ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 17, פרוטוקול מספר 8, 2006-06-14 09:30

מיכאל נודלמן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת עלייה, קליטה ותפוצות.

מיכאל נודלמן: כל החיים הייתי חבר ועדת כספים, וראשית אני רציתי לברך את השר בוים עם התפקיד החדש ולאחל לו עבודה ט ובה והישגים טובים.

זאב בוים: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד, שאני שומע שוועדת עלייה ומשרד העלייה והקליטה לא כל כך חשובים וזה מרגיז אותי.

מיכאל נודלמן: אני עולה חדש, ויש איזו ציונות, יש אלו תשתיות בציונות.

מיכאל נודלמן: עלייה זו תשתית של המדינה, תשתית של ציונות.

מיכאל נודלמן: לא תהיה עלייה, המדינה לא תיראה כמו שאנחנו רוצים.

מיכאל נודלמן: בגלל זה אני בטוח, שמשרד הקליטה וגם ועדת הקליטה והעלייה הם המרכיבים הכי חשובים במדינה שלנו, ואני גאה שאני יושב ראש ועדת קליטה.

מיכאל נודלמן: אני מבקש מכולם לחזור לעקרונות הציונות, עקרונות המדינה, וכך המדינה שלנו תפרח.

מיכאל נודלמן: אם תהיה עלייה, זה נותן למדינה יותר כוח ויותר אינטלקטואל ויותר עמדה בכל העולם.

מיכאל נודלמן: זה מה שרציתי לומר, כי כל הזמן אני שומע ראיונות עם שר הקליטה, אבל אני לא מקבל את זה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שכל מי שיושב פה גם צריך לחשוב טוב מה חשוב למדינה.

מיכאל נודלמן: אדוני השר, בבקשה.

זאב בוים: שלום וברכה אדוני יושב ראש הוועדה.

זאב בוים: אני צריך להחזיר לך בברכה, גם אתה פה יושב ראש חדש של הוועדה, למרות שאתה ותיק גם בכנסת ובעניינים שקשורים לפעילותך לענייני העולים, בכל מה שעשית גם בכנסת וגם לפני זה.

זאב בוים: אני רוצה להעיר לפתיחה שלך, שאולי היא הפתיחה הנכונה כדי להציג את עבודת המשרד, ובאמת לומר שתי מלים ציוניות כמו שאתה בחרת לעשות, ואני חושב שזה נכון לעשות.

זאב בוים: לפעמים אנחנו שוכחים את המשמעות של העלייה בתולדות התנועה הציונית, מאז הקמתה, דרך הקמת המדינה ואחריה.

זאב בוים: זו הזדמנות לבוא ולהזכיר לעצמנו מהי באמת העלייה לעם היהודי, למדינת ישראל, אפשר לומר לא בשפה מליצית יותר מידי ובכל זאת שהיא החמצן של מדינת ישראל שעליו בעצם המסד שעלייה היא נבנתה.

זאב בוים: אני בא מעיר שכל כולה מראשיתה היא עיר שנבנתה על גלי עלייה.

זאב בוים: מראשיתה, קרית גת, ב-1956, שמונה עשרה משפחות, הביאו אותן ישר מנמל חיפה, בבוקר היו בנמל ובערב הגיעו לחבל לכיש.

זאב בוים: בבוקר קמו, פתחו את העיניים וראו איזה יופי, איזו שממה שם.

זאב בוים: אבל זאת היתה ההתחלה, שמונה עשרה המשפחות.

זאב בוים: וכשאני מסתכל, אני רוב שנותיי הבוגרות עשיתי בקריית גת, משנת 1964, גם בתחומי חינוך פגשתי כל הזמן תלמידים עולים שכל הזמן עלו.

זאב בוים: פעם ספרתי, בהיותי כבר ראש העיר בקריית גת, שבקריית גת הגיעו אליה יהודים מארבעים ושבע מדינות מכל רחבי העולם, וזה אומר את הכל.

זאב בוים: אני לא חושב שמישהו יכול לתאר לעצמו היום, איך היתה נראית מדינת ישראל בחמש עשרה השנים האחרונות, בלי התוספת של מליון ומאתיים אלף יהודים עולים חדשים.

זאב בוים: מישהו יכול לתאר לעצמו איך היתה נראית המדינה?

זאב בוים: פשוט דבר מדהים מה שהעליות בכלל, והעליות האחרונות, עם דגש על העלייה ממדינות חבר העמים, המאסה האדירה הזאת, שהשפעתה ניכרת בכל תחומי החיים, אני אומר ניכרת בכל המובנים החיוביים, ואין שדה ואין תחום בחיי המדינה שההשפעה הזאת אינה ניכרת.

זאב בוים: בתפקידי הקודם כסגן שר הבטחון, ראיתי בתחום הזה את הנוכחות המצויינת הזאת של צעירים שזה מקרוב באו כעולים חדשים מתערים בתוך החברה, נמצאים בכל החילות וכוחות הבטחון, תורמים את תרומתם, וזה רק בתחום אחד מחיינו, וכל מי שנמצא פה, רוב האנשים, הרי כל אחד מכיר בגזרה שהוא עוסק בה ויודע שמה שנאמר פה זה לא איזה מן פאתוס ציוני או איזו לשון, מצוות אנשים מלומדה כזאת, שצריך להגיד משהו בשביל העניין הזה.

זאב בוים: זה העניין האמיתי.

זאב בוים: אז תודה לך אדוני היושב ראש על דברי הפתיחה האלה.

זאב בוים: ונכון בזה היה לפתוח.

זאב בוים: אני רק אומר, יש כאן כמה אנשים שהשתתפו אתמול בכנס לטרון, של תכנית תגלית, שציינה חמש שנים לתכנית הזאת, וכבר מאה אלף בני נוער יהודים מכל העולם השתתפו בתכנית הזאת.

זאב בוים: יש כמה תכניות, אפשר למנות על יד תגלית גם את תכנית מסע ואת תכנית נעלה ואת תכנית סלע, וכאלה שבעצם מחברות, כל התכניות האלה, כל אחת מכיוון אחר, מחברות את בני העם היהודי, בדגש על הנוער היהודי בעולם, אל מדינת ישראל.

זאב בוים: אתמול היה טקס מאוד מרשים, עם כ- 6,000 בני נוער יהודים מ- 12 או 14 מדינות ברחבי העולם.

זאב בוים: כשאתה בודק את התכנית הזאת, גם אם היא קצרה וגם אם בני הנוער נמצאים פה רק עשרה ימים, אבל זו פעם ראשונה שהם נמצאים בכלל.

זאב בוים: אתם מכירים את הסטטיסטיקה, שנדמה לי שהיא די נכונה, שמהקהילה הגדולה מחוץ לישראל, בארצות הברית, חמישה מליון, רק עשרים אחוז ביקרו בארץ.

זאב בוים: רוב היהודים עוד לא היו.

זאב בוים: מבחינה זו, תגלית מחברת את הדור הצעיר יותר מאשר תכניות אחרות, ויש לזה תוצאות.

זאב בוים: ששת אלפים מהמאה אלף במשך חמש שנים, ששת אלפים בני נוער בעקבות תגלית עלו לארץ.

זאב בוים: ומסע היא יותר צעירה, היא תכנית אחרת, הרבה יותר מעמיקה ויסודית מבחינת ההיכרות והקשר לארץ, כי היא נמשכת בין שמונה לשנים עשר חודש, ואנחנו נראה את התוצאות שלה.

זאב בוים: היא עכשיו שנה שנייה, ועוד מוקדם לראות.

זאב בוים: עכשיו לעניינים של המשרד שלנו, שהם קשורים גם למה שאמרתי כבר בפתיחה.

זאב בוים: אני לא הולך לפי סדר, אבל הייתי אומר שהיעדים המרכזיים שאנחנו רוצים לטפל בהם, בחלקם, או הייתי אומר כמעט כולם.

זאב בוים: אנחנו לא ממציאים את הגלגל.

זאב בוים: אנחנו לא באים, אני לפעמים ראיתי חברים שלי, כמובן שאני לא אזכיר שמות, שנכנסים לתפקיד חדש, כשרים, ועוד לפני שהרימו את הכוסית יש להם כבר תכניות, הם יודעים כבר הכל.

זאב בוים: אין מהפכות, ואין רפורמות.

זאב בוים: יש צורך בלהמשיך, אולי המילה החשובה זה להמשיך.

זאב בוים: הדבר החשוב זה ההדגשים, כי אחרי 58 שנים של ניסיון בקליטת עלייה של המדינה אני לא חושב שיש פה המצאות גדולות.

זאב בוים: אבל צריך להחליט על מה שמים את ההדגשים.

זאב בוים: אני רוצה להגיד לכם על מה אנחנו רוצים לשים דגשים.

זאב בוים: הבעיות אולי מהקשות, שלוש הקשות ביותר שיש לעולה חדש, זה שפה, זה דיור וזה תעסוקה, ונעשים פה המון דברים.

זאב בוים: אני לא הולך להיכנס לפרטים, בהמשך אני אתן למנכ"לית קצת לעבור על כך בצורה שיטתית.

זאב בוים: אני רק אומר ככה, שאולי הדבר הראשון זה שפה.

זאב בוים: אני קצת מכיר, אני הזכרתי את קרית גת, הייתי ראש העיר בגלים הגדולים של העלייה, גם מאתיופיה במבצעים וגם עד אמצע שנות התשעים בגל הגדול של מדינות חבר העמים.

זאב בוים: זה אומר שבזמן נתון, בעיר כמו קריית גת, נניח בשנים 1991, 1992, 1993, יש במקביל סדר גודל של כ- 27 – 28 אולפנים.

זאב בוים: אני מבקר עכשיו באולפנים, אתמול הייתי באיילת השחר בשני מרכזי קליטה, לפני שבועיים הייתי בבאר שבע בשני מרכזים.

זאב בוים: אני מסתכל על האולפנים, ואני, אם מישהו לא יודע, נמצא בפוליטיקה בטעות כי אני מורה במקצועי ובעבר הייתי מנהל בית ספר.

זאב בוים: אני הסתכלתי על האולפנים, ונראה לי שצריך שם איזושהי בדיקה יסודית, ואולי שם כן צריך שינוי עמוק.

זאב בוים: מה שראיתי, זה אנשים שלומדים כמה חודשים באולפן, והיכולת שלהם לתקשר בעברית ולדבר בשפה בסיסית היא, מזכירה את התופעה הזאת שבאים גם אחרי עשר שנים לכינוס, נניח של יוצאי חבר העמים, אתה מדבר עברית, ומישהו צריך לתרגם ברוסית.

זאב בוים: יחד עם זה, אני גם ער לעובדה שהרייטינג של תכניות טלוויזיה הולך ויורד, כנראה שעם הזמן יותר ויותר קונים את השפה ויכולים להשתמש בה.

זאב בוים: אני שומע, שאותו דבר נכון גם לגבי העיתונות הרוסית.

זאב בוים: אני חוזר לעניין.

זאב בוים: התחושה שלי שבשפה עברית בהוראה באולפנים צריך לעשות שינויים גדולים.

זאב בוים: אני הולך לדבר עם שרת החינוך כי האגף לחינוך מבוגרים הוא המכשיר שבאמצעותו מפעילים את מרבית האולפנים.

זאב בוים: אולי שם צריך לעשות שינוי.

זאב בוים: אני לא בטוח שהמורים הם כולם מורים מתאימים.

זאב בוים: אני אומר בזהירות, לא רוצה לפגוע.

זאב בוים: יש מורים טובים בטוח, אבל לא כולם עברו הכשרה מתאימה, לא יודע איך הם הגיעו לדבר הזה חלק מהם, צריך לבדוק את העניין.

זאב בוים: כי זה, כמו בכל דבר, צריך לעשות את זה לעניין מקצועי וסופר מקצועי.

זאב בוים: ועובדה שאם ניקח מכונים פרטיים, מכונים פרטיים אתה נכנס בפרק זמן, בוודאי פרק זמן כזה של חמישה חודשים, עשרה חודשים, בנאדם יוצא עם שפה.

זאב בוים: עם כל שפה.

זאב בוים: אז נכון שעברית זה שפה קשה, אבל לא עד כדי כך.

זאב בוים: צריך לבדוק את המתודות, את השיטות, נדמה לי שעובדים בשיטות ישנות, בכלים ישנים, ועל הכל צריך לעשות רביזיה בעניין.

זאב בוים: על חשיבותה לעולה חדש, למהגר, אין מה לדבר בכלל.

זאב בוים: הדבר השני זה קורת גג.

זאב בוים: יש לנו בעיה גדולה עם דיור בכלל, ובעיקר עם קבוצות מסויימות, חוליות חלשות במיוחד, זכאי דיור ציבורי, קשישים.

זאב בוים: היקף המענקים והמשכנתאות הוא כזה שהוא לא מספיק לרכוש דירה כמו שצריך, ואז זה מכנס את העולים החדשים שבאים לקנות למקומות שאולי לא היינו רוצים שיהיו שם, שאולי זה לא נכון גם מבחינתם שיהיו שם.

זאב בוים: זה יוצר גטאות, זה יוצר ריכוזים בשכונות עוני או ביישובים שהמצב הסוציו-אקונומי ממילא חלש.

זאב בוים: גם פה צריך לחשוב איך משנים את זה.

זאב בוים: אני לא יודע, אני רוצה שיקבלו מענקים למשכנתאות יותר משלוש מאות אלף, שזה ששים ושישה אלף דולר כל אחד מאתנו מבין מה אפשר ואיפה אפשר בששים ושישה אלף דולר.

זאב בוים: היה צריך בעצם, אם אפשר היה, אם המדינה היתה יכולה, אני חושב שהיא צריכה, אבל אני לא רוצה פה, אני לא יכול לקבוע את זה מבלי שבאמת הממשלה תחליט על זה, אבל צריך להכפיל את הסכום הזה, אם אפשר.

זאב בוים: יש בעיות מיוחדות, יש לנו היום, ברגע זה, 144 אנשים קשישים, נכים, רתוקים לכסאות גלגלים, שבהגדרה צריך להעמיד להם דירות שהמדינה קונה אותם.

זאב בוים: כמה יש לנו השנה, עשרים וחמש, אז זה דוגמא שמשהו לא בסדר בתחום הזה.

זאב בוים: צריך לפתור את זה.

זאב בוים: אני אגיד דבר אחרון, אני ביקשתי מהשר לבינוי ושיכון מאיר שטרית, והיתרון שלו לעומת השר הקודם, אני הייתי השר הקודם, אבל גם לעומת שרים קודמים, זה שהוא מחזיק בידיו את מינהל מקרקעי ישראל.

זאב בוים: עכשיו ברור שבנייה במדינת ישראל, שרוב האדמות הן אדמות מדינה, שזה מינהל מקרקעי ישראל, אז הקשר הזה יוצר אפשרות שלא היתה קיימת קודם לשליטה על אכלוס על פני מפת המדינה.

זאב בוים: אני רק אתן לכם דוגמא של רעיון כדי שתבינו.

זאב בוים: אנחנו מדברים על מקבצי דיור.

זאב בוים: אפשר אולי לחשוב, היום מקצבי הדיור זה ככה, קבלן זוכה במכרז קרקע, הקרקע של מדינת ישראל, מתכנן, מביא, מאשרים, בונה נניח במתחם מסויים מאה יחידות דיור ומשווק אותם.

זאב בוים: מי קונה, מי שיש לו כסף לקנות.

זאב בוים: אז בכל הגוש מגדרה עד חדרה אין אף עולה אחד שיכול לקנות שם דירה.

זאב בוים: אם זה ככה, ואם אנחנו רוצים שעולים יוכלו לרכוש דירות, כמו ותיקים, אז צריך לתת, לקחת בנייה כזאת, להתקשר עם הקבלן ולבוא ולהגיד לו אתה פה יש לך קרקע של מדינת ישראל, אתה משלם לפי שמאי ממשלתי, כמה שעולה הקרקע, ואתה בונה מאה יחידות דיור.

זאב בוים: אני, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, רוצה שעשרים אחוז מהדירות באותו מקום תהיה לי זכות סירוב ראשונה.

זאב בוים: תשריין לי את הדירות.

זאב בוים: אל תמכור אותם.

זאב בוים: אני בעצם, אתה תמכור אותם למי שאני אפנה אליך, אבל אתה תוריד את המחיר של הדירות, או מחיר הדירה יהיה מסובסד, כי עשרים אחוז מהשטח אני אתן לך במחיר מיוחד, או בפטור או בהקלות, תלוי לפי ערך הקרקע וכו'.

זאב בוים: כך תוכל לתת לי זכות סירוב ראשונה וכשאני אבוא ואני אפנה אנשים במחיר מסובסד של הדירה.

זאב בוים: אני סיכמתי עם השר מאיר שטרית שאנחנו נקיים ישיבה בעניין הזה עם מינהל מקרקעי ישראל על הרעיון וננסה לתרגם אותו לשפה מעשית איך אנחנו עושים את זה.

זאב בוים: אז יש לנו אפשרות, אם אפשר לעשות דבר כזה, אז יש אפשרות לתת איזו פרישה יותר נכונה, קצת יותר מבוקרת.

זאב בוים: אני לא רוצה להגיד שהמדינה הולכת להחליט איפה כל אחד ישב.

זאב בוים: לא.

זאב בוים: ממילא אחר כך גם כוחות השוק יעשו את שלהם.

זאב בוים: אבל זה יצמצם את המצב עכשיו, שעולים חדשים, שהם באים לרכוש דירה, הם נקלעים למצב, או שזורקים אותם לפריפריות מאוד רחוקות, או שמכניסים אותם באמת לשכונות עוני גם במרכז הארץ.

זאב בוים: הדבר האחרון, בפתיחה הארוכה הזאת, אתם יודעים שהחלוקה הרגילה בכל מה שקשור לעלייה שפתחנו בה זה שיש סוכנות יהודית, שהיא מטפלת בעלייה, והיא מביאה את העולים עד לנתב"ג, ומרגע שהמטוס נחת בנתב"ג, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, אנשי משרד הקליטה, לוקחים את העולים ומטפלים בהם.

זאב בוים: יש לנו גם כמה ממשקים, חיבורים, והזכרתי כמה תכניות למשל שאנחנו שותפים בהם, וזה סוג של ממשק לעודד את העלייה.

זאב בוים: יש מגזר אחד שהוא מגזר שבהגדרה הוא בתחום טיפול של ממשלת ישראל.

זאב בוים: זה יהודים, ישראלים, שמחזיקים דרכון ישראלי.

זאב בוים: יש לנו, פעם קראו להם ישראלים יורדים, או תושבים חוזרים, כל מיני הגדרות כאלה.

זאב בוים: ההגדרה הנכונה זה נושאי דרכון ישראלי, ויש לנו 700,000 ישראלים כאלה המסתובבים בעולם, מתוכם למעלה מ- 500,000 רק בצפון אמריקה.

זאב בוים: כיוון שזה בהגדרות שבתחום המשרד שלי, אני מתכוון לראות מה עושים כדי לעודד את הישראלים שחיו פעם במדינה הזאת ועזבו אותה, ויש כאלה.

זאב בוים: מדובר על שלושה עשורים, אולי אפילו יותר, יש להם דור שני ואולי גם דור שלישי של ילדים או נכדים, שהקשר שלהם עם הארץ רופף או בכלל לא קיים.

זאב בוים: זה מצריך תכנית מיוחדת.

זאב בוים: אני יכול להגיד לכם גם שבמספרים יש היום התעוררות וחזרה של ישראלים לארץ, אלה שעזבו אותה.

זאב בוים: אנחנו צריכים לבדוק טוב מה מניע את האנשים האלה, ועל בסיס הבדיקה הזאת לכוון גם תכנית פעולה, יתכן מאוד אפילו לעשות מבצע מיוחד לצורך העניין הזה.

זאב בוים: מדובר באוכלוסייה חשובה, וצריך לעבוד על הדבר הזה.

זאב בוים: אני מאמין שבהחלט, אם אתם רוצים בצורה קצת סמלית, אני כבר אמרתי את זה, אני אחזור על זה, אני חושב שככלל, אם היום, וגם בשנתיים הקודמות, נאמר 2004-2005 אנחנו מסתובבים סביב עשרים ושניים אלף עולים שמגיעים לארץ, שזה במדרון יורד בשנים האחרונות, כל השנים האחרונות, אנחנו צריכים לעצור את המגמה הזו ולהתרומם ב-2007 ו-2008.

זאב בוים: אני רוצה להזכיר לכם ש-2008 היא שנת יובל השישים למדינת ישראל, אנחנו צריכים להעמיד כיעד להביא ששים אלף עולים בשנת הששים למדינה.

זאב בוים: בשביל לעשות את זה דרגת הביניים, המדרגה הראשונה, היא ב-2007, וזה צריך להיות מגובה בתקציבים, אני הולך לדבר עם ראש הממשלה על זה, לעשות את המדרגה מעשרים ועשרים ושתיים אלף לארבעים.

זאב בוים: ואז לתת על שנת היובל את המאסה הנוספת ולהגיע ליעד הזה.

זאב בוים: זה החזון, זאת המטרה.

זאב בוים: אגב, זה לא החזון.

זאב בוים: החזון האמיתי הוא החזון שהציג אריאל שרון.

זאב בוים: אריאל שרון אמר בחמש עשרה השנים הבאות צריך להביא מליון יהודים נוספים למדינת ישראל.

זאב בוים: ואנחנו יודעים גם מאיפה המיליון האלה.

זאב בוים: והיום מדינת ישראל יש לה יכולת ופוטנציאל להתמודד עם ארצות רווחה.

זאב בוים: היא כבר אטרקטיבית, היא יכולה להיות עוד יותר אטרקטיבית, תלוי גם מה אנחנו נעשה פה כדי להתמודד על ליבם של היהודים בכלל, ופה אני מכניס גם את התושבים החוזרים בפרט, לבוא למדינת ישראל.

זאב בוים: תודה עד לכאן, ועכשיו מירלה תמשיך.

מירלה גל: מטבע הדברים, ישנם עוד מספר נושאים שהם ביעדים המרכזיים של המשרד שהשר לא נכנס אליהם מפאת קוצר הזמן.

מירלה גל: אני אתייחס אולי רק בהמשך לאחד מהם, שזה טיפול בנוער עולה בסיכון, ונרחיב בשלב מאוחר יותר.

מירלה גל: בתחום התעסוקה כמובן, כפי שצויין כאן, אחד היעדים המרכזיים שלנו, אנחנו פועלים באמצעות שלושה אגפים שמטפלים בכל נושא התעסוקה, במדענים עולים וביזמות עסקית.

מירלה גל: יש כאן מסר נתונים לגבי שנת 2005 ו-2006, אני לא ארחיב את הדיבור.

מירלה גל: בסך הכל האגפים השונים שלנו נתנו מענה ללמעלה מ- 62 אלף עולים בשנת 2005 ובשנת 2006 אנחנו כאמור נמצאים חמישה חודשים או שישה חודשים לאחר תחילת השנה אבל תקציב המדינה אושר רק בשבוע שעבר.

זאב בוים: אם תסתכלו שם בצד שמאל למטה, יש אומנים וספורטאים, והזכרנו את המדענים, אני דיברתי עם השר אופיר פינס, יש משרד חדש היום, או מחודש נקרא לזה, של המשרד של מדע, של ספורט ותרבות, והשר פינס אני חושב לעניינים האלה הוא השר הנכון במקום הנכון, בניגוד אולי לכמה שרים שהציבור חושב שאולי הם לא במקומם הנכון, אבל אי אפשר להגיד את זה על פינס.

זאב בוים: אבל אני סיכמתי איתו שאנחנו נשב ביחד לבחון, כי יש לנו פה ממשקים חשובים, לגבי ספורטאים, לגבי מדענים, לגבי אמנים, לכן אני עצרתי רגע את מירלה, ויכול להיות שאפשר יהיה לאגם, יחד, על אותה אוכלוסיה וקהל היעד משני המשרדים תקציב כדי להעצים את הטיפול בתחומים האלה.

זאב בוים: בבקשה.

מירלה גל: אני רק רוצה לומר משפט אחד בכל מה שנוגע לתכניות תעסוקה, אחד הדברים היפים שאני גאה בהם, שנעשו במשרד הקליטה לאורך שנים, אלו תכניות חדשות כמו תכניות בתחום היזמות העסקית, ותחום התעסוקה, מרכזי ההכוון ותכנית הוואוצ'רים החדשה של משרד הקליטה.

מירלה גל: ומאחר והתכניות האלה הן כל כך טובות הן הלכו וזלגו לישראלים הותיקים אם אפשר לומר כך.

מירלה גל: זאת אומרת מבית היוצר של משרד הקליטה לאורך השנים הגו תכניות שברבות הזמן עברו גם לציבור הישראלי הוותיק.

מירלה גל: החדשה שביניהם זה למשל תכנית הואוצ'רים שאנחנו התחלנו אותה בשלהי 2005 והיום נכנסת כחלק מהתכניות של משרד התעסוקה ושל שרות התעסוקה.

מירלה גל: אני אעבור לנושא הדיור, השר התייחס לזה ואני לא ארחיב, אבל אין ספק שאנחנו צריכים לעשות כמיטב יכולתנו לתת מענה לנכים לדוגמא, לעולים מאתיופיה שמקבלים מענק משכנתא שאיננו מספק מבחינתנו, ועל הדבר הזה אנחנו נמשיך ונילחם בשנת 2006 ובעתיד בכלל.

זאב בוים: הערה לגבי מענקים לאתיופים, אחד הדברים שראיתי כשנכנסתי בדיוק לתפקיד, ידיעה על גברת אתיופית אחת, עולה חדשה, שעם המענק שהיא קיבלה היא התקשרה עם איזשהו מתווך, שהסתבר שהוא נוכל, אשר לקח לה את כל הכסף ושם אותה באיזה מקום עלוב, מכולה, איזו מסכנה, זה היה משהו נורא.

זאב בוים: יש פה ניצול, מסתבר שמאחורי הסיפור הזה יש כל מיני נוכלים, שמכיוון שהעולים החדשים לא בדיוק בעניינים הם בזריזות מתקשרים אתם, לוקחים מהם את כל הכסף ונותנים להם תת דיור בתנאים נוראיים.

זאב בוים: נתתי הוראה לראש אגף האכלוס והדיור אצלנו, חביב קצב, להתקשר עם ארגון הגג של המתווכים בישראל, ולבנות מכרז.

זאב בוים: מכרז יכול להיות על בסיס אזורי, של חלוקה של המתווכים בארץ, כדי לגרום לכך שמי שיטפל ויסייע לעולים בהשגת דירות, מתווכים, שזה יהיה על בסיס מכרז ושהמתווכים יהיו מתווכים מקצועיים, מאורגנים, ושנמנע את הסיפור הזה של הניצול המחפיר בתחום הזה.

זאב בוים: בבקשה.

אברהם מיכאלי: הבעיה עם התמחיר שלהם, שגם הזכרת קודם, שהאיזורים שמצליחים לקנות בהם דירות הם איזורים שעברו שיקום לפני שלושים שנה, וגם שם בקושי מגיעים למחירים האלה.

זאב בוים: על זה דיברתי בפתיחה, גם התופעה הזאת נוספת.

מירלה גל: להוסיף על הדברים האלה אלמנט נוסף שאנחנו מתכוונים להכניס, זה בדיקה של הדירות, לא רק מבחינת ערך של שמאי אלא גם בדיקת מהנדס בתוך המבנים עצמם כדי לראות שבאמת לא מוכרים דירות שהם מטות ליפול.

מירלה גל: בנושא השפה העברית השר התייחס לנושא של האולפנים.

מירלה גל: אני רק אוסיף שיש עוד הרבה מאוד פעילות, האולפנים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם הסוכנות היהודית, יש הרבה מאוד דברים, אנחנו לא יכולים להיכנס לבתי הספר, נמצא כאן כמדומני נציג משרד החינוך, אבל יש הרבה דברים שאנחנו יכולים לעשות במסגרת הלא פורמלית של לימודי העברית.

מירלה גל: אנחנו התחלנו תכניות בטלוויזיה, באינטרנט, בכיתות ממוחשבות, ותכנית הדגל שלנו תצא בעוד מספר ימים לפועל, טלוויזיה אינטראקטיבית.

מירלה גל: הרחבנו גם, מאחר ויש לא מעט אנשים שנמצאים בארץ ולא עברו אולפן אז ממש בימים אלה יצאנו בהוראת שעה מיוחדת שמאפשרת לכל העולים משנת 1997 שלא ניצלו את הזכאות שלהם לאולפן להירשם עכשיו, ואנחנו נאפשר לכל מי שירצה לחזור וללמוד עברית.

מירלה גל: בתחום עידוד עלייה, תראו, כפי שנאמר כאן, מי שאחראי לנושא העלייה זו הסוכנות היהודית, ובמדינות חבר העמים גם בשיתוף פעולה עם נתיב.

מירלה גל: אנחנו התפקיד שלנו הוא לקלוט את העולים.

מירלה גל: ויחד עם זאת בשנים האחרונות אנחנו מאמינים שאנחנו צריכים לסייע במאמץ הלאומי הזה ולייצר תכניות שתהיינה אטרקטיביות לעולים חדשים, שיטייבו את תהליך הקליטה שלהם בישראל, ומכאן שיצאנו במספר תכניות כמו עלייה קהילתית, כמו ביזנס-IL,

זאב בוים: אני רוצה את תשומת לבכם לנתונים בטבלה הזאת.

זאב בוים: תסתכלו כמה משפחות מ- 2004, על הגידול במסגרת הזאת, גם במספר הרשויות המקומיות, המוניציפליות, שהם למעשה, אנחנו יוצרים את הקשר עם הקהילות היהודיות.

זאב בוים: אז יש לנו פה גידול במספר הרשויות הישראליות, המוניציפליות שנכנסות, ב- 2006 לעומת 2004 אתם רואים, ותסתכלו על ההיקף של מספר המשפחות, תשע מאות שבעים וחמש משפחות שאנחנו בחצי שנה ב- 2006.

מירלה גל: על פי נתוני 2005, שש מאות שמונים ושמונה משפחות הגיעו בפועל.

מירלה גל: אנחנו מעריכים שהמספר הזה אכן יתממש, והתכנון, מרבית המשפחות מגיעות בחודשי הקיץ ולכן אנחנו עוד לא יכולים לשים אצבע כמה הגיעו בפועל.

מירלה גל: זו תכנית שמשותפת לסוכנות היהודית ומשרד הקליטה ולרשות המקומית.

מירלה גל: נושאים נוספים, יש לנו תכניות ייחודיות לצרפת, לבלגיה, יש לנו תכניות לתלמידי מחקר, ביזנס-IL, אני ארחיב את הדיבור אולי אחר כך כשנדבר על תושבים חוזרים, אבל בהחלט אחת מהתכניות היותר מוצלחות שיצאה מבית היוצר שלנו בשנה האחרונה, שנתיים אחרונות, "אינווסטמנט-IL" ועוד תכניות רבות אחרות.

מירלה גל: אני רוצה להתייחס יותר בהרחבה לנושא של נוער עולה במצבי סיכון.

מירלה גל: אנחנו מכירים את הנתונים, התהליך של העלייה, או כפי שהוא נקרא בעגה המקצועית של הגירה איננו קל.

מירלה גל: לעתים קרובות ההורים הם אלה שמקבלים את ההחלטה, זו לא היתה החלטה של הילדים.

מירלה גל: להורים יש אולפני עברית, לא כולם הולכים אבל לפחות יש להם את האופציה.

מירלה גל: לילדים אין את האופציה הזו במרבית המקומות, הם כמעט נזרקים לכתות הלימוד מבלי שיש להם ידע קודם בשפה העברית.

מיכאל נודלמן: בנושא הזה פה היתה ישיבה קשה מאוד, כי אי אפשר אפילו להבין איך אפשר לעבוד ככה, להתייחס לילד, בגיל שתים עשרה זורקים אותו לכיתה והוא לא יודע מילה, וגם הוא נכנס לאווירה עויינת, ובעוד חודש הוא לא בכיתה.

מיכאל נודלמן: זו בעיה גדולה.

מירלה גל: מאחר וכך, שמנו לעצמנו כאחד מהיעדים המרכזיים שלנו, לטפל בנוער עולה במצבי סיכון.

מירלה גל: כמובן שהדגש חייב להיות בראש ובראשונה מניעה, על מנת שאנחנו לא נגיע למימוש מצב הסיכון.

מירלה גל: אבל אלה שכבר נמצאים שם, מחובתנו לעשות כמיטב יכולתנו על מנת שמצבם לא יתדרדר.

מירלה גל: אנחנו הכנו ואנחנו מיישמים הרבה מאוד תכניות בנושא של נוער בסיכון.

מירלה גל: יש לנו תכניות ארציות, יש לנו כאן, באמת, אני לא רוצה להיכנס לכולם, אני ארצה להתייחס יותר בהרחבה לפחות לאחת מהתכניות האלה.

מירלה גל: יש מגוון רחב של תכניות ואת הדגש אני מבקשת לתת לתכנית "סיכוי".

מירלה גל: מטרת התכנית "סיכוי", זה מניעת עבריינות חוזרת בקרב נוער עולה, הרחקת בני נוער עולים ממעגל הפשיעה ויצירת רשת בטחון באמצעות הרשות וגורמים קהילתיים ממלכתיים.

מירלה גל: אוכלוסיית היעד שלנו זה נערים ונערות בני שתים עשרה עד שמונה עשרה שנחשדו או הורשעו בביצוע עבירה ראשונה.

מירלה גל: אנחנו הכנסנו בשלב ראשון עשרה יישובים לתכנית הזו, היום התכנית הולכת להתרחב לעוד עשרה יישובים, בשיתוף פעולה עם הביטוח הלאומי.

מירלה גל: אני רוצה לתת דוגמא מאחר ובאמת חשוב לא רק לעשות אלא גם לראות שהתכניות מביאות לתוצאות המקוות.

מירלה גל: ואם אני לוקחת את התכנית של סיכוי, בשנת 2005 על פי נתוני המשטרה חלה ירידה בשיעור של אחד עשרה אחוז בקרב הפשיעה של בני נוער עולה, בדיוק באותם מקומות שבהם הכנסנו את התכניות.

מירלה גל: ובשנת 2006 על פני הנתונים שיש לנו נכון להיום יש ירידה נוספת של חמישה אחוז בפשיעה של בני הנוער העולים, שוב, באמת, באותם המקומות שבהם התכנית פועלת.

מירלה גל: רצינו להביא לכם דוגמא מוחשית של ציורים של נערה שמשתתפת באחת מהתכניות האלה.

מירלה גל: אני מזמינה את כל מי שרוצה לבוא ולראות את התכנית כפי שהיא מתקיימת, תוצאות בלתי רגילות, אגב שהביאו גם לירידה משמעותית, לא רק בקרב בני הנוער העולים אלא באותם יישובים שבהם זה מתקיים זה משך גם את בני הנוער הוותיקים, משך למטה מבחינת אחוזי הפשיעה.

מירלה גל: ואנחנו מאוד שמחים, אנחנו רוצים להרחיב את התכנית הזאת, כפי שאמרתי הביטוח הלאומי נכנס לתכנית ואנחנו רוצים להרחיב אותה בשנה הקרובה לעוד יישובים אחרים, כי התוצאות ניכרות בשטח.

מירלה גל: זו רק אחת מהתכניות, בכל תכנית אחרת שהצגנו כאן, אנחנו מקבלים את התוצאות שאנחנו רוצים לקבל.

מירלה גל: מבחינת תושבים חוזרים, הנתונים כפי שהם נראים כאן מתייחסים רק לאותם מספרים שעוברים דרך המסננת של משרד הקליטה, אנחנו יודעים לומר בוודאות שכארבעים אחוז מהישראלים שחוזרים מדי שנה אינם חוזרים דרך משרד הקליטה ולכן המספרים הם גבוהים הרבה יותר ממה שמוצג כאן.

מירלה גל: אם אני לוקחת לדוגמא רק את צפון אמריקה, הרי שמספר התושבים החוזרים לצופן אמריקה בשנת 2005 לדוגמא הוא גבוה אף יותר ממספרם של העולים החדשים מצפון אמריקה בשנת 2005.

מירלה גל: אנחנו הרחבנו את הבתים הישראלים שמקיימים את הקשר, הרחבנו משמעותית את גרעיני צבר, בשיתוף פעולה עם משרדים נוספים, עם הסוכנות, עם צה"ל, עם תנועת הצופים, ואנחנו היום יש לנו ארבעה גרעינים לשנת 2006, כשהסך הכל הכללי עומד על תשעה גרעינים.

מירלה גל: זה לא סיפור פשוט מבחינת התפעול של המערכת הזו.

מירלה גל: משרד הקליטה שם את התקציבים ואנחנו רואים גם כאן ברכה בעמלנו.

מירלה גל: תכנית נוספת נקראת "בוא הביתה", הרחבה בקיבוצים, יש לה ביקוש רב, וכמאתיים וחמש עשרה משפחות נמצאות בתהליך רישום מתקדם, חלק מהם כבר הגיעו לארץ.

מירלה גל: דיברתי על תכנית ביזנס-IL, זו תכנית שמתחילה את תהליך הקמת העסק עוד בחוץ לארץ בעיקר באמצעות אתר אינטרנט שהקמנו בחמש שפות.

מירלה גל: למעלה ממאתיים משפחות חזרו לארץ והקימו עסק במדינת ישראל.

מירלה גל: אני אתן ממש על קצה המזלג את ההיקף התקציבי של משרד הקליטה שעומד על כ- 1.4 מיליארד שקל.

מירלה גל: תקציב גמיש מהווה כ- 62%, תקציב קשיח 38%.

מירלה גל: יש לכם כאן את "העוגה", בהמשך יש את הפריסה של התקציב בנושאים העיקריים.

מירלה גל: אני רוצה לומר עוד דבר על נושאים נוספים, שבהם המשרד עוסק ולא הכנסנו לכאן, ושהם כמובן מאוד חשובים.

מירלה גל: תחומים כמו הקליטה בקהילה, פעילות מול הרשויות המקומיות, אנחנו יודעים שמרכז הכובד של הקליטה הוא ברשויות המקומיות, יש לנו הרבה מאוד פעילויות יחד אתם.

מירלה גל: הנושא של הגיור שהמשרד נכנס אליו בשנת 2004 הוא כמובן נושא מאוד חשוב.

מירלה גל: פרוייקטים אחרים בתחום עידוד העלייה והרבה מאוד נושאים אחרים שהמשרד עוסק בהם ביומיום ומפאת קוצר הזמן אני לא ארחיב עכשיו.

מירלה גל: כמובן מעבר לרשויות יש גם את העמותות, שעושות עבודה מאוד חשובה בתחום קליטת העלייה, וגם כאן אנחנו מרכזים מאמצים ותקציבים על מנת לסייע לאותם עמותות.

מירלה גל: הנושא של הפרוייקט הלאומי האתיופי, בא לסיומו הטוב בעצם הימים האלה, החוזה נמצא בשלבי חתימה, והכסף לפרוייקט הלאומי יועבר לפחות בחלקו כבר בימים הקרובים.

שושנה רון: ראש הממשלה הקודם, אריק שרון, אמר לא אחת שהעלייה היא מרכיב מרכזי בחוסן הלאומי שלנו, והיא התשובה לסכנה דמוגרפית הנשקפת למדינה בעשור הבא.

שושנה רון: במציאות, לפי נתונים סטטיסטיים של 2004 ו-2005 יש נטייה להגירה שלילית.

שושנה רון: מספר היורדים כמעט ועולה על מספר העולים.

שושנה רון: כבוד השר בכניסתו לתפקיד הכריז, ואני מצטטת: ".

שושנה רון: .

שושנה רון: המבחן המרכזי שלנו כחברה הינו הדרך בה אנו קולטים את אוכלוסיית העולים..".

שושנה רון: מי זו החברה אם לא עמותות העולים?

שושנה רון: אני חוזרת ומזכירה, עמותות העולים הם אלה שמטפלים בעולים מרגע שהם יורדים מהמטוס, ומלווים אותם לא רק לחמש ולא לעשר אלא גם לחמש עשרה שנה.

שושנה רון: וכאן גם המקום להגדיר מחדש מה זה עולה.

שושנה רון: כי אם אנחנו ניקח למשל דווקא את הנוער בטיפול בסיכון בו אנחנו מטפלים גם לא אחרי חמש או עשר וגם חמש עשרה שנה.

שושנה רון: כך שאני מציעה שתשקלו מחדש מה משך ההגדרה של נוער עולה.

שושנה רון: יש לנו את היתרונות היחסיים הייחודיים שלנו, שעם כל הכבוד למוסדות ממשלתיים אין.

שושנה רון: יש לנו את היתרון של הבנת השפה, המנטליות, ובנו העולים נותנים אמון.

שושנה רון: כי הם חשדנים ביותר, בעיקר עולים שמגיעים מאסיה, כלפי כל מי שמייצג את המימסד.

שושנה רון: אנחנו עונים לדרישות האלה.

שושנה רון: כשהוא צריך לגשת למשרד הקליטה או לביטוח לאומי או למשרד החינוך אנחנו מלווים אותו, ובנו הוא נותן אמון, והוא זקוק לנו.

שושנה רון: ככה שלנו יש יתרון יחסי שאין לשום מימסד.

שושנה רון: מה קורה במציאות?

שושנה רון: כשאנחנו פונים למשרד הקליטה אנחנו מקבלים פירורים בתקציב ועושים עבודת פילים.

שושנה רון: פשוט.

שושנה רון: מה שאנחנו דורשים, זה למצב אותנו באסטרטגיה של משרד הקליטה, כיוון שאנחנו באים מהשטח.

שושנה רון: בקביעת הפרוייקטים, בקביעת התבחינים, אין לנו שום בעיה עם הפקידות של משרד הקליטה.

שושנה רון: הגב' מירלה גל, אריה קורל, כל אלה שעובדים אתנו במשרד הקליטה דלתותיהם מאוד פתוחות בפנינו.

שושנה רון: לא קורה שאנחנו נפנה ונבקש משהו ותוך כמה דקות אנחנו מקבלים תשובה.

שושנה רון: מה שאנחנו מבקשים, אנחנו מודעים לתודעה העמוקה של השר לציונות.

שושנה רון: אנא ממך, אנחנו מקוים שתצליח להביא לידיעת הציבור, אנחנו מבקשים משר הקליטה וגם מחברי הכנסת, אנחנו מוכנים לסייע בידיכם בכל דרך, כשדיברת על הדרך, אנחנו רוצים לראות את עצמנו חלק מהדרך.

שושנה רון: להסתמך על העקרונות שלנו ולהביא למודעות הציבור וחברי הכנסת את חשיבות גורם העלייה לעידוד עלייה.

שושנה רון: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: קודם כל, ברכות על תפקידך החדש, בשבילנו לפחות.

אברהם מיכאלי: אני מקווה שתישאר בתפקיד הזה לפחות לקדנציה.

אברהם מיכאלי: אדוני, הוועדה הזאת היא בעיני כחבר כנסת חדש ועדה מאוד חשובה בכנסת.

אברהם מיכאלי: לכן זה שהיום לא נמצאים פה חברי כנסת זה בגלל שפשוט מאוד הכנסת צריכה לדאוג לכך שבאותה שעה לא יקבעו שלושה שרים בשלוש ועדות.

אברהם מיכאלי: אני לפחות יודע על שלוש ועדות.

אברהם מיכאלי: מצד אחד תמיד נוח לתקוף את משרד הקליטה על זה שלא עשה שום דבר ולא קלט עולים ולא מטפל בעולים, ויותר נוח תמיד למתוח ביקורת.

אברהם מיכאלי: צריך לציין גם לשבח את מה שעשו במשך שנים לקליטת עלייה, כי כולנו היינו עולים וכולנו נקלטנו פה, ואיפה שהגענו לאיזה שהם הישגים בארץ בזכות משרד הקליטה גם.

אברהם מיכאלי: גם את זה צריך לפעמים להגיד למשרד הקליטה, במיוחד לצוות הוותיק שנמצא פה, שאני מבין שהם עברו כבר כמה שרים ואפילו כמה מנכ"לים.

אברהם מיכאלי: אנחנו כן רואים בתכניות שהוצגו פה שיש מגוון נושאים שלא מובאים לדעתי לידיעת הציבור העולה בצורה נכונה.

אברהם מיכאלי: אז ראיתי את התכניות החדשות שיש לכם לגבי פרסום.

אברהם מיכאלי: צריך לשים דגש יתר איך להוריד את זה לשטח, שהעולים ידעו שיש תכניות כאלה שאפשר לנצל אותם.

אברהם מיכאלי: אפילו העמותות שנמצאות פה אני יודע שחלק מהם אפילו לא יודעים מהתכניות היפות שפה הוצגו חלק מהם לפחות בשקפים.

אברהם מיכאלי: דבר שני, הנושא של הקיצוצים שכבר כנראה אפילו בתקציב של 2006 קוצץ בנושאים מסויימים, של דיור ועניין של אפילו יהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהנושא הזה של תקציב הדירות שלהם זו שערוריה.

אברהם מיכאלי: אני מהשטח יודע שהיום עולה אתיופיה שבא לרכוש דירה, אני במקצוע שלי כעורך דין, שהיה בא אלי למשרד, הייתי ממליץ לא לעשות אתם חוזה.

אברהם מיכאלי: באיזה מובן, כי התקציב שלהם קודם כל הוא תקציב קטן מאוד והדירות באמת דירות מפוקפקות שמוכרים להם.

אברהם מיכאלי: גם הנוהל לאשר את החוזה שלהם הוא נוהל מסובך ביותר.

אברהם מיכאלי: מוכר סביר במדינת ישראל לא רוצה להתעסק עם זה.

אברהם מיכאלי: תבינו, עולה חדש אחר שבא וקונה את הדירה, עובר הליך אחר לגמרי, הליך קל יותר, ואז למוכר הפוטנציאלי קל לתקשר איתו.

אברהם מיכאלי: עולים מאתיופיה בקטע הזה יש להם בעיה.

אברהם מיכאלי: גם שאין להם תקציב לרכוש דירה נורמלית וגם מעבר לזה ההליך לאישור העסקה הוא מסובך.

אברהם מיכאלי: צריך לחשוב איך לייעל את זה ואיך לגרום לכך שהעולים האלה, שאנחנו חייבים, אמרנו את זה כבר כמה פעמים, צריך לתת להם העדפה מתקנת, על חשבון עולים אחרים אפילו, ולא יעזור כלום.

אברהם מיכאלי: כי העלייה הזאת היא עלייה מקופחת.

אברהם מיכאלי: יש להם הרבה מאוד דברים שצריך לפתור וצריך לעזור להם.

זאב בוים: זו לא עלייה מקופחת, זוהי עלייה מורכבת ויותר קשה וזו ההגדרה היותר נכונה.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, אנחנו כבר שמענו פה בוועדה כל כך הרבה דברים על העלייה הזאת, שמקופחת זאת מילה יפה.

זאב בוים: אני חושב שהיא לא מקופחת אבל צריך לעשות העדפה מתקנת.

זאב בוים: אבל העדפה מתקנת שאתה משתמש בזה אין פירוש הדבר שיש ברגע זה קיפוח.

זאב בוים: יש חוסר.

זאב בוים: קיפוח זה שאתה משווה עם מגזרים אחרים, עם עולים אחרים וכו', וזה לא המצב.

זאב בוים: אני מדבר על הצד הסמנטי, אבל הוא חשוב במקרה הזה.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, אנחנו בשבוע שעבר דנו בנושא מסויים, שאני לא רוצה לחזור פה.

אברהם מיכאלי: אם השר היה שומע את הדיון פה, מקופחת זאת מילה יפה.

אברהם מיכאלי: אז לכן לגבי קיצוצי תקציבים, אנחנו כחברי כנסת בוועדה הזאת רואים ככתובת להיעזר בנו במובן החיובי ללחוץ בנושא של תיקון, זה יכלול גם את עמותות העולים שהם מקופחים וכך גם לקבל תקציבים אחרים, וגם קליטת עלייה שתהיה יותר טובה.

אברהם מיכאלי: תודה.

30095: אני מברך את השר לתפקיד החדש ומאחל לו הצלחה.

30095: אנחנו יודעים, בעניין עידוד העלייה, היום הממשלה החליטה, לפני שנה וחצי להגדיל את מספר העולים לשש מאות, ועדיין ממשיכים בשלוש מאות, מסיבה שכל הזמן אני מגדיר אותה כתירוץ, זה תירוץ של תקציב.

30095: אני חושב שזה גם אחד המשרדים בעיכוב, בגרימת העיכוב של העלייה זה משרד הקליטה.

30095: הוא אומר אין לי תקציב, אני לא יכול לקבל.

30095: הסוכנות מוכנה להיכנס לאתיופיה, על פי החלטת הממשלה, בגלל שלא עלה מספר העולים לשש מאות הסוכנות לא נכנסת.

30095: העולים שמגיעים כל שבוע מגיעים ללא הכנה, כי אם הסוכנות היתה לוקחת את האחריות היא היתה מכינה אותם, אז תהליך הקליטה היה יותר קל פה בארץ.

30095: לכן אני רואה זאת כאינטרס חשוב מאוד גם לפה, בתהליך הקליטה, להכין אותם, את העולים שנמצאים שם, ולהגדיל את העלייה.

30095: לכן אני שואל, כבוד השר, מה אתה מתכוון לעשות בעניין זה.

30095: עד עכשיו משרד הקליטה היה הגורם המעכב.

30095: אין תאום בין מערכות הקליטה כשהעולים מגיעים לפה.

30095: אין תאום, שמענו גם אתמול בוועדת החינוך, אין תאום בין משרד הקליטה למשרד החינוך כמה עולים מגיעים לבית ספר, לאיזה איזור מגיעים, ואז יוצרים הרבה תלמידים באותו בית ספר ובעיות של מקום בבית ספר, ואנחנו מבקשים שיהיה תאום בתהליך העלייה והקליטה.

30095: דבר השלישי, נושא מדיניות המשכנתא.

30095: המצב שגם דובר בו קודם, שהריכוז של העולים בשכונות חלשות, זה תוצאה של מדיניות המשכנתא של משרד הקליטה.

30095: וגם גודל המשכנתא.

30095: אני שואל, מה אתה מתכוון לעשות לשנות את המדיניות הזאת כדי שהעולים ייקלטו באינטגרציה אמיתית בערים יותר חזקות, כך גם יכולים הילדים להיקלט בבתי ספר יותר חזקים.

30095: תודה.

אלכס טנצר: קודם כל זאב, אנחנו מכירים עשרים שנה, ואני מברך אותך בתפקידך.

אלכס טנצר: עכשיו אני אנסה בשתי מלים להסביר על מה אני רוצה לעזור ולהסביר מה שקורה.

אלכס טנצר: בכל מרק צריכים לשים קצת פלפל, וגם היה יותר מידי מתוק.

אלכס טנצר: אם אנחנו מדברים על קליטת עלייה ב- 1990 הגיעו ארצה כמעט מאתיים אלף עולים חדשים, והיתה עלייה ענקית אחר כך, ב- 1994 עמדו בתור לקבל דיור ציבורי רק 28,000 איש.

אלכס טנצר: היו מגיעים רק 25,000 איש.

אלכס טנצר: בשנים האחרונות עלייה כמעט ואין והתור, אין נתונים מדוייקים, לפחות אנחנו לא מפרסמים, כמה אנשים בדיוק מחכים בתור לדיור ציבורי, מחכים בין חמישים לשישים אלף.

אלכס טנצר: עכשיו אנחנו מדברים בדרך משרד השיכון, שלושת אלפים משפחות.

אלכס טנצר: במקום אחד שלושת אלפים, במקום שני יותר מחמישים אלף.

אלכס טנצר: מי אשם במצב הנוכחי?

אלכס טנצר: אני עכשיו מתחיל לשים קצת "פלפל".

אלכס טנצר: אני חושב קודם כל משרד הקליטה.

אלכס טנצר: אם אנחנו מדברים על דו"ח מבקרת המדינה ב-1996 שהיה כתוב שם שאלפיים ומאה דירות שהיו צריכים לקבל עולים חדשים נמכרו ושמונה מאות תשעים יחידות דיור לא ראויות לאיכלוס.

אלכס טנצר: ב-1999 דו"ח מבקרת המדינה שמקבצי דיור נעשו ללא מכרז.

אלכס טנצר: ביולי 2000, משרד הקליטה מפרסם דו"ח יוצא מן הכלל שזה נקרא ועדה לפתרונות דיור ציבורי לזכאי משרד הקליטה.

אלכס טנצר: דו"ח בשנת 2000, דו"ח שאני שתי ידיים שם על הדו"ח הזה, אבל אני שואל את עצמי ושואל את כולם למה עד עכשיו לא עושים עם הדו"ח הזה שום דבר, חוץ מלזרוק אותו לפח.

אלכס טנצר: לדוגמא, אם היו משתמשים בדו"ח הזה, משרד הקליטה היה חוסך עשרות מיליוני שקלים בכל שנה.

אלכס טנצר: ועולים חדשים היו נהנים מדיור הרבה יותר טוב.

אלכס טנצר: בדו"ח הזה כתוב שיחידת דיור במקבצי דיור צריכה להיות לא פחות מעשרים וחמישה מטר.

אלכס טנצר: וצריכים לעשות את המכרזים למקבצי דיור, שזה חובה.

אלכס טנצר: קודם כל אנשים חידשו את המכרזים למקבצי דיור, שיחידות דיור שם בין שמונה מטר לאחד עשרה מטר במקום לעשות מכרז, למשל מלון חן בירושלים, 11 – 12 מטר ; כפר צרפתי באשקלון, זה פחות מ- 25 מטר, מכרזים לא היו.

אלכס טנצר: כשחידשו את החוזים האלה בשנים 2002 2003 ויכול להיות גם 2004, היו אמורים להיות מכרזים כדי לתת לאנשים פתרונות דיור באותה עיר, בתנאים הרבה יותר נוחים.

אלכס טנצר: כאן כתוב שאם עושים הארכת דיור לעשר שנים, יחידת דיור במכרז תהיה 550 דולר ואם לעשרים שנה 450 דולר.

אלכס טנצר: משרד הקליטה האריך היום את החוזה נגיד ב- 800 דולר, שזה פער גדול מאוד, אז אנחנו שואלים למה יש כל כך הרבה עולים חדשים ללא פתרון דיור?

אלכס טנצר: אני פונה ליו"ר מיכאל נודלמן ולכבוד השר, ואני מבקש להקים ועדה משותפת של משרד הקליטה ובין משרדית לגבי כך למה כל כך הרבה אנשים אין להם פתרונות דיור.

אלכס טנצר: למה לא מקיימים את דו"חות מבקרת המדינה ולמה לא מקיימים דו"ח של משרד הקליטה.

אלכס טנצר: אני חושב אם הגישו את המסקנות, יישמו את המסקנות, אז אני בטוח בדבר אחד, גם העולים החדשים יהיו מבסוטים וגם חברי הכנסת יעשו מעשה וגם שר הקליטה, שבשבילו זה דף חדש, יעשה מהפך.

אלכס טנצר: זה לא מקובל שהיום עומדים בתור כל כך הרבה אנשים והיום כבר מתחילים לאבד את הזכאות שלהם בגלל חמש עשרה שנים שעמדו בתור ואין להם פתרון לדיור.

בני איש שלום: בוקר טוב, נשמעים דברים מאוד קשים לגבי התנאים הפיזיים של העולים, ולכן אני לא עוסק בשאלות של לחם ודיור, אבל אני רוצה בכל זאת, מכיוון שהוזמנתי ואני מייצג כאן נושא, להעלות את הנושא שאותו אני מייצג.

בני איש שלום: המכון ללימודי יהדות הוקם בעקבות המלצות ועדת נאמן על ידי ממשלת ישראל והוא פועל בשיתוף פעולה בין ממשלת ישראל, משרד הקליטה והסוכנות היהודית.

בני איש שלום: אני חייב לומר שמושקעים מאמצים אדירים על ידי משרד הקליטה, גם בתקציבים, גם בכוח אדם, גם באנרגיות ותשומת לב, במיוחד על ידי מנכ"לית המשרד מירלה גל, שבאופן אישי מקדישה, אני יודע, אחוז ניכר מזמנה לנושא הזה, למרות כל הנושאים החשובים והכבדים שעומדים על סדר יומו של המשרד ועל סדר יומה של המנכ"לית.

בני איש שלום: נושא הדיור, אני יודע מקרוב, תפס מקום מרכזי ביותר בסדר היום שלה.

בני איש שלום: יחד עם זאת לאורך השנים, ועוד לפני שהנושא הזה הועבר לאחריות משרד הקליטה, וגם אחרי שהוא עבר לאחריות משרד הקליטה, כבר כשש שנים המכון פועל ונתקל מדי שנה בשנה בקשיים עצומים של תפקוד, שנובעים, למרות החלטת הממשלה להקים אותו ולהפעיל אותו ולתקצב אותו, נתקל בקשיים של תפקוד בגלל גורמים שונים בתוך המערכת הממשלתית.

בני איש שלום: הנושא האחרון שלמעשה משתק את פעולת המכון מאחד במאי שנה זו הוא החלטה של,

מיכאל נודלמן: זה לא המקום והזמן כדי שאנחנו נפתור את הבעיות שלכם, תקצר בבקשה.

בני איש שלום: במשפט אחד אני אומר, שמאז האחד במאי הופסקה פתיחת כיתות חדשות של המכון שקולט עולים חדשים הזקוקים לגיור.

בני איש שלום: אני יודע שגם המנכ"לית וגם השר מטפלים בדברים הללו בעצם הימים האלה ובעצם היום הזה, ובכל זאת מכיוון שהוזמנתי ומכיוון שאני מייצג את הנושא חשבתי שזה הפורום להעלות את הבעיה, בגלל דרישה של חשב משרד האוצר לפטור ממכרז.

בני איש שלום: אז אני מעלה את הנושא ובבקשה התייחסות, אם יש עניין להתייחס.

מריו לב: אתמול קראתי בידיעות אחרונות על שאלות לשרים, שאתה אמרת שתנסה לחפש ותיקים כדי לקלוט את העולים, שזה פרוייקט מאוד יפה.

מריו לב: אני מציע לאמץ ולתת חסות לארגוני עולים, תקבל מאות סניפים בכל רחבי הארץ, אלפי ותיקים שהם מתנדבים, בכל השפות, שיכולים לעזור בכל התחומים.

מריו לב: אני רוצה באמת לברך על המספרים שראינו כאן, בגלל שבאמת לא הכרנו את המספרים האלו.

מריו לב: אנחנו יודעים שהעולים מגיעים להתאחדויות עולים מהמשרדים ומהמרכזים של משרד הקליטה, שולחים את העולים אלינו ואנחנו מטפלים בהם.

מריו לב: אבל אם אתם תיקחו בחסות את ההתאחדויות עולים אני בטוח שבדו"ח הבא המספרים יהיו יותר מכפולים, אנשים שאתם תטפלו ושאתם תתנו פתרונות, ואנשים שאנחנו מקבלים, ושבשיתוף פעולה עם המשרד אנחנו יכולים לפתור אלפי בעיות של עולים שהיום לא נמצאים כאן ושאנחנו פותרים את זה לבד ובצורה מאוד קשה בגלל המצב של ההתאחדויות עולים.

מיכאל נודלמן: זו לא רק בעיה של משרד קליטה, זו בעיה של סוכנות.

מריו לב: אנחנו לוחמים בשני כיוונים, גם עם הסוכנות וגם משרד הקליטה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אין בארץ אזרח ישראלי, שהוא לא עולה חדש.

ראובן ריבלין: גם משפחתי היא עולה חדשה, רק שאנחנו עלינו לפני מאתיים שנה וזכינו יחד עם אחינו הספרדים שהיו פה ארבע מאות או חמש מאות שנה לפני כן לקלוט כמעט את כל העליות.

ראובן ריבלין: אני רוצה לברך את השר, אני יודע כמה הוא אדם רציני, אני לא מדבר על הרמה הפוליטית, אני מדבר על הרמה האישית.

זאב בוים: אני מוכרח רק לומר, שבאמת יושב ראש הכנסת השש עשרה ראובן ריבלין, בכל עת שהיתה לו הזדמנות, מבחינתו אני כבר הייתי שר.

ראובן ריבלין: אין לי כל ספק שאיזה תפקיד שלא יוטל עליך אתה תמלא אותו בצורה היותר מדוייקת ועם כל המרץ וכל הרצינות שאתה רגיל לעשות ואני בטוח שגם המשרד הזה יקבל את ההתייחסות המתאימה ממשרדי הממשלה.

ראובן ריבלין: רציתי רק לברך את כל האורחים, אני רואה את ההתעניינות הרבה של כל גורמי העלייה בחמישים השנים האחרונות, שותפים פעילים לכל הנושא, על כל הבעיות של קשיי קליטת עלייה.

ראובן ריבלין: תאמינו לי, אני פה הייתי עשר שנים לפני שקמה המדינה וראיתי כמעט את כל העליות ואת כל הקשיים.

ראובן ריבלין: אנחנו יותר ויותר מאבדים את ההבנה למה אנחנו צריכים להיות פה בכלל, אבל כל יהודי שבא, אם היו אומרים לי אדוני השר לפני חמישים שנה ושישים שנה שאני אהיה יושב ראש כנסת הייתי אומר בטוח, מה, אני ילד מוכשר.

ראובן ריבלין: אבל אם היו אומרים לי ששישה מליון יהודים, איזה מספר נורא, יהיו פה בארץ עוד שישים שנה, אלה הם דברים נפלאים.

ראובן ריבלין: אני שמעתי אותך אומר באחת ההצהרות לעיתונות, שאתה מצפה כנראה יחד עם גורמי הסוכנות, לעלייה רצינית ביותר בשנה הקרובה ובשנים הקרובות.

ראובן ריבלין: ושאלתי היא זו, האם ממשלת ישראל ערוכה לקליטת עלייה כזאת.

ראובן ריבלין: האם ממשלת ישראל יודעת שהיא צריכה להתארגן לעניין זה?

ראובן ריבלין: גם ברמה של המשאבים הכספיים, שבטוח יימצאו, בדיוק כמו, להבדיל אלף אלפי הבדלות, ובהיפוך מוחלט, כמו שאם תקרה עלינו מלחמה נמצא את כל הדרך איך להגן על עצמנו, כך אם תבוא העלייה הנוספת, שהיא המשך צמיחת הגאולה, אנחנו נמצא את המשאבים.

ראובן ריבלין: השאלה היא האם אנחנו לא התעייפנו מקליטת עלייה, ויש איזו שהיא התרופפות, כי אני כבר הייתי פה במספר ישיבות וראיתי שהציבור והממסד בישראל לא מתייחס ברצינות לדבר שנקרא קליטת עלייה.

ראובן ריבלין: כל בנאדם שהוא בא לארץ חדשה, זה לא חשוב כמה אנחנו חזקים וכמה אנחנו כבר רגילים לכל מניסיון העבר, כל אדם זה עולם ומלואו.

ראובן ריבלין: כל משפחה שלא נקלטת היא לא נקלטת.

ראובן ריבלין: אחינו הבוכרים, אני הייתי אצלכם, אבל אף אחד לא יודע כי אנחנו נסענו מהכנסת כדי להעביר אוהלים לניזוקי אפגניסטן, ואני לא רוצה לומר איפה אני עצרתי עם ההליקופטר, אבל שם פגשתי, בין יריות ליריות, את אנשי הפרלמנט של טג'יקיסטאן, והם סיפרו בצורה מעוררת התפעלות על הקהילה היהודית שעוד נשארה .

ראובן ריבלין: אבל בסך הכל הזיקה של כל יהודי ויהודי, יהדות בוכרה היא יהדות ידועה בזיקה ובשורשים שלה, קהילה ציונית מיסטית.

ראובן ריבלין: אנחנו עלינו לא בגלל שהרצל אמר לנו, כי הוא נולד רק מאה שנה אחרי שעלינו.

ראובן ריבלין: אנחנו עלינו מתוך ציונות מיסטית ואמונה שלמה שזו הארץ שלנו.

ראובן ריבלין: לכן אני באמת שמח שיש לנו אדם בשיעור קומתך, שעומד בראש המערכת, שאם אכן באמת הבשורה של העלייה המתחדשת, כתוצאה מסיבות כאלה או אחרות, אנחנו יודעים, היו כל מיני זרמים בעלייה לארץ, אבל כתוצאה מרווחה או מקשיים להגיע לארץ, האם באמת אנחנו ערוכים לעניין הזה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שאנחנו בקלות בלתי נסבלת מתייחסים בשנים האחרונות לנושא העלייה, כמעט כאילו אנחנו עושים טובה.

ראובן ריבלין: אני בטוח שאתה ער לעניין זה, כי פתאום יבואו ויאמרו באה אלינו עלייה ואנחנו לא יכולים להתארגן, זה דבר שהוא לא נכון, ונוכח ההצהרה שבאה מפי שר שאומר אני מצפה לעלייה הרבה יותר גדולה בשנים הבאות, ותהיינה הסיבות אשר תהיינה, אני רוצה רק לשמוע אם אנחנו באמת ערוכים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל נודלמן: תודה.

מיכאל נודלמן: חברים, אני לא יכול לתת לכולם זכות דיבור, אני רק אני רוצה לתת זכות שאלה לעולה.

אברהם שרונפולסקי: ב- 9 במרץ, נפגשנו עם ממלא מקום ראש הממשלה מר אהוד אולמרט ודנו על סוגיית פנסיה לעולים שעלו ארצה בגיל ארבעים וחמש פלוס ועבדו פה כעשר, חמש עשרה שנים, וזרקו פנסיה קטנטנה, ועכשיו כשהם על סף גיל פרישה הם נמצאים תחת קו העוני.

אברהם שרונפולסקי: מר אהוד אולמרט הבטיח לנו להקים ועד משותף בו ישתתפו נציגי מוסדות לקליטת עלייה, משרד האוצר, משרד הרווחה והמוסד לביטוח לאומי ומטרתו העיקרית לפתור את הבעיה.

אברהם שרונפולסקי: והשאלה היא האם ידוע לך משהו על הקמת הוועד הזה והאם אתה מוכן לטפל בנושא כל כך חשוב, ואנחנו מוכנים להגיש לך כל הנתונים, כל המסמכים הקשורים לבעיה.

אברהם שרונפולסקי: תודה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד רק כמה מלים לקראת סיום.

מיכאל נודלמן: אני מסכים אתך בסדר העדיפות שאמרת, זה שפה, דיור ותעסוקה.

מיכאל נודלמן: אנחנו דיברנו עם צוות על שפה והחליטו שתהיה ישיבת ועדה על איך מלמדים שפה עברית.

מיכאל נודלמן: אנחנו החלטנו להזמין פה מומחים בשפה העברית, מהרדיו ומהטלוויזיה ואנחנו מקווים שגם המומחים של משרד הקליטה יבואו.

מיכאל נודלמן: בעניין בעיית דיור, אני לא מסכים עם כל הפוליטיקה של דיור, מקבצי דיור, אנחנו צריכים לשבור את כל הבתים האלה, מי רוצה בית של עשר, שתים עשרה, עשרים מטר דירה.

מיכאל נודלמן: אף אחד לא רוצה.

מיכאל נודלמן: אני גם לא מבין, למה כל אזרח ישראלי צריך שיהיה לו בית.

מיכאל נודלמן: יש מדינות לא פחות עשירות מישראל, כמו שוויץ, רק ל- 40% יש בית פרטי, 60% גרים בשכר דירה.

מיכאל נודלמן: אני גם דיברתי עם שר השיכון על בניית דיור ציבורי, כי זה ימנע שכונות עוני.

מיכאל נודלמן: ביקרתי בבתים כאלה בגרמניה, בארצות הברית, בכל המדינות שהייתי בהן, וזו השיטה הכי טובה.

מיכאל נודלמן: גרים שם מכל השכבות, אין שם עוני ואין הרגשה שאתה נכנס לאיזו מדינה אחרת.

מיכאל נודלמן: אני דיברתי עם השר שטרית, הוא תומך בזה ואני חושב שזו השיטה הכי טובה.

מיכאל נודלמן: לא כתוב שכל יהודי צריך לקנות בית פרטי.

ראובן ריבלין: הוא תומך, אבל לא מבצע.

ראובן ריבלין: אנחנו נעודד, זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה.

ראובן ריבלין: אני מדבר כרגע, הרעיון הוא רעיון שנדמה לי מטאטא את הבעיה מתחת לשטיח כבוד היושב ראש.

ראובן ריבלין: זה דבר חשוב, אבל זה צריך להיות בהחלטת ממשלה אמיתית, עם יכולת לגבות אותה.

מיכאל נודלמן: אני מבין את זה שהשר שטרית לא יכול לבצע את זה לבד, אבל זו השיטה הכי טובה.

מיכאל נודלמן: בכל העולם יש את השיטה הזאת, רק בישראל יש שיטה אחרת.

מיכאל נודלמן: יש לי עוד שאלה, עוד כמה זמן אנחנו נצטרך בכל שנה לבקש תוספת לתקציב מדענים עולים?

מיכאל נודלמן: האם אי אפשר להכניס את זה לתקציב הרגיל, כך שהם יהיו רגועים ואנחנו נהיה רגועים?

זאב בוים: בעניין הדיור, אני רוצה לומר מספר מלים, שחביב קצב יאמר 'לא להיכנס לויכוחים', אבל יש כמה דברים ששמענו בעיקר מאלכס טנצר וכדאי שנאמר פה, ונקשר את זה גם עם תפיסה בכלל של דברים שנאמרו גם על ידי ח"כ ריבלין ויושב ראש הוועדה.

חביב קצב: קודם כל מבחינת הנתונים, אנחנו במשרד היינו חברים בוועדה שאלכס מחזיק את הדו"ח שלה ביד שלו.

חביב קצב: אנחנו היינו חברים בוועדה, המשרד שלנו הוא זה שהקים את הוועדה.

חביב קצב: המטרה שלנו היתה לבחון בשנת 2000 סוגי פתרונות דיור להפקת לקחים על כל מה שהיה מתחילת העלייה בשנת 1990 ומה שקרה עד אז.

חביב קצב: בשנת 1996, התחלנו ברעיון של הקמת מקבצי דיור.

חביב קצב: היום יש לנו למעלה משבעים מקבצים פעילים, יש לנו שני מקבצים שהם ישנים, אחד בדירות קטנות, שני בירושלים.

חביב קצב: מתוך מאה עשרים וחמש יחידות דיור, יש שמונה עשרה יחידות דיור בגודל של עשרים מטר, זה הכל.

חביב קצב: יש את כל המכרזים שפרסמנו בתנאי המכרז, וזה מה שקורה בשטח, אנחנו מדברים על גודל דירה ליחיד עשרים וחמישה מטר לפחות, נטו, וגודל דירה לזוג זה שמונים ושישה מטר נטו.

אלכס טנצר: חידוש מכרז?

חביב קצב: אני לא מדבר על חידוש.

חביב קצב: תשמע מה שאני אמרתי, הוועדה הזאת הובלנו אנחנו במשרד על שני דברים: אחד איך לצמצם את העלויות במכרזים של מקבצי דיור, ובהתאם להמלצה שלנו אגף תקציבים באוצר אישר הגדלת חוזה המקבצים מחמש שנים לעשר שנים, דבר שאיפשר לנו גם לדבר על תקופה יותר ארוכה וגם להפחית את העלויות.

חביב קצב: דבר שני, בחוברת אנחנו התייחסנו לשכירות ארוכת טווח, זאת התכנית שגם אנחנו הפעלנו ומפעילים גם כרגע.

חביב קצב: היום בשלב זה בפעילות.

חביב קצב: אנחנו לא מסתפקים בזה, אנחנו מפיקים את כל הלקחים.

חביב קצב: יותר מזה, כל מה שאנחנו עובדים בנושא המקבצים אנחנו עובדים ביחד עם יועצים כלכליים, עם שמאים, בניהול משא ומתן, ואנחנו עובדים בתנאי מכרזים.

חביב קצב: אנחנו עברנו בתנאי מכרזים שבעה בג"צים, ובג"צים במכרזים הגוף שעומד בבג"צ הוא עומד, סליחה על הביטוי, עירום ועריה.

חביב קצב: מול הבג"צ, מול השופט.

חביב קצב: כל הפרוטוקולים חשופים.

חביב קצב: ושבעה בג"צים אנחנו עברנו אותם בהצלחה שבתי המשפט הכשירו לנו את כל המכרזים שאנחנו עשינו.

חביב קצב: זאת הגישה, אני מזמין כל מי שרוצה להסתובב ולראות במקבצים שאנחנו מאכלסים אותם.

מירלה גל: אני רק רוצה להעיר שלמרבה האבסורד כשהיה לנו מקבץ דיור שבאמת הדירות גם לתפיסתנו לא היו ראויות בו, ורצינו לפנות את האנשים, הם הלכו לבג"צ כדי למנוע את ההוצאה שלהם.

זאב בוים: עלה עניין הגיור פה ובעיית פטור ממכרז, זה בתהליך של סיכום העניין, לא יעצור שום דבר את הגיור.

זאב בוים: פעם אחת לא העניין הזה, אני מתנגד לעניין הזה של פתיחה למכרזים והפרטות וכל הדברים האלה, במקרה הזה.

זאב בוים: דברים אחרים זה מדיניות נכונה, ברוב המקרים.

זאב בוים: אבל לא במקרה הזה.

זאב בוים: זה מקרה מורכב, זה מקרה רגיש, הוא מבוסס על ועדת נאמן, מי שיודע, זה נס שהיתה ועדת נאמן שהצליחה לאגד ביחד את כל הזרמים ביהדות.

זאב בוים: כל פתיחה של העניין הזה מערערת את העסק ומסכמת אותו.

זאב בוים: אני ככה פניתי גם לראש הממשלה ולשר האוצר נגד עמדת החשב, העניין הזה לא ייפסק, והפטור יימשך.

זאב בוים: יש גם חסמים אחרים, אני חושב שאתה מכיר אותם, לא פה, יכול להיות שצריך לעשות על זה דיון נפרד.

זאב בוים: גם פה הצורך לתת גיבוי ותמיכה למכון ללימודי היהדות, כל המערכת המיוחדת הזאת לגיור בתהליך יותר מהיר, זה באינטרס של מדינת ישראל.

זאב בוים: זה חובה עלינו לעשות את זה.

זאב בוים: ולכן ככה צריך לראות את זה.

זאב בוים: יש כל מיני, תקרא לזה שועלים קטנים שמחבלים בכרמים שאותם צריך ככה להזיז הצידה שלא יפריעו.

זאב בוים: זה דבר אחד.

זאב בוים: לא לפי סדר.

זאב בוים: אין קליטה טובה, אנחנו אצלנו התהפכו היוצרות במדינה.

זאב בוים: פעם נניח אמרנו שעם קום המדינה 550 – 600 אלף יהודים, מדינה חדשה, לממשלה, סליחה על הביטוי, "אין גרוש על התחת", שני מיליון יהודים באים בטווח של שנתיים עד 1951, אוהלים, מעברות, מחנות בריטיים, הממשלה בחוסר אמצעים מוחלט.

זאב בוים: מי קלט את האנשים?

זאב בוים: האוכלוסייה הותיקה, כמה "ריבלינים" כאלה יש שיהיו בריאים?

זאב בוים: הרוב היו גם הם לא מזמן עולים חדשים, ובכל זאת החברה התגייסה.

זאב בוים: זו לא נוסטלגיה, אני זוכר את זה בתור ילד איך ההורים שלי בבנימינה נסעו למעברה, כולם שם.

זאב בוים: ובחורף 1950 – 1951, כשהשלג גרם לקריסה של האוהלים בכל הארץ, הכניסו את הילדים לבתים והחזיקו אותם כל החורף.

זאב בוים: אני זוכר אצלנו, בחדר אחד שישה ילדים.

זאב בוים: מה קרה עכשיו?

זאב בוים: עכשיו יש מדינה מסודרת, אחרי חמישים ושמונה שנים, יש ממשלה, יש שר, יש משרדים, יש תקציבים, והמוסדות האלה הם הקולטים.

זאב בוים: ואז אם יש בעיות בקליטה כמובן הכל מופנה והמימסד צריך לטפל בעניין הזה.

זאב בוים: אבל אין ולא יהיה קליטה אמיתית אם החברה הותיקה לא תפתח לב וזרועות ותלווה ברמה של אחד על אחד.

זאב בוים: אני, יש לי איזה חלום, ואני הולך לבדוק וליישם חלק ממנו לפחות, או כמה שאפשר ממנו.

זאב בוים: היה איזה מבצע יפה, שוב, מהניסיון שלי בתפקידי הקודם, אמץ לוחם, אני אומר לחברה הותיקה – אמץ עולה.

זאב בוים: וגם פה, אני לא רוצה להגיד על עצמי, אני מכיר גם הרבה אנשים אחרים, ויש בחברה הותיקה, שעושים את זה.

זאב בוים: זה לא האימוץ, זה עניין של ליווי.

זאב בוים: זה לא משהו שדבוק לך עשרים וארבע שעות, לא, זה עניין של יחס, זה עניין של נכונות להקדיש קצת, זה עניין של ללוות.

זאב בוים: אני בהחלט איעזר גם בשושנה וגם במריו אני אחזק את זה.

זאב בוים: אצלכם יש בעיה אחרת, שאתם בעצם אומרים ארגונים ואתם רוצים תוספת תקציבים לארגונים.

זאב בוים: זה עניין בפני עצמו.

זאב בוים: אני לא מדבר על זה עכשיו.

זאב בוים: אם צריך תוספת לארגונים, אני חושב שגם קיבלו בתקציב הזה, אבל זה נראה.

זאב בוים: אני אבל כן מקבל שהחברה הותיקה אבל המאורגנת כמסגרת שהיתה פעם לעולים חדשים היא קיימת ועדיין זה בהחלט מכשיר מצויין, בגלל שפות, בגלל דברים אחרים, ובכלל מכיוון שהאנשים האלה המאורגנים הם בודאי יודעים איזה חבלי קליטה, איזה קשיים יש בעניין הזה.

זאב בוים: באופן רחב ביותר, אני קורא לארגונים הכלכליים הגדולים במדינת ישראל.

זאב בוים: היום יותר ויותר נכנס שבארגונים כלכליים, חוץ מהדו"ח השנתי לדירקטוריון על המאזן הכספי הכלכלי צריך להביא דו"ח חברתי, מה החברה עשתה, מה עשה הארגון בתחום החברתי.

זאב בוים: אני אלך לבנקים ואני אלך ל"אינטל" ול"אמדוקס" ול"קונוורס" ו"לטבע" ו"לסטף ורטהיימר", לכל אלה שמחזיקים בארגונים שלהם עשרות אלפי עובדים, שכל ארגון כזה יטיל משימה חברתית של קליטת עלייה.

זאב בוים: זה הכרח.

זאב בוים: זה אולי הדבר הכי חשוב.

זאב בוים: אז זה כמה שאפשר בקיצור.

זאב בוים: אני רוצה "לאחוז את השור בקרניו", חבר הכנסת ראובן ריבלין שאל שאלה נכונה.

זאב בוים: אנחנו מדברים על העלאת המספרים, אני הצגתי את העניין הזה של עלייה המונית, אבל שנדע את המספרים, אם היום 22,000 אנחנו רוצים להגיע בעוד שנתיים, בשישים שנה למדינה, ל- 60 אלף עולים, וזו צריכה להיות המטרה.

זאב בוים: האם הממשלה ערוכה?

זאב בוים: ברגע זה אני חושב שהיא לא ערוכה.

ראובן ריבלין: אם היו מגיעים חמש מאות אלף בטוח שהיא היתה נערכת, כי לא היתה לה ברירה.

ראובן ריבלין: השאלה היא האם ב- 60,000 היא בכלל שמה לב?

זאב בוים: אני הקדמתי את הצבת המטרה, כי אני חושב שזה נכון להציג את המטרה ולכנס סביב המטרה הזאת את האמצעים כדי ליישם אותה.

זאב בוים: אני אלך אל הממשלה, קודם כל אל ראש הממשלה, ואנחנו נצטרך להסכים, אני אשתדל לשכנע, אני מעריך כמו שאני מכיר את ראש הממשלה שהוא יקבל את הרעיון הזה, ואז אני אבוא ויחד אתו נכין תכנית איך באמת נערכים, עם התקציב של 2006, אני כבר עובר לעניין של קיצוצי תקציבים, אנחנו מהתקציב פלט מעשרים ושבעה וחצי מליון שקל שהיינו צריכים לקצץ עכשיו ב-2006 קיצצנו בסוף אחרי זה, מזערנו את הקיצוץ.

זאב בוים: הקיצוץ בפועל הוא שישה וחצי מליון שקל.

זאב בוים: בתוך זה גם נוספו תקציבים שחברי כנסת,

ראובן ריבלין: למה העלייה והקליטה לא נחשב למשרד רווחה מהמדרגה הראשונה?

זאב בוים: אני לא מאושר מהתקציב הזה, ואני רוצה לברך חברי כנסת, חוצה מפלגות, שהשיגו, בדרך שחברי כנסת יודעים להשיג תקציבים שאיזנו מחדש בסעיפים, כולל למדענים, דרך אגב כולל גם לארגונים, ועוד כמה סעיפים מאוד חשובים.

זאב בוים: אבל זה רק בשביל להתחיל לדבר על תקציב 2007.

זאב בוים: תקציב 2007 בעניין הזה זה יהיה מבחנה של הממשלה.

זאב בוים: של להתחיל להגיע תוך שנתיים למה שאנחנו רוצים.

זאב בוים: בעניין הפלשמורה, הולך לפי דרישתי להיות נדון בשבוע הבא בוועדת שרים לענייני פלשמורה כדי שהממשלה החדשה בישראל תקבל החלטה.

זאב בוים: נכון, היו החלטות על שלוש מאות והיתה החלטה אחרונה להכפיל, ולא הוכפל.

זאב בוים: ולא חשוב עכשיו מה הנסיבות, חלקן אובייקטיביות, חלקן אחרות, חלקן בידי וחלקן גם לא בידינו.

זאב בוים: אבל אני באתי, על רקע הויכוח הזה, או העניין הזה של מדיניות שנקבעה ולא מיושמת, יש ממשלה חדשה בישראל, היא תצטרך להחליט החלטה.

זאב בוים: ובשבוע הבא, אם זכרוני אינו מטעה אותי, ועדת שרים לענייני פלשמורה, שראש הממשלה עומד בראשה, תדון בעניין הזה, והיא תצטרך לקבל החלטה.

זאב בוים: את עיקרי הדברים אמרתי.

זאב בוים: אני מסכים עם אדוני היושב ראש בעניין מדיניות של שכר דירה, אני שמח ששר הבינוי והשיכון, הוא צריך להוביל את העניין, אבל הוא יקבל בהחלט תמיכה מאתנו.

מירלה גל: אמר השר ואני גם בסיפא של דבריי דיברתי על החשיבות של הארגונים והעמותות.

מירלה גל: אבל חשוב לי מאוד להדגיש, אנחנו מדי פעם שומעים מתקפות עלינו בנושא של התקציב.

מירלה גל: כשאני מסתכלת על הנתונים של העברת התקציבים של משרד הקליטה לעמותות ולארגוני העולים, בהשוואה של 2005 ו- 2004, למעט ארגון אחד כל שאר הארגונים קיבלו הרבה יותר כסף ב- 2005 מאשר ב- 2004.

מירלה גל: אז לפחות במישור הזה אני מבקשת ליישר את ההדורים, משרד הקליטה תומך, וימשיך לתמוך ככל שניתן בארגוני העולים.

מירלה גל: אני רוצה גם לומר משפט אחד בנוגע לארגונים.

מירלה גל: נכון שלארגונים יש חשיבות רבה, אבל אנא אל תקלו ראש בתפקיד של משרד הקליטה, יועצי הקליטה של משרד הקליטה.

מירלה גל: אנחנו עשינו רפורמה מאוד משמעותית מבחינת קליטת העולים במדינת ישראל, מבחינת היחס שהם מקבלים.

מירלה גל: הרפורמה שנקראת אחד על אחד, ועל פי כל סטטיסטיקה שאנחנו מסתכלים עלייה מספר עולים רב יותר מגיע ללשכות, יותר השמות, יותר קשר, כל עולה מקבל יועץ קליטה דובר השפה שלו.

מירלה גל: אז אנא, קצת קרדיט גם לעובדי משרד הקליטה הכל כך מסורים שעושים עבודתם נאמנה.

מירלה גל: לגבי הנושא של העברת אברהם נגוסה, במענה לשאלה שלך למה משרד החינוך לא יודע, אז משרד החינוך יודע וגם הרשויות יודעות, אנחנו מעבירים מדי חודש ומדי רבעון את הנתונים על רכישת דירות של העולים, ולכן הטענה הזו פשוט איננה נכונה.

ליאון אמיראס: אני לא יכול לשמוע פשוט, אנחנו בענייני מונדיאל, להכניס גול בדקה השמונים ותשע, מירלה, עם כל הכבוד, תסתכלי בנתונים.

מירלה גל: התאחדות עולי אמריקה הלטינית, שנדמה לי שאתה מייצג אותה, בשנת 2004 קיבלה חמישים אלף שמונה מאות ארבעים ושמונה ובשנת 2005 קיבלה ששים ושבע אלף חמש מאות שמונים ושש.

ליאון אמיראס: יפה, ואני אגיד לך משהו.

ליאון אמיראס: הזאב הגדול שלנו, זאב ביילסקי, נתן לנו מיליון שקל, ועכשיו לא יהיה לנו כסף.

ליאון אמיראס: אתם נתתם 50 אלף שקל כדי שנקנה מה שנקרא "תנור ושמיכה לעולה".

ליאון אמיראס: ככה לא בונים מדינה, וככה לא בונים עלייה.

ליאון אמיראס: אני מאחל הצלחה לזאב הגדול השני, זאב בוים, ואני מניח שהוא יעזור לנו כי הוא מזדהה בנושא קליטה, הכרנו אותו כראש עיריית קרית גת, אבל זה לא נכון מה שאת אומרת.

ליאון אמיראס: הסכום שאני מקבל ממשרד הקליטה כהתאחדות עולים, זו בושה וחרפה.

ליאון אמיראס: אני מודה לסוכנות היהודית מה שהם עשו, אין לי מלים לומר לסוכנות, שאני חי חמישים שנה לאור הסוכנות.

ליאון אמיראס: אני לא רציתי לדבר, אבל אני לא יכול לשמוע מה שאת אומרת מבלי להתגונן.

ליאון אמיראס: אני קיבלתי חמישים אלף שקל על מנת,

ראובן ריבלין: יותר טוב באמת שתבוא בכל פעם לכנסת ותאמר את הדברים שיש לך ביקורת, כי אני הייתי ב"בואנוס איירס", ובעיתון התפרסם איזשהו מאמר שלך והייתי מאוד נבוך, לא ידעתי מה לענות לעניין לאנשים.

מיכאל נודלמן: זה נושא חשוב.

מיכאל נודלמן: יושבים פה נציגים מאוקראינה, מבלרוס, באותו מצב.

מיכאל נודלמן: אולי אחרי הדיון הזה יהיה עוד אחד.

מיכאל נודלמן: אני מברך שוב את השר החדש.

מיכאל נודלמן: תודה רבה, הישיבה הנעולה.