל.

משה כחלון: וגם הרוסים, גם מרוקאים?

קריאה: מעליבים את המרוקאים.

מיסאא אבו אלהיג'א: השפה הערבית היא שפה רשמית בישראל.

איתן כבל: אם מחר בא רוסי ועושה כתבה מדהימה על הנושא הערבי, ומה לעשות שרוב העובדים שעשו את זה היו רוסים, נאמר אז שזה לא ראוי?

איתן כבל: יכול להיות מצב שערבי יעשה סרט על רוסיה ורוב העובדים בהפקה יהיו ערבים, נגיד שזה לא ראוי?

איתן כבל: הרזולוציה הזאת לא מקובלת.

משה כחלון: מה גם שזו פגיעה בחופש העיסוק.

מיסאא אבו אלהיג'א: גם אם 100% מהעובדים שהפיקו שידור על ערבים הם רוסים, זה יכול להיות שידור כללי של הערוץ הציבורי.

משה כחלון: זה לא ישים.

משה כחלון: אפשר גם לומר שנהג אוטובוס שמסיע בבקה אל-גרביה חייב להיות ערבי, כי מדברים שם ערבים.

מיסאא אבו אלהיג'א: במרכז הרשות השנייה הם הגבילו את זה להפקה ערבית.

משה כחלון: הם ייעדו את זה לאזרחים ערבים?

מיסאא אבו אלהיג'א: כן.

קריאה: מחר יבואו הדרוזים וישאלו למה רק ערבים.

משה כחלון: האם יש הערות נוספות לסעיפים שקראנו?

משה כחלון: אין הערות.

משה כחלון: אני מבקש להצביע על פסקה (1) סעיפים (א) ו-(ב) לפי הנוסח שהציעה הממשלה.

משה כחלון: מי בעד?

משה כחלון: הצבעה בעד - הרוב פסקה (1) התקבלה פה אחד.

משה כחלון: אני מבקש להקריא את סעיף 2.

ערן ניצן: (2) בסעיף 13, אחרי פסקה (6) יבוא: "(7) לקבוע כללים לפי סעיף 44ג(ד)"; הכוונה כאן היא להסמכת המליאה.

משה כחלון: אנחנו נצביע על פסקה (2), משום שעליו אין מחלוקת.

משה כחלון: מי בעד?

משה כחלון: הצבעה בעד – הרוב פסקה (2) התקבלה פה אחד.

ערן ניצן: (3) במקום סעיף 44ג יבוא: "הפקות מקומיות - 44ג.

ערן ניצן: - (א) חמישים אחוזים לפחות מזמן השידורים יוקצה להפקות מקומיות קנויות, ושבעים אחוזים לפחות מתוך כלל ההפקות המקומיות הקנויות ישודרו בשידור ראשוני".

לאה ורון: יש הסתייגות של חבר הכנסת ארדן לסעיף זה.

לאה ורון: חבר הכנסת ארדן מבקש שבמקום 50 אחוזים יבוא 40 אחוזים.

לאה ורון: אני מתארת לעצמי שהוא לא ידע שזה תוקן לשבעים אחוזים.

משה כחלון: אנחנו לא נצביע על כך כרגע.

ערן ניצן: (ב) מתוך כלל ההפקות המקומיות הקנויות תשדר הרשות, בכל שנה, תכניות כמפורט בתוספת, בכמות שלא תפחת מן המכסות השנתיות הקבועות בה ובמסגרת שעות שידור כמפורט בה.

ערן ניצן: (ג) הרשות תוציא, בכל שנה, הוצאה למימון רכישה של הפקות מקומיות; מרכיבי ההוצאה יהיו כמפורט בתוספת וסכומה לא יפחת מהסכום הקבוע בה (בסעיף קטן זה – הוצאה שנתית להפקות מקומיות); מתוך ההוצאה השנתית להפקות מקומיות תוציא הרשות למימון רכישת תכניות כאמור בסעיף קטן (ב) הוצאה שסכומה לא יפחת מהסכום הקבוע בתוספת.

משה כחלון: אני מבקש שתסביר לוועדה את שלושת הסעיפים שקראת.

ערן ניצן: מדובר בפלטפורמה של החוק שמפנה לתוספת.

ערן ניצן: באופן כללי, מדובר על כך ש-50% מזמן השידור האפקטיבי, שהגדרנו אותו כשידור בין שמונה בבוקר לשתים-עשרה בלילה, למעט הטלוויזיה החינוכית, יוקצה לשידור אותן הפקות מקומיות שנקנו.

קריאה: מה זה 70% מכלל ההפקות הקנויות ישודרו בשידור ראשוני?

ערן ניצן: אנחנו ערים לעובדה שאי אפשר שכל זמן השידור הזה יהיה עבור אותן הפקות שישודרו פעם אחת ופעם אחת בלבד.

ערן ניצן: לפעמים משדרים בשידור חוזר, לפעמים קונים הפקות שניקנו במקום אחר.

ערן ניצן: ניתן פה מרווח ופער כדי לאפשר את הניהול התקין של השידורים.

משה אסולין: אני מבקש לשאול שאלת הבהרה לגבי הסעיף הזה - בהנחה שרשות השידור תחזור לשדר את מהדורת השחר או שידורים אחרים משעה שש בבוקר, האם יש התחשבות בשעה הזאת של שידורי השחר?

משה אסולין: אם באמת הטלוויזיה תשדר משמונה בבוקר, דבר שלא נעשה היום, האם אתה מצפה ששמונה שעות מתוך השש-עשרה האמורות יהיו באמת שעות של הפקה קנויות?

ערן ניצן: יש כאן מתאמים של שעות.

ערן ניצן: למשל, הטלוויזיה החינוכית מועטת.

ערן ניצן: אם יהיו שידורים בשעות הבוקר, אפשר יהיה להשאיר את החוק כמו שהוא ולהקל על הרשות או לתקן את הדברים בהתאם למציאות שאתה מתאר, כלומר להוסיף את השעה הזאת.

ערן ניצן: אני לא חושב שיידרש כאן איזשהו תיקון.

משה אסולין: אני לא מדבר על תיקון.

משה אסולין: אם רשות השידור תשדר משמונה בבוקר עד חצות, זה שש-עשרה שעות.

משה אסולין: אם יסגרו את הטלוויזיה הלימודית, אכן יהיו שש-עשרה שעות שידור.

משה אסולין: האם אתה מצפה ששמונה שעות מתוכן יהיו שעות הפקה קנויות?

ערן ניצן: אין ספק שהפסקת שידורי הטלוויזיה החינוכית ישנו את התמונה הזאת מן היסוד.

ערן ניצן: זה יילקח בחשבון כשיסגרו את הטלוויזיה החינוכית.

ירון אנוש: צריך להוריד מזה את שעות החדשות.

חנא סוייד: לגבי סעיף (א) – האם כאן אנחנו נכנסים לחלוקה באחוזים של זמן השידור?

חנא סוייד: אני חוזר לנקודה שדיברתי עליה ואני לא רוצה שתתמסמס עם הניסוחים המשפטיים ועם ההערות שהעירו לגבי השידור בערבית.

חנא סוייד: אני חוזר ואומר שאני חושש מאוד לעתיד ולנתח של השידור בערבית.

חנא סוייד: אני רוצה לראות שבכל הניסוחים כאן תהיה התייחסות לזה.

חנא סוייד: אני לא רואה שמשהו מתייחס לזה.

חנא סוייד: אני צופה שאם ההצעות שמציעים כאן יתקבלו, עם כל הביקורת שיש לי על השידור בערבית, זה יהיה עוד יותר גרוע.

חנא סוייד: מיסאא אבו אלהיג'א הציעה משהו וכולם אמרו שזה לא הולך.

חנא סוייד: היא מראה לי כאן שיש הגדרה של "הפקה מקומית ערבית" במכרז ערוץ 2 ושם מגדירים תכנית טלוויזיה שרוב יוצריה, רוב מבצעיה ורוב הצוות הטכני-הנדסי שנטל חלק בהפקתה ורוב צוות ההפקה הם תושבים ערבים מישראל המתגוררים בה דרך קבע.

חנא סוייד: אז מה הבעיה לעשות את זה גם כאן?

משה כחלון: אני לא חושב שזה נכון.

משה כחלון: אתה רוצה שבהפקות עבריות יהיו יהודים בלבד?

חנא סוייד: אני מבין את הרגישות של העניין, אבל הנקודה העקרונית שהעליתי אינה מוצאת מענה כאן.

חנא סוייד: אדוני השר, תיקח בחשבון שאתה יכול להיות שר רק שנה או שנתיים.

איתן כבל: זה ברור לי.

איתן כבל: גם לי אין תכניות להיות הממונה על רשות השידור במשך עשרים שנה, גם אם ירצו.

איתן כבל: מה שאתה מבקש הוא ברמה של להתערב ברמת הניהול של המערכת.

איתן כבל: אנחנו פה קובעים את הפלטפורמה להתנהלות.

איתן כבל: מליאת רשות השידור, הוועד המנהל או הנהלת רשות השידור בידיהם לקבוע את התכנים, את רצועות השידור.

איתן כבל: זה לא יכול לבוא בחוק.

איתן כבל: אי אפשר לקבוע בחוק שמשעות מסוימות חמישים אחוז מהשידורים יהיו בערבית או בשפה אחרת.

איתן כבל: הנחת העבודה היא שלנושא הטלוויזיה בערבית יינתן יחס ראוי והוגן.

איתן כבל: ככל שזה תלוי בי, אכן כך יהיה.

חנא סוייד: אתה לא חושב שכדאי לעגן משהו בחקיקה, לפחות נתח הוגן?

איתן כבל: לא.

מיסאא אבו אלהיג'א: עיקרון השוויון אומר שאין מניעה שיעבדו יהודים בתכניות בערבית, אבל צריך לתת את ההזדמנות הזאת גם לערבים, כי למשל הצלם יכול לתת ביטוי אחר למה שהוא מצלם, כי הוא מבין את השפה.

משה כחלון: יש קושי עם העניין הזה.

משה כחלון: אי אפשר לקבוע שפה יהיה ערבי ופה יהיה יהודי.

אחיה גינוסר: בתחנה פרטית את יכולה לעשות את זה, אבל ברשות ממלכתית אי אפשר לקבוע דבר כזה.

משה כחלון: אנחנו ממשיכים הלאה.

ערן ניצן: (ד) המליאה רשאית לקבוע כללים לביצוע סעיף זה והתוספת, לרבות בדבר הקצאת תקציבים שיאפשרו ביצוע הפקות מקומיות קנויות ברמה ובאיכות הולמים.

ערן ניצן: (ה) המליאה רשאית, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לשנות את התוספת.

ערן ניצן: (ו) על אף הוראות סעיף זה, רשאי השר להתיר, למשך התקופה שמיום 1 בינואר 2007 עד 31 בדצמבר 2009, הפחתה בהיקף השידורים ובסכומי ההוצאה המפורטים בתוספת שבהם מחויבת הרשות.

ערן ניצן: ";

אתי בנדלר: אני מבקשת להביא לתשומת הלב שקבוצת העבודה וקבוצת מרצ מציעות לבטל את כל הסעיפים האלה במסגרת ההסתייגויות שלהם.

אתי בנדלר: הם לא נמצאים כאן

אתי בנדלר: אז אני מניחה שנתייחס לזה כאל הסתייגויות לדיבור.

אתי בנדלר: לקבוצת בל"ד יש הצעה להוסיף אחרי סעיף (ו) סעיף (ז) שמדבר על הפקות בשפה הערבית.

אתי בנדלר: אני מניחה שהם לא מיוצגים כאן.

אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, זו הסתייגות מהותית לטעמי והשאלה היא אם אתה רוצה לאפשר להם הסתייגות.

אתי בנדלר: הם הוזמנו לישיבה?

לאה ורון: בהחלט.

אתי בנדלר: הם צריכים להציע את ההצעה שלהם ולנמק אותה.

אתי בנדלר: אני מוכנה להתייחס לזה כהסתייגות לדיבור.

משה כחלון: תתייחסי לזה כאל הסתייגות לדיבור.

לאה ורון: אם כך, היושב-ראש מאשר הסתייגויות לדיבור לקבוצת העבודה, לקבוצת מרצ ולקבוצת בל"ד.

אריה שקד: אדוני היושב-ראש, בהצעת הפשרה שאתה העלית, אמרת שתחילת החוק היא מ-1 בינואר 2007 עד סוף 2009.

אריה שקד: כאן כתוב שזה 31 בדצמבר 2008.

לאה ורון: זו הצעת האוצר.

לאה ורון: היושב-ראש יציע את הצעתו.

ערן ניצן: בהתאם לסיכום צריך להוסיף סעיף תחילה.

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ו) זה יהיה עד 31 בדצמבר 2009.

אתי בנדלר: בנוסף לזה יהיה סעיף תחילה.

ערן ניצן: נכון.

ערן ניצן: (4) אחרי סעיף 52 יבוא: "תוספת (סעיף 44ג) הגדרות - 1.

ערן ניצן: בתוספת זו – "חצי שעה", במכסת תכניות הקבועה בחצאי שעות – 24 דקות תכנית לפחות; "ערוץ השידור" – הטלוויזיה הישראלית של רשות שידור; "הכנסות" – כל אחד מאלה: הכנסות מאגרות המשתלמות לפי סעיף 28א; הכנסות משידורי חסות; הכנסות מתשדירי שירות; הכנסות מימון; הכנסות מתקציב המדינה שיועדו לשידורי טלוויזיה; "שידור חוזר" – שידור מחודש בערוץ השידור של תכנית ששודרה בו קודם לכן, או של תכנית ששודרה קודם לכן בערוץ כלל ארצי בישראל, לרבות תכנית שנערכה מחדש, שהיא זהה במהותה, לדעת המליאה, לתכנית ששודרה בעבר; "שעה", במכסת תכניות הקבועה בשעות – 48 דקות תכנית לפחות; "תכנית" – יחידת שידורים בסיסית בעלת תוכן והיקף ידועים ומוגדרים, במתכונת הערוכה לשידור בטלוויזיה, הכוללת רצף של תמונות וקול; "תכנית סוגה (ז'נר) עילית" – הפקות מקומיות קנויות מהסוגים האלה: (1) "תכנית תעודה" – תכנית העוסקת בתיעוד של תופעות חברתיות, תרבותיות או פוליטיות, או בתיעוד תופעות או תגליות בטבע או במדע, והיא אינה תכנית בענייני היום; (2) "תכנית דרמה" – תכנית המגוללת סיפור עלילה בעל אופי קומי, דרמטי, מלודרמטי, טרגי או כיוצא בזה, בין השאר מסוגים אלה: (א) דרמה בודדת – דרמה בהיקף של פרק אחד המשודרת במלואה במהלך שידור אחד, או מהווה חלק מסדרה קצרה ומשלבת בתוכה בדרך כלל צילומי אולפן עם צילומים מחוץ לאולפן, ואורכה 50 דקות לפחות; (ב) דרמה תיעודית (דוקודרמה) – דרמה העוסקת בדמויות או באירועים אמיתיים והחותרת לשחזר דמויות ואירועים אלה, מתוך נאמנות מרבית לעדויות ולמסמכים המתארים אותם; (ג) סדרת דרמה – דרמה שבה כמה פרקים, שאורך כל אחד מהם 24 דקות לפחות; (ד) סרט טלוויזיה – תכנית במתכונת הדומה לדרמה בודדת אך מתאפיינת, בדרך כלל, באורך של 80 דקות לפחות ובתסריט המחייב צילומים מחוץ לאולפן; (3) "תכנית מיוחדת" – תכנית במתכונת מקורית ובעלת ערך מיוחד, אשר הוכח להנחת דעתה של המליאה כי היא באיכות יוצאת דופן של כתיבה תסריטית, משחק ובימוי, מסוגים אלה: (א) תכנית מערכונים המופקת ברמת הפקה גבוהה באורך של רבע שעה לפחות; (ב) תכנית במתכונת מקורית וחדשנית, באורך של רבע שעה לפחות;

ערן ניצן: (ג) דרמה בודדת, דרמה תיעודית וסדרה דרמטית – כל אלה באורך של חצי שעה לפחות.

ערן ניצן: תכניות סוגה עילית - 2.

ערן ניצן: מתוך כלל ההפקות המקומיות הקנויות תשדר הרשות, בכל שנה, תכניות סוגה עילית, בהיקף שלא יפחת מ-180 שעות, ולעניין זה לא יבואו במניין שידורים חוזרים.

ערן ניצן: שעות שידור - 3.

ערן ניצן: הרשות תשדר תכניות סוגה עילית בין השעות 19:00 ל-24:00 בימי חול, ואולם רשאי המנהל הכללי לאשר שידורים גם בשעות אחרות, בשבתות, בחגים ובמועדים מיוחדים.

ערן ניצן: הוצאה שנתית למימון רכישה של הפקות מקומיות - 4.

ערן ניצן: ההוצאה השנתית שתוציא הרשות, למימון רכישה של הפקות מקומיות באותה שנה (בתוספת זו – הוצאה שנתית להפקות מקומיות), לא תפחת מסכום השווה לשלושים ושישה אחוזים מכלל ההכנסות.

ערן ניצן: הוצאה שנתית למימון רכישה של תכניות סוגה עילית - 5.

ערן ניצן: מתוך ההוצאה השנתית להפקות מקומיות קנויות תוציא הרשות, למימון רכישה של תכניות סוגה עילית, סכום שלא יפחת מעשרה אחוזים מכלל ההכנסות.

ערן ניצן: "

אחיה גינוסר: למה תכניות סוגה צריכות להיות קנויות?

משה כחלון: מאחר שחברי הכנסת עלו למליאה להצביע, אני מכריז כרגע על הפסקה.

משה כחלון: לאחר סיום ההצבעה במליאה, אני אחדש את הישיבה.

משה כחלון: (הפסקה)

משה כחלון: אני מחדש את הישיבה.

לאה ורון: חבר הכנסת ארדן הודיע שההסתייגות שלו היא רק לדיבור ואשר על כן הוא נותן את המנדט ליועצת המשפטית לוועדה למצוא נוסח אחר להסתייגות שלא תהיה הסתייגות מהותית.

אתי בנדלר: אני אשנה את נוסח ההסתייגות, כפי שעושים הסתייגות לדיבור, כך שלא תוכל להזיק גם אם היא תתקבל.

לאה ורון: אם כך, יש אישור לחבר הכנסת ארדן להסתייגות לדיבור.

משה כחלון: אני אמשיך עתה בהצבעות.

משה כחלון: אנחנו כרגע מצביעים על סעיף (1)(3).

ערן ניצן: יש לנו תיקון.

ערן ניצן: אנחנו מציעים שבסעיף 44ג(א) ייאמר: חמישים אחוזים לפחות מזמן השידורים יוקצה להפקות מקומיות קנויות ושבעים אחוזים לפחות מהזמן שמוקצה להפקות מקומיות יהיה בשידור ראשוני.

אתי בנדלר: במקום "מתוך כלל ההפקות המקומיות הקנויות"?

ערן ניצן: כן.

ערן ניצן: אני אקרא שוב את הנוסח המוצע: " חמישים אחוזים לפחות מזמן השידורים יוקצה להפקות מקומיות קנויות ושבעים אחוזים לפחות מהזמן שיוקצה להפקות כאמור יהיה בשידור ראשוני".

משה כחלון: האם יש הערה לסעיף הזה?

ורד ברמן: בהתחלה ההצעה היתה 40%.

ורד ברמן: חבר הכנסת ארדן אמר שיגיש על כך הסתייגות.

משה כחלון: אתם לא יכולים להגיש הסתייגות וחבר הכנסת ארדן איננו כאן.

משה כחלון: אנחנו ניגשים להצבעה על סעיפים 44ג (א), (ב) ו-(ג).

משה כחלון: מי בעד?

משה כחלון: מי נגד?

משה כחלון: הצבעה בעד – הרוב סעיפים 44ג(א), (ב) ו-(ג) אושרו.

משה כחלון: אני מדלג על סעיף 44ג(ד) – הסעיף הבעייתי.

משה כחלון: אני מבקש לקרוא למנכ"ל משרד ראש הממשלה שיגיע לישיבה.

קריאה: מדוע מדלגים על סעיף (ד)?

משה כחלון: יש טענה על החוקתיות של הסעיף.

משה כחלון: אני נאלץ להכריז שוב על הפסקה.

משה כחלון: יושבת-ראש הכנסת מתעקשת שלא לנהל עכשיו הצבעות.

לאה ורון: קיבלתי טלפון שיושבת-ראש הכנסת מבקשת שלא לקיים ישיבות כל עוד יש הצבעות במליאה.

לאה ורון: (הפסקה)

משה כחלון: אני מחדש את הישיבה.

משה כחלון: היתה הסתייגות של חבר הכנסת גבאי.

משה כחלון: חבר הכנסת גבאי, תציג את הסתייגותך.

אליהו גבאי: ההסתייגות שלי היא לסעיף (4), בהגדרה של "תכנית (סוגה) עילית".

אליהו גבאי: אני מציע למחוק את המילה "קנויות".

אליהו גבאי: כלומר, ההגדרה תהיה: "תכנית (סוגה) עילית" – הפקות מקומיות מהסוגים האלה ...".

אליהו גבאי: אי אפשר לשים אנשים שיעבדו בגוף מסוים – וכל אחד יודע שיש שם אנשים מוכשרים ובעלי יכולת - ולא לתת להם עבודה, מה גם שהם עולים כסף.

אליהו גבאי: אי אפשר לומר שמעסיקים אותם בלי לתת להם עבודה.

משה כחלון: אני מבקש מנציג האוצר להתייחס להסתייגות הזאת.

חיים פרננדס: חבר הכנסת גבאי, המודל שרשות השידור מחויבת לפיו הוא לעשות סכום מסוים בשעות ולהשקיע השקעה כספית מסוימת בנושא של הפקות מקומיות ובכלל זה הפקות מקומיות קנויות - זה בעצם הסעיף שאתה מדבר עליו - בהקשר של סוגה עלית.

חיים פרננדס: המודל לא מונע מרשות השידור והיא סוברנית להשקיע עוד השקעות, בין במונחים של זמן ובין במונחים כספיים, בנושא של הפקות מקומיות – תכנית סוגה עילית לא קנויה.

חיים פרננדס: כלומר, אנחנו מדברים על 180 שעות סוגה עילית קנויה.

חיים פרננדס: תרצה רשות השידור, תעשה יותר, כפול שניים, כפול ארבעה, היא סוברנית להחליט במינונים שהיא תרצה בתוך הבית.

חיים פרננדס: אנחנו מדברים על מכסה מינימלית של 180 שעות אותם יש לקנות מבחוץ.

חיים פרננדס: בעינינו זה מידתי וסביר.

ורד ברמן: בהמלצה של מי שעשה את ההערכה זאת ועל-פי אתם עובדים, כתוב בפירוש: מתוך כלל ההפקות המקוריות, לאו דווקא קנויות.

ורד ברמן: אני מניחה שאכפת לכם שהרשות תתחיל לשדר.

ורד ברמן: כאחת שהיתה ברשות ויודעת מה קורה שם עם הפקות מקור, יש לחייב את הרשות לעשות גם הפקות מקור ולא רק לקנות.

ורד ברמן: ממילא אנשים יושבים שם, מקבלים משכורות, ואם מחייבים את הרשות לקנות מבחוץ 180 שעות, הם לא יכולים לעשות שום דבר, אין מספיק כסף לעשות.

ורד ברמן: לכן יש להחליט שיהיו 180 שעות של סוגה עילית, לאו דווקא קנויות.

ורד ברמן: רשות השידור צריכה להתחייב לעשות חלק והחלק האחר ייעשה בחוץ.

יואל חסון: יש מקום לעשות מעבר לזה.

ורד ברמן: אבל אין כסף.

אחיה גינוסר: אתמול פניתי לכבוד השר ואמרתי שבעצם אנחנו נשארים כאן בלי הפקות.

אחיה גינוסר: השר ענה לי באופן טבעי, ואני מאמין שהוא מאמין בזה: אתם עושים את כל הדוקומנטרי.

איתן כבל: יש לך עוד עולם מלא של עשייה.

איתן כבל: מעבר לחדשות יש לך לעשות את כל התכניות הדוקומנטריות.

איתן כבל: חדשות זה לא רק שחיים יבין עולה בשעה תשע.

איתן כבל: כשמדברים על חדשות הרי זה כל מה שמסביב, כל תכניות האקטואליה, כל הפוליטיקה, כל התכניות הדוקומנטריות שנוגעות לעניינים האלה.

איתן כבל: תוכניות כמו "מבט שני", "הסיפור האמיתי" נכנסות ב-50 האחוז האחרים, זה לא מפריע.

ורד ברמן: למה שלא נעשו קופרודוקציות?

ורד ברמן: אנשים יושבים שם, מקבלים משכורת, היוצרים יכולים לעשות את זה.

ורד ברמן: למה הכל צריך להיות מבחוץ?

איתן כבל: דיברנו קודם על ה-50% והגדרנו מה זאת "הפקה חיצונית".

איתן כבל: יש מעבר לזאת 50% נוספים שבהם אנחנו מגדירים חדשות ואקטואליה.

איתן כבל: זה עוד 50% שלמים שצריכים להצטרף לכדי 100%.

איתן כבל: פעם שנייה, גם לי, כשר, ניתנת אפשרות.

איתן כבל: הרי אני לא צריך להוציא את כל ה-50 בשבוע הראשון או בשנה הראשונה.

איתן כבל: יש לי אפשרות – או לזה שיבוא אחריי – ולמליאה להגדיר יעדים.

איתן כבל: הלוואי ונגיע למצב, שקורה במקומות אחרים, שאני אומר: אנחנו על המסלול.

איתן כבל: הבאנו את הרכבת הזאת שנקראת רשות השידור לעלות על המסילה.

איתן כבל: אם בעזרת ה' תיווצר הסיטואציה ונראה שהמערכת עובדת, אני אהיה זה שאבקש להגדיל את הצד של רשות השידור.

איתן כבל: כדי להתחיל להזיז את העגלה הזאת שנקראת רשות השידור, זה הנתיב הנכון, ולכולם תהיה פרנסה.

איתן כבל: תאמיני לי שלכולם תהיה פרנסה, כמו שעכשיו יש לכולם, רק משום מה מישהו לא נתן להם לעשות את זה.

איתן כבל: הרי אף אחד לא מנע את זה.

איתן כבל: גם עכשיו אפשר לעשות תכניות, אבל המציאות היא זאת שגרמה לכך שאתם יושבים ולא עושים, גם אם אתם רוצים.

אייל ורמוס: כבוד השר, אתה דיברת על זה שאנשים יעבדו.

אייל ורמוס: אנחנו בוודאי נשמח שאנשים יעבוד כי זאת המטרה שלנו.

אייל ורמוס: אנחנו מאוד רוצים ליצור, אבל אתה רוצה לפטר 500 איש כך שגם אם נרצה לא נוכל ליצור.

איתן כבל: רק את האחראים על הבומים מפטרים?

איתן כבל: היום עובדים ברשות 1,800 עובדים.

איתן כבל: לא יפטרו מחר בבוקר את כל העובדים שאתה מדבר עליהם, אלא זו תכנית שפרוסה על פני שלוש שנים ויותר.

איתן כבל: אני מספיק ישר ואתם מספיק ישרים והוגנים להבין שגם אם מצבה של הרשות היה סביר, היה צריך לעשות שינוי.

משה כחלון: אני מבקש לעבור להצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת גבאי.

משה כחלון: מי בעד ההסתייגות?

משה כחלון: מי נגד?

משה כחלון: הצבעה בעד – אין נגד - הרוב ההסתייגות לא נתקבלה.

חבר הכנסת גבאי, רשמתי אותה כהסתייגות.

אליהו גבאי: יש לי הסתייגות נוספת לגבי סעיף 4 לתוספת.

לאה ורון: בסעיף 4 לתוספת - במקום שלושים ושישה אחוזים, מציע חבר הכנסת גבאי עשרים אחוזים.

אליהו גבאי: אני מציע לחלק את זה בצורה שווה בין רכישה של הפקות מקומיות לבין יצירה ברשות.

אליהו גבאי: זאת הצעה הוגנת.

חיים פרננדס: צריך להעמיד דברים על דיוקם.

חיים פרננדס: כרגע המודל מציע ש-36% באמת יוקדשו להפקות מקומיות קנויות.

חיים פרננדס: יש עוד 64% מתקציב הטלוויזיה ורשות השידור – שני שלישים - שמיועדים לכל ההפקות שאנחנו לא מדברים עליהן כרגע, כלומר הפקות מקומיות שרשות השידור תצטרך לעשות ולהפקות שאינן מוגדרות מקומיות.

משה כחלון: יש 100% הכנסות שזה כולל משכורות, דלק וכו'.

משה כחלון: מזה אתה לוקח 36% נטו ומעביר להפקות קנויות, ומשאיר את ה-64%.

משה כחלון: זאת אומרת שמאותם 100% שהיו להם היום, ממחר בבוקר הם רק 64%.

חיים פרננדס: לא מחר בבוקר, אלא בתום שלוש שנים.

חיים פרננדס: המודל מדורג גם במונחי זמן וגם במונחי כסף.

משה כחלון: אי אפשר לשנות את זה?

חיים פרננדס: לא נכון לשנות את זה,כי אתה אמור לשרת 50% מהזמן.

חיים פרננדס: אם לצורך העניין נקבל התייחסות שאומרת 20%, זה אפשרי, אבל אז תראה ש-50% מהזמן הדברים יהיו באיכות מאוד נמוכה כי יש מעט להשקיע בהם.

חיים פרננדס: בסופו של דבר זה מודל של איזונים ובלמים.

משה אסולין: במודל שלך מדובר על 490 מיליון שקל שנתיים שהם תקציב הטלוויזיה הישראלית.

משה אסולין: מתוך ה-490 מיליון שקל אתה מדבר על 36% שהם שווה ערך ל-166 מיליון שקל.

משה אסולין: אתה לא מדבר על התקציב הפנוי לשידורים.

משה אסולין: התקציב הפנוי לשידורים הוא בסך הכל כ-300 מיליון שקל ולכן אותם 36% הם לא 36% אלא 60% מתקציב השידורים הפנוי.

משה אסולין: כלומר, אתה רוצה להעביר 60% מהתקציב הפנוי החוצה.

משה אסולין: מה אנחנו מציעים?

משה אסולין: אני מוכן להציע הצעה בונה ששני הצדדים ירוויחו – גם היוצרים וגם אנחנו.

משה אסולין: ה-36% הם דבר לא ריאלי, כי אין לרשות השידור 166 מיליון שקל - לא עכשיו ולא בעוד עשר שנים – להשקיע בהפקות, כי תקציב רשות השידור בשנה שעברה היה בסך הכל 40 מיליון שקל, גם להפקות קנויות וגם ליצירה עצמית.

משה אסולין: זה התחלק בערך חצי-חצי.

משה אסולין: בואו נהיה ריאלים ונדבר על מספרים אמיתיים.

משה אסולין: אנחנו לא מדברים על 166 מיליון, זה בשמים, אין סיכוי להגיע לזה, אבל בואו נדבר על 100 מיליון.

משה אסולין: כשאני מתרגם 100 מיליון לאחוזים, זה 20%.

משה אסולין: אם ה-20% יתחלקו,כמו שהציע חבר הכנסת גבאי, ל-50-50, זה יעלה את תקציב ההפקה של מקורות חוץ ב-150%.

משה אסולין: הסכום יעלה להם מ-20 ל-50 מיליון שקל.

ורד ברמן: חיים פרננדס, במודל שלך כתוב במפורש ששעות ההפקה המקומית, ללא חדשות אקטואליה וספורט, מצטמצמות לאחוז בלבד מזמן השידור.

ורד ברמן: אחוז אחד זה כלום.

ורד ברמן: אז כל ההפקה המקומית של רשות השידור הצטמצמה לכלום.

ורד ברמן: זה המודל שלך.

משה אסולין: כשאתה מנסה להגדיל תקציב של 20 מיליון שקל ל-166, פי שמונה ויותר, אתה יודע שזה חלום באספמיה.

משה אסולין: אין סיכוי שאי פעם זה יתרחש.

משה אסולין: אתה צריך להיות ריאליסט ולהציב מטרות שרשות השידור יכולה להשיג.

אהוד נבות: אני רוצה להציג מתמטיקה קצת אחרת ממה שהוצג כאן, וזה לגמרי לא מסתדר עם ההסתייגות שהציע חבר הכנסת גבאי.

אהוד נבות: אם מורידים את זה ל-20%, הרי זה מוקצה גם זמן וגם כסף.

אהוד נבות: הזמן שמוקצה זה 180 שעות.

אהוד נבות: אם לוקחים 20% מהתקציב – מתקציב הטלוויזיה שהוא 400 מיליון נכון להיום – זה 80 מיליון.

אהוד נבות: להפיק 180 שעות של שידור ב-80 מיליון דולר, זה חלום באספמיה.

אהוד נבות: זה בכלל לא עומד בקנה מידה כזה.

אהוד נבות: צריך משהו בסדר גודל של 25-30 אלף דולר להפקה של שעה של סוגה עילית.

אהוד נבות: המחיר הוא פי שלושה מזה.

אהוד נבות: זה בלתי אפשרי.

אהוד נבות: איך אפשר להפיק סוגה עילית ב-20 אלף דולר?

אבי טובול: יש פה חוסר היגיון מוחלט – מצד אחד מורידים את תקציב רשות השידור במאות אחוזים ומצד אחר באים ונותנים 166 מיליון.

משה שגב: לגבי נושא האחוזים – גם אם זה 36%, תחשבו שיש לחלק את זה בין העובדים ברשות לבין הפקות בחוץ.

חיים פרננדס: כל ה-64% האחרים נשארים ברשות.

משה שגב: אבל מזה צריך להוריד הרבה דברים נלווים – עלות השידור, הטלפוניה, תשלומים לבזק, תדרים, אחזקה של הבניין וכו'.

משה כחלון: אני מציע שנצביע על ההסתייגות.

איתן כבל: חבר הכנסת גבאי, יש לנו חצי שנה לשקול את כל הדברים האלה, גם את הדברים שאנחנו מעבירים עכשיו.

איתן כבל: אם יידרשו שינויים – אני מתחייב להביא אותם.

משה כחלון: חבר הכנסת גבאי, בחצי השנה הזאת יש לנו את הסמכות בחוק לשנות.

איתן כבל: חבר הכנסת גבאי, בכוונתי לבדוק את כל הדברים האלה שוב.

איתן כבל: אני רק רוצה שהכל יעלה על המסילה.

איתן כבל: אם יתברר אחרת – אני אשנה את זה, זה לא בשמים.

איתן כבל: זה דבר שהוא בסמכותי.

אבי טובול: אני מתפלא עליך, חיים, באת לפה ביום הראשון והצגת כאילו 72% מהכנסות הרשות הולכים לתקורה ולמשכורות.

אבי טובול: עכשיו אתה לוקח מתוך תקציב הטלוויזיה, מכ-500 מיליון, 166מיליון ומעביר להפקות חיצוניות, לגורמים חיצוניים.

אבי טובול: אתה אומר לנו עכשיו: מה אתם רוצים, אני משאיר לכם 64% להפקות שלכם.

אבי טובול: כל זה כאשר לפני יום טענת שאנחנו מבזבזים 72%.

אבי טובול: אתה מבין במספרים הרבה יותר טוב מכולנו, אבל המצגת שאתה מציג אינה אמינה.

איתן כבל: אם לא נצליח לעשות את השינויים הנדרשים, כל מה שאתה אומר נכון וגם מה שאנחנו אומרים נכון, ממילא הכל נזרק לפח.

איתן כבל: אם לא נצליח לבצע את השינויים, כל אחד הולך הביתה.

איתן כבל: מה זה משנה אם תהיה הצעת חוק כזאת או הצעת חוק אחרת.

איתן כבל: אם בעזרת ה' נצליח לבצע את השינוי ונעלה על הנתיב, זה נהנה וזה לא חסר.

משה כחלון: בעצם השר מסביר שגם אחרי ההצבעה, עוד לא נאמרה המילה האחרונה והדברים ייבדקו.

משה כחלון: יש לנו חצי שנה עד שהחוק ייכנס לתוקפו ואחר כך יש עוד שלוש שנים בהן אנחנו יכולים להשפיע.

משה כחלון: אם נראה שנעשתה כאן טעות, תחזרו לכאן ונשנה את זה.

איתן כבל: במקרה של ערוץ 10 וערוץ 2 ישבו סביב השולחן הזה הרבה על החקיקה לגביהם וגם היו הרבה מאוד שינויים.

יעקב לוי: זה נכון, אבל ההבדל בין ערוץ 2 ו-10 לבינינו הוא שהמנהלים שלהם מגיעים לפה.

יעקב לוי: לא שמעת כאן אף מנהל של הרשות.

איתן כבל: אני, השר הממונה, נמצא כאן.

אליהו גבאי: אני מושך את ההסתייגות שלי.

אליהו גבאי: אני סומך על דברתו של השר שאם בעוד חצי שנה ייראה צורך, הוא יבוא לכאן וישנה באומץ וביושר.

איתן כבל: מותר לי, כשר, לבוא לכאן – כמו שעשינו את זה עם ערוץ 2 וערוץ 10, למרות שאין להם שר – ולבקש שינויים.

איתן כבל: אני כבר לא זוכר את מספר הפעמים בהן דנו בערוצים האלה, בהארכת הזיכיון, בעצירתו וכו'.

משה כחלון: אני עובר לסעיף 44ג(ד) – זה הסעיף שדילגנו עליו.

דנה נויפלד: סעיף 44ג(ד): המליאה רשאית לקבוע כללים לביצוע הוראות סעיף זה והוראות התוספת, לרבות בדבר הקצאת תקציבים שיאפשרו ביצוע הפקות מקומיות קנויות ברמה ובאיכות הולמים, וכן באישור ועדת הכלכלה של הכנסת הוראות בדבר מתן העדפה, ככל שניתן, להתקשרויות עם עובדי הרשות שפרשו מעבודתם ברשות במסגרת תכנית פרישה.

דנה נויפלד: הוראות בדבר העדפה כאמור יחולו לתקופה מוגבלת ככל שייקבע בכללים אשר יחולו לתקופה מוגבלת שתיקבע הוועדה.

משה כחלון: אני מבקש להבהיר, שבפתח הדיון, במסגרת הפשרה שהבאתי לוועדה, אחד הסעיפים היה קדימות הפקות - שתינתן העדפה לפורשי רשות השידור בהתקשרויות של הרשות עם גורמים חיצוניים לצורך רכישת הפקות מקומיות.

משה כחלון: קדימות זו תיקבע בכללי מליאת הרשות והיא תאושר על-ידי השר הממונה בוועדת הכלכלה.

משה כחלון: ביקשתי מהיועצים המשפטיים שינסחו לנו וזה הניסוח.

דנה נויפלד: אני אקרא את הסעיף הזה שוב: המליאה רשאית לקבוע כללים לביצוע הוראות סעיף זה והוראות התוספת, לרבות בדבר הקצאת תקציבים שיאפשרו ביצוע הפקות מקומיות קנויות ברמה ובאיכות הולמים, וכן באישור ועדת הכלכלה של הכנסת הוראות בדבר מתן העדפה, ככל שניתן, להתקשרויות עם עובדי הרשות שפרשו מעבודתם ברשות במסגרת תכנית פרישה.

דנה נויפלד: הוראות בדבר העדפה כאמור יחולו לתקופה מוגבלת ככל שייקבע בכללים אשר יחולו לתקופה מוגבלת שתיקבע הוועדה

משה כחלון: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה למסור הודעה.

אתי בנדלר: בדיון שהתקיים לפני הצהרים נשמעו חוות דעת בשאלה אם הוראה כזאת היא חוקתית או לא חוקתית.

אתי בנדלר: לאחר שנשמעו כל הדעות והיתה הפסקה, דיווחתי על הדיון הזה ליועצת המשפטית של הכנסת והיא הודיעה שלדעתה ההצעה אינה חוקתית, בשל כך שהיא אינה לתכלית ראויה.

אתי בנדלר: לדעת היועצת המשפטית לכנסת תכלית ההצעה היא למעשה הגדלת חבילת ההטבות הניתנת לעובדים הפורשים.

אתי בנדלר: היא תמהה אם ראוי לעשות זאת בדרך של העדפת אותם עובדים בשוק העבודה.

אתי בנדלר: היא גם סבורה שהעובדה שההעדפה המוצעת תהיה לתקופה קצובה, קצרה, לא מרפאת את הפגם, שכן כל הנושא של שילוב העובדים בשוק העבודה ממילא רלוונטי רק בתקופה הקצרה שלאחר פיטוריהם.

אתי בנדלר: זאת עמדת היועצת המשפטית של הכנסת ולכן היא הנחתה אותי שלא לכלול את ההוראה הזאת בנוסח המוצע.

דנה נויפלד: עם כל הכבוד ליועצת המשפטית של הכנסת, אני מציגה את עמדת משרד המשפטים שהיא על דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, אשר סבור שהכנסת ריבונית לקבוע בחקיקה את אשר היא רוצה והיא לא כבולה בחוות הדעת של היועצת המשפטית, הגם שהיא צריכה לתת משקל לחוות הדעת הזאת.

דנה נויפלד: היועץ המשפטי לממשלה גם סבור שאין בעיה עם התוספת הזאת שהוספנו עכשיו.

דנה נויפלד: היא אינה לא חוקתית, כיוון שהיא לתכלית ראויה והיא עומדת במידתיות ככל שתחול ההגבלה של הזמן.

דנה נויפלד: ממילא עד שלא ייקבעו ויופעלו הכללים אי אפשר להפעיל את החוק ולכן אי אפשר להגיד שאין כאן קביעה חוקתית.

אתי בנדלר: אני חוזרת על כך שהונחיתי שלא לכלול הוראה זאת בחקיקה.

אליהו גבאי: על-פי איזו חוות דעת נפעל?

משה כחלון: אתה חבר כנסת, תחליט.

משה כחלון: היועצת המשפטית של הכנסת טוענת שאנחנו לא צריכים לכלול את זה ואילו היועץ המשפטי לממשלה טוען שכן.

לאה ורון: היועץ המשפטי לממשלה אומר שחברי הכנסת סוברנים לקבל החלטות.

אליהו גבאי: היות שמקובל שהיועץ המשפטי לממשלה הוא קצת מעל, אני מציע שתשאיר את זה.

אתי בנדלר: לא, לא, לא, ממש לא - - -

משה כחלון: אנחנו לא קובעים את האינסטנציות.

דנה נויפלד: אני רוצה לחדד את הנקודה הזאת.

דנה נויפלד: גם הכנסת לא כפופה ולא מחויבת בפרשנות של החוק של היועץ המשפטי לממשלה לעומת הממשלה שהיא כן כפופה ומחויבת לפרשנות החוק של היועץ המשפטי לממשלה.

דנה נויפלד: הכנסת ריבונית ובעניין החקיקה היא אינה מחויבת בפרשנות לא של היועץ המשפטי לממשלה ולא של היועצת המשפטית של הכנסת.

דנה נויפלד: הכנסת צריכה כמובן לשמוע את העמדות השונות, אבל היא חופשייה להחליט ככל העולה על רוחה.

אתי בנדלר: אני מאוד מבקשת שחברי הכנסת לא יקבעו בשלב זה עמדה כלשהי לגבי השאלה אם הכנסת מחויבת או איננה מחויבת לעמדתה של היועצת המשפטית לכנסת.

אתי בנדלר: אני חושבת שראוי לתת לה אפשרות להתייצב ולהביע את עמדתה בנקודה זו.

אתי בנדלר: כרגע היא לא נמצאת כאן.

אליהו גבאי: אז בואו נקבל את ההצעה כפי שהיא.

רענן דינור: מלכתחילה הייתי שמח לו השאלה הזאת לא היתה מועלית בהקשר של חוק ההסדרים בפרק הכולל ובפרק הספציפי שעניינו רשות השידור.

רענן דינור: העובדה שרשות השידור נמצאת בתווך, בין היועץ המשפטי לממשלה לבין היועצת המשפטית של הכנסת, לדידי איננה מוסיפה לרשות השידור.

רענן דינור: בנסיבות שנוצרו, אדוני היושב-ראש, אנחנו במשרד ראש הממשלה עומדים מאחורי הניסוח שהקריאה כאן נציגת משרד המשפטים.

רענן דינור: לא רק משום שהוראות היועץ המשפטי לממשלה מחייבות אותנו, אני חושב שמחובתנו להוציא את עובדי רשות השידור עם ידיעה מאוד ברורה שאין מדובר פה בניסוח של להתחייב על איזושהי מודל, אלא שזה יהיה כבר בחוק ההסדרים.

רענן דינור: במתכונת הזאת אנחנו מקנים לרשות השידור את אותו שקט שנחוץ להם כדי לדעת שאכן כוונתנו בעניין הזה היא בדיוק כפי שהוקרא קודם לכן בניסוח.

רענן דינור: אם בסופו של דבר תקבלו החלטה שלא לכלול את הניסוח הזה, זו החלטה שלכם, אתם הריבון, אתם הכנסת.

רענן דינור: משרד ראש הממשלה יעשה כל שלאל ידו כדי לקדם את אותה התחייבות כלפי העובדים, כפי שנוסחה קודם לכן.

רענן דינור: הבחירה היא שלכם - היינו שמחים אם תשאירו את זה בחוק ההסדרים בניסוח שהוקרא, ואם מאיזושהי סיבה תחשבו אחרת, אנחנו עומדים מאחורי העניין באופן מלא, בין שזה יעבור בחוק הסדרים זה ובין שזה יהיה בחקיקה הכוללת של חוק רשות השידור.

משה כחלון: אני פונה לנציגי העובדים - אתם מוכנים להסתפק בהבטחה של מנכ"ל משרד ראש הממשלה?

ורד ברמן: אנחנו רוצים שהסעיף הזה יהיה בחוק.

אתי בנדלר: אני מחויבת לפעול בהתאם להנחיותיה של היועצת המשפטית לכנסת ואם היא תורה לי שלא להניח את החוק עם הסעיף הזה, אני לא אניח אותו.

קריאה: הכנסת סוברנית או לא סוברנית לדבר הזה?

אתי בנדלר: אל תנהל איתי את הוויכוח הזה.

קריאה: מה הסמכות של חבר הכנסת?

קריאה: אם ליועצת המשפטית של הכנסת כל כך חשוב לה הדבר הזה, כמו שהיא מציגה את זה, היא יכלה להיות פה ולהציג את הדברים.

איתן כבל: אני רוצה לומר מספר מילים בעניין הזה.

איתן כבל: אני פונה לכולם - אני לא רוצה להיכנס לשאלה המשפטית העומדת כאן לפתחנו, אני רק יכול לומר בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שאני מבקש שזה יהיה חלק בלתי נפרד מחוק ההסדרים.

איתן כבל: המידתיות היא לא רק של צד אחד.

איתן כבל: מידתיות צריכה להיות לכל הצדדים.

איתן כבל: ההתנהלות כאן היא התנהלות שגם פוגעת ברשות השידור מתוך כוונה להבריאה, כי מאחורי ההחלטות שהעברנו כאן והצבענו עבורם יש אנשים.

איתן כבל: צריך לזכור ולומר את זה, אבל בכל זאת, מתוך הרצון הכן של כולנו לבצע פעולה שתבריא את הרשות, לקחנו סיכון.

איתן כבל: לטעמנו זה סיכון מחושב.

איתן כבל: אני אומר את הדברים האלה גם למפיקים החיצוניים, לכל אותם יוצרים חיצוניים.

איתן כבל: ראו – אני אומר את זה אפילו בלשון בקשה – אם כל אחד ילך ויגיש בג"ץ בעניין הזה, תהיה פגיעה במידתיות.

איתן כבל: תזכרו שאנשים כאן

איתן כבל: נגדע מטה לחמם והם אינם יודעים לאן הם הולכים.

איתן כבל: במקרה הגרוע, אם תחליט היועצת המשפטית של הכנסת כפי שהיא רוצה, אני אביא את הסעיף הספציפי הזה בתהליך חקיקה מזורז מטעם הממשלה.

איתן כבל: אני לא רוצה להרחיב כי היועצת המשפטית לכנסת איננה כאן - -

משה כחלון: צריך גם לכבד את הבקשה של היועצת המשפטית של הוועדה.

איתן כבל: אבל יש גם בקשה של היועץ המשפטי לממשלה.

איתן כבל: המחויבות שלי היא גם ליועץ המשפטי לממשלה אשר חוות הדעת שלו אומרת באופן שאינו משתמע לשתי פנים - -

דנה נויפלד: לא, על פניו.

איתן כבל: בשם הזהירות הנדרשת – על פניו.

איתן כבל: ברור שכל התעקשות תוביל אותנו להעביר את זה ביום אחד.

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה, בשביל זה לא צריך יום לימודים ארוך, בעיקר כשיש הסכמה של קואליציה-אופוזיציה סביב השולחן הזה.

איתן כבל: לכן אני מבקש להביא את זה להצבעה.

משה כחלון: למרות הרצון שלי, רצון עז לסיים את הדיון, אני אכבד את בקשתה של היועצת המשפטית של הוועדה ואני לא מביא את זה כרגע להצבעה.

משה כחלון: אני אזמן לכאן את היועצת המשפטית של הכנסת שתטען את טענותיה, ולאחר מכן נקבל החלטה בסעיף הזה.

משה כחלון: אני אשתדל שזה יהיה היום, ואם לא – ביום ראשון.

יואל חסון: מה המשמעות של לחכות ליועצת המשפטית?

משה כחלון: היועצת המשפטית לכנסת המליצה לא לכלול את הסעיף הזה.

משה כחלון: לא יכול להיות שאני אשמע את כל ההמלצות שלה חוץ מאחת.

קריאה: אז היא תפיל את כל החוק.

משה כחלון: יש כאן בעיה טכנית, לא אתם רציתם בזה וגם לא הצד השני.

משה כחלון: יש פה בעיה ונתגבר עליה.

יואל חסון: זכותנו להצביע על זה?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אתה תפעל על-פי מה שאתה חושב, אבל יש כאן גם חברי כנסת.

יואל חסון: רוב חברי כנסת פה רוצים להצביע.

משה כחלון: אנחנו נחזור לזה.

משה כחלון: אני מבקש להצביע על יתר הסעיפים.

ערן ניצן: רשות השידור מבקשת להכניס את המילה "נטו" לסעיף 1 בתוספת.

ערן ניצן: בהגדרה "הכנסות" תבוא המילה "נטו" אחרי המילה "הכנסות".

משה כחלון: לפני כן אני מבקש להצביע על סעיפים (ה) ו-(ו).

משה כחלון: מי בעד?

משה כחלון: מי נגד?

משה כחלון: הצבעה בעד - הרוב סעיפים (ה) ו-(ו) בסעיף 44ג.

משה כחלון: התקבלו פה אחד.

משה כחלון: עכשיו אנחנו עוברים לתוספת.

לאה ורון: לא הצבענו על סעיף תחילה שצריך להתווסף לפני התוספת.

משה כחלון: לפני התוספת יהיה סעיף תחולה.

משה כחלון: מי בעד סעיף זה?

משה כחלון: הצבעה בעד – הרוב סעיף התחולה התקבל פה אחד.

משה כחלון: אני מצביע כעת על התוספת מסעיף 1 עד סוף התוספת.

משה כחלון: מי בעד?

משה כחלון: מי נגד?

משה כחלון: הצבעה בעד – הרוב התוספת אושרה פה אחד.

משה כחלון: כעת כל החוק אושר למעט סעיף (3)(ד).

יואל חסון: אנחנו מבקשים להצביע על הסעיף הזה.

יואל חסון: אם יהיה צורך לפתוח את זה עוד פעם, היועצת המשפטית תבוא ותציג ואפשר יהיה לקבל החלטה אחרת.

משה כחלון: אני מכריז על הפסקה של חמש דקות.

משה כחלון: (הפסקה)

משה כחלון: אני מחדש את הישיבה של ועדת הכלכלה בנושא חוק ההסדרים - תיקון חוק רשות השידור.

משה כחלון: לאור הבקשות של כל חברי הכנסת שנכחו בוועדה, ובאופן חריג ביותר, אני נאלץ בנסיבות אלו לא לקבל את ההמלצה של היועצת המשפטית של הוועדה, שאני בדרך כלל מקבל את העצות שלה.

משה כחלון: במקרה הזה, באופן חריג ביותר, אני נאלץ לא לקבל את חוות דעתה.

משה כחלון: אני מקבל את בקשת חברי הכנסת לקיים הצבעה על פסקה (ד) בנוסח שהוקרא על ידי משרד המשפטים.

משה כחלון: לאחר ההצבעה נבחן הצעה של היועצת המשפטית לכנסת, שאמרה שתעשה כל שתוכל כדי למצוא נוסח חלופי.

משה כחלון: אם היועצת המשפטית לכנסת לא תחזור בה מדעתה כי הסעיף אינו חוקתי או אם נקבל הצעת נוסח אחרת, אנחנו נורה על כינוס הוועדה, כדי לקיים דיון על הסעיף הזה ונקיים הצבעה מחדש על הסעיף הזה בלבד.

משה כחלון: כרגע נצביע על סעיף 44ג(ד) בנוסח שהוקרא על-ידי נציגת משרד המשפטים.

דנה נויפלד: אני אקרא שוב את הסעיף האמור: המליאה רשאית לקבוע כללים לביצוע הוראות סעיף זה והוראות התוספת, לרבות בדבר הקצאת תקציבים שיאפשרו ביצוע הפקות מקומיות קנויות ברמה ובאיכות הולמים, וכן באישור ועדת הכלכלה של הכנסת הוראות בדבר מתן העדפה, ככל שניתן, להתקשרויות עם עובדי הרשות שפרשו מעבודתם ברשות במסגרת תכנית פרישה.

דנה נויפלד: הוראות בדבר העדפה כאמור יחולו לתקופה מוגבלת כפי שייקבע בכללים אשר יחולו בתקופה שתקבע הוועדה.

משה כחלון: אנחנו עוברים להצבעה.

משה כחלון: מי בעד סעיף 44ג(ד) כפי שהוקרא?

משה כחלון: הצבעה בעד – 7 נגד – אין ההצעה התקבלה פה אחד.

משה כחלון: אני רוצה לציין שמטרת החוק היא לעזור להציל את רשות השידור, לשמור על השידור הציבורי שיקר ללבנו, לעזור לרשות לקיים רפורמות, להתייעל – שכולנו תמימי דעים שהרשות זקוקה לזה – למנוע ככל האפשר בזבוזים.

משה כחלון: היה לי שיתוף פעולה עם הוועדים ונציגי העובדים, דבר שמאוד סיוע בקידום החוק.

משה כחלון: אני חושב שהחוק שהעברנו היום גם יסייע לכם לשמור על איזון בשידורים, גם להתייעל, והדבר החשוב ביותר זה לשמור על עצמאות הרשות.

משה כחלון: אני מאוד מקווה שבסיוע שלכם יינתן ביטוי לכל האוכלוסיות בארץ, בכלל השפות.

משה כחלון: שיהיה בהצלחה לכולם.

יואל חסון: אני מברך את היושב-ראש על הניהול של הישיבה.

משה כחלון: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.