ועדת הכלכלה, כנסת 17, פרוטוקול מספר 10, 2006-05-24 09:10

משה כחלון: בוקר טוב.

משה כחלון: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

משה כחלון: הנושא שעל סדר היום הוא הסדרת ענף הליסינג של כלי הרכב בישראל.

משה כחלון: ענף הליסינג במדינה חולש על נתח אדיר מהשוק, יש נתונים שונים, ולכן לא אגע במספר, אבל זה נתח אדיר.

משה כחלון: בתקופה האחרונה הענף התפתח בצעדי ענק, ושום רגולציה לא הצליחה לעקוב אחריו או להדביק את הקצב שלו.

משה כחלון: אני חושב שממשלת ישראל, או ממשלות ישראל לדורותיהן, נרדמו בשמירה בתחום הזה.

משה כחלון: יש הרבה נושאים והרבה תחומים שאנחנו צריכים לגעת בהם – הן בתחום הביטוח, הן בחום הטיפולים, הן בתחום הבטיחות, הן בתחום האבזור, ועוד מגוון נושאים שוועדת הכלכלה תצטרך לדון בהם, להעביר את ההמלצות שלה לגורמים הרלוונטיים ולנסות לקדם את העניין על מנת להסדיר את התחום הזה, שיהיה ככל התחומים.

משה כחלון: אני חושב שהסדרת התחום טובה לכולם.

משה כחלון: ל חברה צריכה להיות מעוניינת לחיות סביבה סבירה.

משה כחלון: אני מניח שיושבים פה בעלי חברות גדולות, שמשקיעים משאבים ואמצעים רבים, והם לא מעוניינים שכל מי שקונה עשרה כלי רכב יהפוך לחברה מתחרה.

משה כחלון: לא שיש לי בעיה, אני בעד תחרות ובעד התרחבות, אבל זה נושא שיש בו אלמנט מסחרי מהמעלה הראשונה – חברות שמגלגלות מיליארדים, ומצד שני יש טובת הציבור, ויש גם החלק הבטיחותי, חיי אדם, כי בכל זאת אלו מכוניות שנוסעות על הכביש.

משה כחלון: קראתי במחקר שלנו ש-25% מהתאונות הן של חברות ליסינג של היי-טק.

משה כחלון: לא צריך להיבהל מזה, צריך לזכור שיש פרשנות מהי תאונה.

משה כחלון: חברות היי-טק מקפידות למלא דוח תאונות על כל שריטה, כשאנחנו בבית יכולים לכופף את הפח פעמיים ביום וזה לא נרשם בשום מקום.

משה כחלון: אבל הנושא צריך להיות מוסדר.

משה כחלון: היום אנחנו מתחילים סדרה של ישיבות שיטפלו בעניין הזה.

משה כחלון: ועדת הכלכלה קיבלה עליה להסדיר את ענף הליסינג, ואני מניח שבתוך כמה חודשים נצליח לקדם את זה.

משה כחלון: אני מבקש ממר יצחקי ממשרד התחבורה, לומר כמה מילים.

משה כחלון: ספר לוועדה ולנוכחים איפה זה עומד כרגע.

עוזי יצחקי: אני סמנכ"ל בכיר לתנועה במשרד התחבורה, אחראי על רישוי רכב ונהגים, ובתוקף סמכותי אני אחראי גם על התחום הזה.

עוזי יצחקי: היושב-ראש נתן את הפתיח.

עוזי יצחקי: אכן מדובר בשוק גדול ומפוח במשק הישראלי.

עוזי יצחקי: הנתונים הם שמתוך 153,658 כלי רכב חדשים שנמסרו בשנת 2005, 69% מהם, כ-107,000 כלי רכב, נמסרו לחברות הליסינג.

עוזי יצחקי: זו בהחלט שליטה גדולה מאוד.

עוזי יצחקי: בשנת 2000 זה היה 25%.

עוזי יצחקי: ב-2004 זה היה 50%.

עוזי יצחקי: אנחנו צופים שבשנת 2006 הנתונים יגדלו.

עוזי יצחקי: אני מבקש לציין שאכן מדובר בענף גדול ומתפתח, ענף שמגלגל 6-4 מיליארד ש"ח – גם בעניין הזה יש לנו כמה נתונים.

עוזי יצחקי: השוק מתחלק בין כמה חברות גדולות ועוד כמה חברות קטנות יותר שנכנסות לשוק.

עוזי יצחקי: היום אין חסם כלשהו, כל גורם יכול להיכנס לשוק, וגם זה יהיה בהסדרה, שאדבר עליה.

עוזי יצחקי: אנחנו מדברים על הליסינג התפעולי, שהוא 80% מכלל הענף.

עוזי יצחקי: יש גם ליסינג מימוני, אבל זו עסקה בין הרוכש לבנק, וזה פחות מעניין אותנו.

עוזי יצחקי: כבוד היושב-ראש, ממשלת ישראל לא נרדמה.

עוזי יצחקי: בשנה האחרונה ממשלת ישראל ובמשרד התחבורה עקבו בדריכות אחר התפתחות הענף.

עוזי יצחקי: אני כבר רוצה לומר שאנחנו לא נגד הליסינג, להיפך.

עוזי יצחקי: יש לנו יתרון משמעותי בליסינג.

עוזי יצחקי: הוא הצעיר את צי כלי הרכב במדינה.

עוזי יצחקי: היום מדובר על גיל ממוצע של 6.9 שנים, וזה נתון מצוין, אפילו יחסית למדינות אירופה.

עוזי יצחקי: זה בהחלט נתון שיש לזקוף לזכות חברות הליסינג, כי כלי רכב חדשים נכנסים, וצריך להביא זאת בחשבון.

עוזי יצחקי: עקבנו אחר הענף, וראינו בסוף הרבעון השני של 2005 – וזו היתה נקודת החיתוך –שיש דברים שמתנגשים קצת עם מדיניות משרד התחבורה.

עוזי יצחקי: אני מניח שכולם יודעים שמדיניות משרד התחבורה היום היא לעודד את התחבורה הציבורית, לעודד את השימוש בתחבורה ציבורית.

עוזי יצחקי: אנחנו משקיעים בזה מיליארדים, בהקמת מערכות הסעה המוניות – בירושלים עוד מעט מניחים את הפסים, גם בתל-אביב יש השקעות גדולות, ובחיפה בוחנים את הצורך ברכבת קלה.

עוזי יצחקי: יש השקעות ארוכות טווח אחרות ברכבת.

משה כחלון: בסדר, פעולות משרד התחבורה מבורכות, אנחנו חושבים שאתם עושים עבודת קודש.

משה כחלון: אבל אני מבקש להתמקד בליסינג.

משה כחלון: יש לי שאלה: כמה זמן ענף הליסינג פועל בארץ?

עוזי יצחקי: מאז התחילה בועת ההיי-טק, וחברות האינטרנט והתקשורת נכנסו.

עוזי יצחקי: הן נדרשו לספק שירות לבית הלקוח, ונוצר כל מערך השירות.

עוזי יצחקי: קרנות ההון סיכון דרשו מחברות ההיי-טק להתעסק אך ורק בליבה של העסקים, ולא להחזיק קציני בטיחות ומערכי רכב.

עוזי יצחקי: זה התחיל בשנת 2000.

משה כחלון: עכשיו אקבל תשובה, אם ירצה השם?

משה כחלון: מתי זה קרה?

עוזי יצחקי: בסוף שנות התשעים זה התחיל להתפתח.

יורם מרציאנו: הוא מדבר על בין 6-4 מיליארד ש"ח, על סוף שנות התשעים – שום דבר לא מדויק.

משה כחלון: 25% מכלל הרכב החדש בשנת 2000 היה מליסינג.

עוזי יצחקי: כן, ובשנת 2005 זה היה 50%.

משה כחלון: משנת 2000 עד היום לא מצאתם לנכון להסדיר את הענף הזה?

משה כחלון: מה רציתם?

משה כחלון: ש-100% מהרכב יהיה בליסינג?

משה כחלון: אמרת שלא נרדמתם בשמירה.

משה כחלון: מבחינתי הממשלה זה אתה.

משה כחלון: 25% מכלל הרכב על הכבישים היה בליסינג, אתה מבין את המספר?

עוזי יצחקי: אני יכול להגיד לך שזה נתון נורמלי.

עוזי יצחקי: חלק מהעבודה שלנו היתה לבדוק את המודל האנגלי.

עוזי יצחקי: גם שם יש 25% היום.

עוזי יצחקי: אם זה הנתון, אפשר לומר שהשוק נורמלי.

משה כחלון: כמה כלי רכב יש על הכביש בכלל?

עוזי יצחקי: היום יש 2.3 מיליון כלי רכב.

עוזי יצחקי: אבל הנתון של 25% הוא שיעור המכוניות בליסינג מסך מסירות כלי הרכב החדשים בכל שנה.

משה כחלון: כמה כלי רכב בליסינג יש?

עוזי יצחקי: היום אנחנו מעריכים שחברות הליסינג מחזיקות כ-130,000 כלי רכב.

משה כחלון: בועז סופר מתקן אותך ואומר שיש 150,000 כלי רכב.

עוזי יצחקי: זה הנתונים.

עוזי יצחקי: ברגע שזה התנגש עם מדיניות המשרד לגבי עידוד השימוש בתחבורה ציבורית, ההשקעה במערכות הסעה המוניות, ובמדיניות שלנו, שהיא לא פחות חשובה להפחתת זיהום האוויר מכלי הרכב – ראינו עצמנו נכנסים למשחק.

עוזי יצחקי: נכנסנו למשחק בשני תחומים.

עוזי יצחקי: התחום הראשון הוא בטיחות כלי רכב.

עוזי יצחקי: אנחנו ממונים על בטיחות כלי הרכב במדינת ישראל, כחלק מהמאבק בתאונות הדרכים.

עוזי יצחקי: התחום השני הוא כמובן השמירה על הצרכן הישראלי.

עוזי יצחקי: רכבי הליסינג מתגלגלים לשוק הישראלי, בסופו של דבר, יש השתלטות מוחלטת של חברות הליסינג על שוק הרכב המשומש.

עוזי יצחקי: במדיניות של משרד התחבורה, אנחנו, עם משרד האוצר – ואני שמח שבועז סופר הצטרף לדיון – התחלנו לטפל בעניין הזה.

עוזי יצחקי: התנענו עבודת מטה, שנתנה מענה לכמה נושאים: אבזור בטיחותי בסיסי, רמת התחזוקה השוטפת, תיקון רכבי ליסינג לאחר תאונה, וכמו שציינתי, קניית רכב משומש מחברת הליסינג.

עוזי יצחקי: אני רוצה להבהיר: הדיון הוא לקשת הוועדה, ואנחנו שמחים על כך, אבל עבודת המטה,

משה כחלון: אם היינו מחכים לכם זה היה נמשך עוד 15 שנה.

עוזי יצחקי: כבר יש דברים שנעשו.

עתניאל שנלר: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני חושב שמשרד התחבורה עושה עבודה נפלאה, לא על כל דבר הרגולטור צריך להתלבש מייד ולהפוך סדרי עולם.

משה כחלון: חבר הכנסת שנלר, הם חושבים שהם לא נרדמו בשמירה, אבל זה לא אומר שהם לא נרדמו בשמירה.

משה כחלון: מר יצחקי, אני מבקש את התייחסות שלך לנושא הרישום.

משה כחלון: קראנו בעיתון כל מיני דברים על רישום: רושמים את המכונית על שם הנהג, לא רושמים, יש ענייני קנסות, כביש 6.

משה כחלון: עוד דבר, מר יצחקי, שאלת הבהרה, לחבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: אני רוצה לדעת אם מאז שנת 2000, כשהתחיל כל גל הקניות, יש ירידה מתמדת בשימוש בתחבורה הציבורית.

עוזי יצחקי: לא, אין ירידה מהסיבות האלה.

עוזי יצחקי: יש ירידה, לא עלינו, בגלל המצב הביטחוני.

עוזי יצחקי: סבלנו מאוטובוסים מתפוצצים, סבלנו מרמת שירות נמוכה.

עוזי יצחקי: בתקופה האחרונה העסק מתייצב.

רוברט אילטוב: אז איפה ההתנגשות?

עוזי יצחקי: אגיד לך, ואני אפילו יכול להיות בוטה כאן.

עוזי יצחקי: אני לא בטוח שהמנקה של חברת "אינטל" צריכה לקבל רכב צמוד, אלא היא צריכה לנסוע באוטובוס.

קריאה: מה זה עניינך?

יורם מרציאנו: מה, למה?

רוברט אילטוב: המנקה לא מקבלת רכב, בכל הכבוד.

עוזי יצחקי: זה כדי לחמם את האווירה.

יורם מרציאנו: מר יצחקי, אני מבקש ממך.

יורם מרציאנו: אל תדבר על מנקות בזלזול.

עוזי יצחקי: חס וחלילה.

יורם מרציאנו: תדבר אליהן כאל בני אדם.

יורם מרציאנו: אני מבקש ממך, לא תדבר למנקות בזלזול.

עוזי יצחקי: אני מתנצל.

משה כחלון: חבר הכנסת מרציאנו, מר יצחקי התנצל.

קריאה: אפשר לקחת למנקה את האוטו ולגמור את הדיון, לא?

יורם מרציאנו: הכי קל להשתמש במנקה.

עוזי יצחקי: אענה על שאלתך.

עוזי יצחקי: חלק מהפרסומים שהיו לאחרונה איבדו כל פרופורציה.

עוזי יצחקי: הכיוון שלנו הוא לעשות שני דברים: להגיע לשקיפות מבחינת הרכב, ולשם כך אנחנו מתכוונים לרשום בהערה את שם המשתמש בליסינג.

עוזי יצחקי: כי כמובן אני רוצה לטעון שיש הבדל אם הרכב נמצא בשימוש ליסינג והוא מועבר לשימוש בחברת "אינטל" והעובד נוסע מ"אינטל" הביתה, או הוא בשימוש חברת תשתית, והוא נוסע על הג'בלאות ונמצא בעבודות עפר כאלה ואחרות.

עוזי יצחקי: לכן חשוב מאוד שתהיה שקיפות בעניין הזה.

עוזי יצחקי: זה חשוב במיוחד לרוכש של הרכב ביד שלישית.

עוזי יצחקי: המקוריות של הרכב תישאר גם לרוכש השלישי והרביעי של הרכב, ומי שיבוא ידע שאותו רכב היה בשימוש של ליסינג.

עוזי יצחקי: דבר נוסף, אנחנו רוצים לתת מענה לתופעה קשה מאוד שקיימת – שאנשים עם רכב ליסינג צמוד מבצעים עבירות תנועה חמורות, ומשטרת התנועה לא יכולה להגיע אליהם.

עוזי יצחקי: הדוחות מסתובבים בכמה חברות.

עוזי יצחקי: לכן חשוב שידעו שהרכב נמצא בשימוש של חברה מסוימת, אצל אדם מסוים.

עוזי יצחקי: זה תופס הן לקנסות תעבורה של משטרת התנועה והן לנסיעות בכביש 6, שגם שם יש בעיה.

עוזי יצחקי: וגם זה חשוב בגלל פניות של אזרחים.

לאה ורון: מה ההצעה של משרד התחבורה?

עוזי יצחקי: שברישיון תהיה הערה, ויובהר באיזו חברה הרכב, לאיזו חברה הוא הועבר מהליסינג, ואצל מי הוא נמצא.

משה כחלון: וכשהוא עוזב את העבודה אחרי חצי שנה, הוא ייקח אתו את הרכב?

עוזי יצחקי: יעדכנו את הנתונים.

עוזי יצחקי: שנית, הרכב על שם חברת הליסינג.

עוזי יצחקי: הוא לא ירשום את הרכב על שם הגורם הפרטי.

משה כחלון: יש לי ביקורת על כל הנושא, אני חושב שהבעתי אותה בצורה ברורה.

משה כחלון: כרגע יש לי שאלות הבהרה: אני עובד הכנסת.

משה כחלון: קיבלתי רכב מהכנסת.

משה כחלון: כתוב שם: "ניו קופל", "כנסת", "משה כחלון".

משה כחלון: אם לא נבחרתי בבחירות הבאות, מעבירים את זה לחבר הכנסת גבאי?

משה כחלון: גם אם זה כל חצי שנה?

עוזי יצחקי: בהחלט.

עוזי יצחקי: אנחנו מסדירים את זה, זה עוד בעבודה, אבל זה הכיוון.

אליהו גבאי: אני אשלם את הדוחות שלו.

משה כחלון: שאלה נוספת לגבי הבטיחות, ובוא נגיע גם לאזרח הקטן ולבטיחות, שנוגעת לכולנו: חברות הליסינג, באופן טבעי, מזמינות דגמים זולים בהרבה.

משה כחלון: באופן טבעי רוצים להוזיל.

משה כחלון: מוזילים גם באמצעות הכמות, ואחר כך גם מורידים אביזרים.

משה כחלון: לא ימכרו רכב עם שלושה גלגלים, אבל אפשר לקבל רכב עם כרית אוויר אחת במקום ארבע כריות אוויר, ובלי ABS, אני מניח, ובלי כל מיני אביזרים בטיחותיים.

משה כחלון: אותי לא מעניין הדיסק או והרמקולים או האזעקה.

משה כחלון: אותי מעניינים הנושאים הבטיחותיים, שנוגעים לחיים של כולנו.

משה כחלון: האם אתם נותנים את הדגש על זה?

עוזי יצחקי: בהחלט.

עוזי יצחקי: אני חושב שהרפורמה שעליה הכריזה רשות המסים בספטמבר 2005 מתקנת את העיוות שציינת.

עוזי יצחקי: בועז סופר כאן, והוא יוכל לתת לכם את כל המידע.

עוזי יצחקי: בדגמי 2007 כבר רואים את התוצאות.

משה כחלון: בועז, אתה רוצה להתייחס לנקודה הזאת של האבזור הבטיחותי?

משה כחלון: בוא נטפל גם באזרח.

משה כחלון: טיפלנו גם במשטרה, איך הם יגבו את הכסף; טיפלנו בכולם, איך הם יקבלו את הקנסות.

בועז סופר: כמה הערות קצרות לעניין האבזור הבטיחותי.

בועז סופר: הציבור אומר שהוא מוכן לשלם על בטיחות ועל זיהום אוויר מופחת, אבל הוא רק אומר.

בועז סופר: הוא לא מוכן לשלם גרוש.

בועז סופר: האדם הפרטי שונה מחברת הליסינג – סליחה, אני מתקן: האדם הפרטי שונה מציי רכב גדולים, כי זה לא רלוונטי אם זו חברת ליסינג או לא.

בועז סופר: ההנחה היא שהכמויות משמעותיות, ולכן כל חיסכון משמעותי.

בועז סופר: לפעמים עסקאות התפוצצו על 12 דולר, כי כל חיסכון שולי מוכפל במכפלות משמעותיות.

בועז סופר: זו אולי אמירה לא נעימה, אבל בנושא הזה אנחנו מנסים להיות פטרנליסטיים ולדחוף את כלי הרכב באמצעות הטבות מס, מה שאנחנו קוראים לו "השפעות חיצוניות חיוביות".

בועז סופר: כדי להבהיר, השפעות חיצוניות הן לא חלק מעלות הייצור – לא בסיגריות, לא באלכוהול, לא בדלק וגם לא ברכב.

בועז סופר: חלק מההשפעות החיצוניות שליליות, כמו בדלק או באלכוהול או בסיגריות, וחלקן חיוביות, כמו באבזור בטיחותי.

בועז סופר: אנחנו חושבים שמחובתנו, זו לא זכותנו, להתערב.

בועז סופר: לכן התערבנו.

בועז סופר: עשינו מהלך משולב.

בועז סופר: קודם כול, הורדנו את מסי הקנייה, שזה אמור להצעיר את גיל הרכב.

בועז סופר: שנית, וזה לא פחות חשוב, נתנו תמריצים מוגדלים לאבזור בטיחותי.

בועז סופר: הלכנו עקב בצד אגודל עם משרד התחבורה ועם היבואנים.

בועז סופר: ניסינו לראות אילו תמריצים אנחנו צריכים לתת כדי שציי הרכב – בליסינג או לא בליסינג – לא יוכלו לקנות כלי רכב מוזלים יותר גם אם ירצו, ככל שהדבר נוגע לרמת האבזור.

בועז סופר: כאמור, לא אכפת לנו מדיסקים או מדברים אחרים.

בועז סופר: רצינו לדאוג שרמת האבזור הבסיסית תהיה מספיק גבוהה.

בועז סופר: לא צריך להיות תמימים: תמיד יהיו הבדלים באבזור הבטיחותי, ותמיד יהיו הבדלים באבזור שאינו בטיחותי.

משה כחלון: מטבע הדברים, כשאני קונה רכב עם ארבע כריות אוויר, אשתי והילדים נוסעים בו.

משה כחלון: כשאני בא לחברת ליסינג זה אשתך והילדים.

בועז סופר: התכוונתי לומר שבאופן טבעי יש מדרג של כמה רמות גימור, והן לא תמיד נבדלות זו מזו רק בדיסקים.

בועז סופר: עשינו כאן קפיצת מדרגה.

בועז סופר: משנת 2007 חלק ניכר מהדגמים המובילים במדינה – ולא אזכיר כאן דגמים – אלו שנמכרים לציי הרכב כרכב צמוד, כבר נמכר עם ארבע או עם שש כריות אוויר.

בועז סופר: הדגמים שנמכרים רק עם שתי כריות אוויר הם עולם הולך ונעלם.

בועז סופר: מכוניות עם כרית אוויר אחת – אני לא מכיר דגם כזה ב-2007, אולי יש.

בועז סופר: אני גם לא מכיר דגם בלי ABS.

בועז סופר: אבל הלחם והחמאה זה לכל הפחות ארבע כריות אוויר.

בועז סופר: צריך לציין שנתנו הטבת מס לא רק לאביזרי בטיחות, כמו כריות אוויר, אלא גם לבקרת יציבות, כדי לדחוף עוד את שוק הרכב.

בועז סופר: זה קצת פטרנליסטי, אני אומר זאת בצורה ברורה.

משה כחלון: זה מבורך מאוד.

בועז סופר: זה אומר שאין הבדל בין רכב בקבוצה 2 לבין רכב בקבוצה 3, ולא משנה מה הדגם.

בועז סופר: שני הדגמים עם ארבע או שש כריות אוויר.

בועז סופר: אני מניח שיכולה להתפתח תופעה שהדגמים בדרגות העליונות יותר יהיו עם בקרת יציבות ואביזרים אחרים.

בועז סופר: נלווה את זה כל הזמן וננסה לדחוף לכך שלא יהיו הבדלים באבזורים, בוודאי לא הבדלים משמעותיים, ולא יהיה אפשר לרכוש רכב עם כרית אוויר אחת.

בועז סופר: התלבטנו, עם משרד התחבורה.

בועז סופר: אפשר להוציא תקנה, ולכתוב בה שברכב צריכות להיות 70 כריות אוויר.

בועז סופר: אנחנו חושבים שלא זאת הדרך.

משה כחלון: שלא יובן לא נכון, אנחנו רוצים שחברות הליסינג ימשיכו לפעול ולהתפתח ולהתפרנס.

משה כחלון: אם תוציא תקנה שתחייב אותם לרכוש רכב במחיר יקר, הם לא יוכלו לעמוד בזה.

בועז סופר: לא הסברתי עצמי טוב.

משה כחלון: אנחנו רוצים להגיע לכך שכריות האוויר יוזלו מה שיותר, ולכן לחברת הליסינג יהיה פער קטן במחיר.

בועז סופר: בלי קשר לחברת הליסינג.

בועז סופר: אנחנו רוצים לוודא שאביזרי הבטיחות יוזלו ככל שניתן, ושכל אזרח, יהא אשר יהא, או חברת ליסינג, ירכשו כלי רכב עם אבזור בטיחותי יותר.

בועז סופר: לא אמרתי את זה לגבי חברת הליסינג, אלא לגבי תקנות.

בועז סופר: מר יצחקי עומד בראש מערכת שבודקת את התקנים.

בועז סופר: הוא יכול לומר שראוי לחייב שכל רכב בישראל יימכר עם לפחות ארבע כריות אוויר.

בועז סופר: חשבנו יחד שעדיף לעשות זאת באמצעות תמריצי מס.

בועז סופר: אנחנו חושבים שההשפעה טובה יותר.

בועז סופר: היא גם לא פולשנית.

בועז סופר: מי שרוצה, שייקח.

בועז סופר: בסך הכול, אני חושב שאנחנו בכיוון הנכון, ואני מקווה שנצליח לגרום לשדרוגים באבזורים.

עתניאל שנלר: אני רוצה לשאול שאלה: בהצגה של משרד התחבורה כתוב שאתם מתמידים במדיניות אימוץ התקינה האירופית.

עתניאל שנלר: אני רוצה להבין.

עתניאל שנלר: ראשית, אני לא מבין מה זו "התמדה לאמץ", זה מובן מאליו, כי ישראל פועלת על-פי חוק לפי התקינה האירופית.

עתניאל שנלר: אבל בהקשר של רמת הבטיחות, האם הרמה הנמוכה ביותר, המותרת, היא עדיין בתוך מרווח התקינה האירופית לבטיחות?

חוה בן ארי: ממשלת ישראל אימצה את התקינה האירופית.

חוה בן ארי: 97% מכלי הרכב מגיעים בתקינה הזאת.

חוה בן ארי: גם כלי רכב מהודו ויפן, כולם מגיעים בתקינה אחידה.

חוה בן ארי: הפסקנו לקום כל בוקר ולתקנן תקנות של מדינת ישראל.

חוה בן ארי: אנחנו עושים follow up אחרי התקינה האירופית.

חוה בן ארי: ה-ABS וכריות האוויר הם לא בתקינה האירופית.

חוה בן ארי: אין תקינה שמחייבת זאת ברכב פרטי.

חוה בן ארי: יש תקינה מחייבת לרכב מ-3.5 טון.

חוה בן ארי: אין תקינה מחייבת לכריות אוויר.

חוה בן ארי: עם זאת, לכל יצרן יש התקן שלו לכריות ול-ABS.

חוה בן ארי: היבואנים יספרו לכם שמרבית היצרנים התחילו לשים את זה בחבילת הסטנדרט, אלא אם כן מבקשים להוריד זאת, כדי שזה יעלה פחות.

חוה בן ארי: בועז ניסה להסביר שרצינו ליצור תמריץ חיובי.

חוה בן ארי: אנחנו לא נתחיל לתקנן תקנות ישראליות, נמשיך בדרך של התקינה האירופית.

חוה בן ארי: זה סידר את כל הענף.

חוה בן ארי: גם בועז אמר זאת: לא נתחיל להוציא תקנות ישראליות.

חוה בן ארי: עם זאת, צריך למצוא תמריץ כלכלי מיסויי, כדי שלא יורידו את הבסיס הזה של כריות אוויר ו-ABS.

חוה בן ארי: השאר הוא חובה – השאר חובה ברכב, כי זה חובה בתקינה האירופית.

אליהו גבאי: מה ההבדל בין התקינה האירופית לתקינה אמריקנית?

חוה בן ארי: יש 4% כלי רכב שמגיעים מארצות-הברית, ואותם אנחנו מאשרים בתקינה הפדרלית, כך על-פי הסכמי הסחר.

חוה בן ארי: הפער?

חוה בן ארי: אין פער, זו תקינה וזו תקינה.

חוה בן ארי: הגוש של מדינות נפטא – מקסיקו, קנדה וארצות-הברית, הם בתקינה אחת.

חוה בן ארי: יש התקינות של האיחוד האירופי.

אליהו גבאי: התקינה האמריקנית יותר מחמירה?

חוה בן ארי: לא.

חוה בן ארי: זו תקינה וזו תקינה.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על רשות הדיבור.

יורם מרציאנו: אני שמח שמשנות התשעים נזכרנו ב-2006 להסדיר את עניין הליסינג.

יורם מרציאנו: כל דבר שמוסדר אני רואה בו ברכה.

יורם מרציאנו: עם זאת, בעניין הבטיחות, למשל, אני יודע שמתוך 1.7 מיליון כלי רכב במדינה, יש 130,000 כלי רכב בחברות ליסינג.

יורם מרציאנו: אני יודע שחברות הליסינג, לפחות מבחינת בטיחות, זה רכב שהוא עד שלוש שנים בכביש.

יורם מרציאנו: אחר כך הוא יורד מהכביש.

יורם מרציאנו: לפחות מבחינת הבטיחות חברות הליסינג נותנות לנו יותר ביטחון בכלי הרכב.

יואל חסון: הוא לא יורד מהכביש, הוא נמכר.

יואל חסון: הוא נשאר בכביש.

יואל חסון: מבחינת הליסינג הוא יורד.

יואל חסון: אבל השאלה היא איך הוא מגיע לכביש, באיזה מצב הוא מגיע לכביש, באזרחות.

מקסים אללוף: אתה לא יודע, אתה חושב כך.

מקסים אללוף: עובדתית זה לא נכון.

יורם מרציאנו: הוא לא יורד מהכביש, הוא נמכר.

יורם מרציאנו: בסדר.

יורם מרציאנו: אנחנו מדברים על הסדרות חברות הליסינג בכל נושא הבטיחות.

יורם מרציאנו: אם אני מדבר על חברות הליסינג, מבחינת הבטיחות, אני רואה שבחברת הליסינג יש רכב שנמצא עד שלוש שנים, והוא מקבל טיפול.

יורם מרציאנו: כל חודש או חודשיים האדם מתקשר לחברת הליסינג ואומר שהוא צריך טיפול, כי הוא הגיע ל-10,000 ק"מ וכו'.

יורם מרציאנו: באים, לוקחים את האוטו, עושים לו טיפול – מה שאני לא בטוח שקורה ב-1.7 מיליון כלי הרכב האחרים, לצערי.

קריאה: אתה חושב שלא קורה.

יורם מרציאנו: אתה רוצה לקבל רשות דיבור, היושב-ראש ייתן לך לדבר, אני אומר את עמדתי.

יעקב חלווה: אני מבקש רשות דיבור דווקא בתגובה לדברי חוה בן ארי.

משה כחלון: אחרי שנשמע את חבר הכנסת מרציאנו, נשמע מישהו מחברות הליסינג, אחר כך נשמע את נציג היבואנים.

יוסי זיני: יש פה גם הצד של הלקוח.

משה כחלון: אאפשר לכל מי שרוצה לדבר.

משה כחלון: אולי אגביל בזמן, אבל אאפשר לדבר.

יורם מרציאנו: לגבי חברות הליסינג, שאני יודע שהן חברות הולכות ומתפתחות – ואני שמח על כל חברה שמתפתחת ועל כל תחרות: מחר בבוקר, מהם תנאי הסף של משרד התחבורה לפתיחת חברת ליסינג?

יורם מרציאנו: מגדירים זאת בכמות כלי רכב, מוסך מאושר?

יורם מרציאנו: אם אנחנו רוצים להסדיר את זה, בואו נסדיר זאת גם במסגרת הזאת.

יורם מרציאנו: לא כל חברה שיש לה 20-10 כלי רכב, שאני לא יודע אילו בטוחות הם נותנים לאדם שנוסע עליהם, צריכה לקבל.

יורם מרציאנו: שלישית, אני מבין שבסוף אנחנו מתכנסים פה כי משרדי הממשלה, ואני חלק מהממשלה הזאת, רוצים לראות איך אנחנו מכניסים עוד כמה גרושים לממשלת ישראל כתוצאה מתהליכים שאנחנו עוברים עם חברות הליסינג.

יורם מרציאנו: אני רוצה לשקול את העניין שמחר בבוקר אני מייקר לצרכן את מחירי הליסינג, ויש אלפי עובדים במדינה שנוסעים בחברות ליסינג.

יורם מרציאנו: דיברת על בועת ההיי-טק, אני שמח לומר שזו לא בועה, זו הצלחת ההיי-טק.

יורם מרציאנו: אני לא יודע מה יקרה מחר עם 3,000-2,000 עובדים בחברות זרות.

יורם מרציאנו: יגידו שם: מייקרים לנו את המחירים, אין לנו מה לעשות פה, אני מעדיף לפטר 2,000 עובדים ולעזוב, אם זה עולה יותר.

יורם מרציאנו: כי בסוף הלקוח מסתכל במאזן שלו בסוף השנה, מבחינת הכדאיות.

יורם מרציאנו: גם את זה צריך לבדוק.

יורם מרציאנו: אני שמח שהיום מתחילים הדיונים.

יורם מרציאנו: איני מודה שאיני מכיר את העניין היטב, והייתי רוצה ללמוד יותר את הנושא, כי אני חושב שזה באמת נושא שצריך להסדיר.

יורם מרציאנו: אשמח לשתף פעולה, אדוני היושב-ראש, בכל עניין בנושא הזה, כדי שבספו של דבר מי שייהנה זה הצרכן.

יורם מרציאנו: בסוף אנחנו דואגים לצרכן.

משה כחלון: תודה לחבר הכנסת מרציאנו.

עוזי יצחקי: אפשר להשיב?

משה כחלון: אם ניתן לך להשיב עכשיו, לא נגמור.

משה כחלון: אני רוצה להפנות שאלה לאיגוד יבואני הרכב או למישהו מטעמם.

משה כחלון: נכון ל-2006, האם חברות הליסינג מזמינות כלי רכב ברמה טובה.

משה כחלון: הן בכלל מזמינות דרככם או בעצמן?

משה כחלון: זה דרככם.

משה כחלון: האם הן מזמינות כלי רכב באבזור נמוך יותר?

אביהו בן נון: לא, הפעילות הזאת של משרד האוצר, בשילוב משרד התחבורה, בהחלט גרמה גם לחברות הליסינג, נוסף על צרכנים פרטיים, להזמין רכב באבזור בטיחותי גבוה יותר – מה שלא עשו קודם.

אביהו בן נון: קודם חיפשו את האבזור הנמוך ביותר.

אביהו בן נון: ברגע שהיוזמה של משרד האוצר הגיעה, אנחנו במפורש רואים עלייה באביזרי הבטיחות בכלי הרכב שחברות הליסינג מזמינות.

משה כחלון: אם הבנתי נכון, בעבר הם חיפשו מינימום אבזור, מה שחייבים.

משה כחלון: כעת זה השתנה.

צבי פולק: צריך להבדיל בין שני דברים.

צבי פולק: לגבי רמת הבטיחות של הרכב, שאנחנו קוראים לה ABS, כריות אוויר וכו' – אין ספק שהפעולה של האוצר גרמה כאן למהפך, ובדגמי 2007 עלתה רמת הבטיחות שלהם בשוק בכלל ובענף הליסינג בפרט, שהוא חלק נכבד מהשוק.

צבי פולק: בעניין הזה הושגה המטרה, והיא מטרה מצוינת.

צבי פולק: אבל יש בלבול בין רמת בטיחות שהרכב מגיע אתה לבין רמת הבטיחות השוטפת שלו, שנובעת מהאופן שבו הרכב מטופל ומתוחזק לאורך חייו.

צבי פולק: אלו שני דברים חשובים ושונים.

צבי פולק: בכל הדיונים פה צריך להתייחס לשני הדברים.

צבי פולק: העובדה שרכב נמכר כרכב בטיחותי, עדיין לא עושה אותו בטיחותי לאורך חייו.

צבי פולק: זה תלוי ברמת הטיפול שלו.

צבי פולק: אסור לעשות הכללה.

צבי פולק: יש חברות ליסינג שמטפלות בכלי הרכב באופן יוצא מן הכלל, כמו שצריך.

צבי פולק: יש חברות שלא עושות זאת לכן היוזמה להסדרת כל העניין טובה אוד.

צבי פולק: יש תופעות בשוק שהרכב איננו מטופל כראוי במשך שלוש שנים, ומדובר על טיפולים בבלמים ובדברים דומים.

צבי פולק: אני רוצה להדגיש, אני לא מדבר על כל חברות הליסינג.

צבי פולק: חלק גדול עושה את העבודה מצוין.

צבי פולק: אבל יש גם חברות שלא נוהגות כך, ואז אותו רכב בטיחותי שנרכש עם שש כריות – השאלה מה קורה לו אחרי שנה או שנתיים ומה באמת רמת הבטיחות: באילו חלקים השתמשו, אם עשו טיפולים וכו'.

צבי פולק: פה היוזמה להסדרה מאוד מאוד חשובה.

צבי פולק: אלו נושאים שאסור לבלבל ביניהם.

משה כחלון: תודה.

משה כחלון: אני רוצה לשמוע נציג מאיגוד המוסכים בנושא הבטיחות והטיפולים.

משה כחלון: אחר כך נעבור לאוצר, לשמוע כמה מילים בנושא של השימוש, שווי השימוש.

משה כחלון: זה נושא שמעניין את כולם, גם את הליסינג, יש לזה ממשק עם הצרכנים שלהם.

משה כחלון: אחר כך נמשיך בדיון.

קריאה: הייתי רוצה שגם חברות הליסינג יתייחסו.

יוסי זיני: גם הלקוחות הסופיים.

יוסי זיני: לדעתי זה הכי חשוב.

משה כחלון: כולם ידברו.

משה כחלון: יעקב חלאווה, מאיגוד המוסכים.

יעקב חלווה: אני יו"ר ועד ענף פחחות ארצי.

יעקב חלווה: אשאל שאלה קטנה, ואחר כך יציג את כל הנושא רונן לוי, יו"ר פורום התיקון הבטוח.

יעקב חלווה: זו שאלה מאוד חשובה, שלדעתי הוועדה תצטרך לתת דעתה עליה.

יעקב חלווה: מבורכת מאוד הפעילות של משרד האוצר בהוזלה, וגם פעילות משרד התחבורה.

יעקב חלווה: אבל היא מבורכת למחצה.

יעקב חלווה: מבוטח או בעל רכב שנוסע – עם כל ירידה מהכביש, כניסה, מדרכה, נפתחות אצלו כריות האוויר.

יעקב חלווה: כדי לתקן את האוטו הוא צריך לשלם 25% מהערך, עלות החלפת כריות אוויר, חגורות ביטחון ומחשב.

יעקב חלווה: צריך להבין שלא מספיק שמוזילים ברכישה.

יעקב חלווה: אין שום סיבה ש-20% מערך המכונית, בערך, יהיה עלות החלפת סט כריות אוויר.

בועז סופר: אין מיסוי על החלפים.

בועז סופר: על כריות אוויר שמגיעות כחלקי חילוף אין מיסוי.

משה כחלון: קיבלת תשובה ברורה.

יעקב חלווה: אז בכל מקרה הוועדה צריכה לתת דעתה על זה.

יעקב חלווה: אחרי שיש תאונה ונפתחות כריות אוויר מתחילים לחפש בשוק הגנובים ובשוק המשומשים.

יעקב חלווה: זה אסור.

משה כחלון: זה לדיון אחר.

יעקב חלווה: האוטו לא חוסר להיות בטיחותי.

יעקב חלווה: גם ABS, הוא עולה 7,000 ש"ח ו-10,000 ש"ח ו-15,000 ש"ח.

יעקב חלווה: צריך לחשוב על זה ולהוזיל.

משה כחלון: בסדר.

משה כחלון: נשמע את רונן לוי, יו"ר פורום התיקון הבטוח באיגוד המוסכים.

רונן לוי: קודם כול, אני רוצה להתחיל בכמה בלבולים, כי הציגו פה כל מיני דברים.

רונן לוי: צריך לשים את הדברים על השולחן, ונכון.

רונן לוי: מדברים על ציי רכב.

רונן לוי: קודם כול, אלו לא ציי רכב.

רונן לוי: פעם היו ציי רכב, אנשים השתמשו ברכב בעבודה.

רונן לוי: רוב המחזיקים בחברות הליסינג, הרוכשים, האנשים שמשתמשים, לא עושים את זה לצורכי עבודה.

רונן לוי: זה לא ציי רכב.

רונן לוי: אנשים באים לעבודה וחוזרים מהעבודה, זה לא צי רכב כמו שקראנו לזה פעם.

רונן לוי: זה רק תיקון קטן.

רונן לוי: צריך להתייחס לדברים בשמם ולא לבלבל.

קריאה: מאיפה יש לך הנתונים האלה?

רונן לוי: יש לי הרבה נתונים, אם תרצה, אראה לך.

רונן לוי: אמרת "נרדמו בשמירה".

רונן לוי: נהפוך הוא.

רונן לוי: משרד האוצר ייצר את הדבר הזה, השליטה בשוק של חברות הליסינג.

יורם מרציאנו: אתה בעד משרד התחבורה.

רונן לוי: משרד האוצר, מדינת ישראל, ממשלות ישראל, ייצרו את זה – עם קבוצות המחיר ועם המשחק של המס והטבות המס.

רונן לוי: הוא בנה את מה שנקרא היום שוק הליסינג.

רונן לוי: זה המניע הכלכלי, צריך לדבר עליו.

רונן לוי: לכל מה שנקרא שוק הליסינג יש מניע.

רונן לוי: אי-אפשר לא לדבר על המניע.

רונן לוי: אי-אפשר להאשים חברת ליסינג מסוימת, היא חברה כלכלית.

רונן לוי: כמו לחברות ביטוח, יש להם אינטרסים כלכליים, והם עובדים לפיהם.

רונן לוי: לא נכון להאשים את חברות הליסינג.

רונן לוי: משרד האוצר הוא האשם העיקרי בתופעה שיש בענף הליסינג היום, והוא לא מתקן אותה.

רונן לוי: אפשר להסתכל בקבוצות המחיר, אפשר להסתכל בדוחות הפנימיים של משרד האוצר ולראות כמה זה עולה למדינה, אילו עיוותים זה יוצר בכל התחומים – בבטיחות, בצמיגים, בשוק רכב משומש.

רונן לוי: אנחנו מכרנו כלי רכב חדשים גם לפני שהשוק הזה הגיע, הרבה כלי רכב חדשים.

רונן לוי: מגרשים למכירת רכב משומש צצים כפטריות אחרי הגשם.

רונן לוי: הרבה מהם רשומים אבל לא נוסעים.

רונן לוי: הרכב יד שנייה – המחיר שלו ירד.

רונן לוי: זו פגיעה באזרח הפרטי.

רונן לוי: אני יודע את זה גם כמי שמתעסק בסחר ברכב.

רונן לוי: שהלקוחות לא מצליחים להיפטר מהרכב שלהם, יד שנייה.

רונן לוי: כי יש הצפה.

עתניאל שנלר: הרוכש קונה בזול.

רונן לוי: מי שקנה יד ראשונה פרטי, ורוצה למכור, לא יכול להיפטר ממנו, או הוא מפסיד המון.

יורם מרציאנו: הוא ידע מה הוא עושה.

יורם מרציאנו: יש לי שאלת הבהרה: אני קונה אוטו, אני יד שנייה.

יורם מרציאנו: אני הולך למשרד התחבורה ועושה העברת בעלות.

יורם מרציאנו: אני לא יודע שהרכב היה בליסינג?

רונן לוי: לא על זה דיברתי.

רונן לוי: אסביר את עצמי.

משה כחלון: רונן, אני מודה לך מאוד על הסקירה של ענף הליסינג.

משה כחלון: הסקירה שלך חשובה.

משה כחלון: לכן גם אפשרתי לך לדבר.

משה כחלון: פניתי אליך על מנת לשמוע על המשמעויות הבטיחותיות, על מחיר החלפים, על איתור החלפים המשומשים, על ההסטה לכיוון החלפים הגנובים.

משה כחלון: אני מבקש להתמקד בזה.

יואל חסון: שאלת הבהרה: אבל מצד שני התפתח הטרייד-אין.

יעקב חלווה: בגבול ירדן-ישראל.

משה כחלון: אין לזה סוף.

משה כחלון: אני מבקש להתמקד בנושא הבטיחותי, המשמעות של חברות הליסינג, אם הם מחפשים בלמים זולים יותר, חלפים זולים יותר.

משה כחלון: אלה הדברים שחשוב לי לשמוע ממך.

רונן לוי: כמו בחברות הביטוח, הרווח בא מהחיסכון התפעולי, לא מהמכירה.

רונן לוי: על כן מחפשים את ההחזקה התפעולית הנמוכה.

רונן לוי: על כן מחפשים חליפים כמו צמיגים מסין – ואני לפחות לא מכיר את התקינות שלהם – וגם חלקי חילוף מסין, וצלחות בילום מסין, וראינו צלחות בילום שנסדקות, או רפידות מכל מיני מקומות.

רונן לוי: לא אדבר על מנועים שנפגמים, ויש הרבה דוגמאות על שימוש במסנני שמן שלא מסננים, גם שמנים, שמנים ומנסרות.

רונן לוי: גם תיקוני התאונות הם בצורה מחרידה, כך לפחות אנחנו רואים.

רונן לוי: יש שימוש בחלקים משומשים בשנתיים הראשונות, אף-על-פי שיש דרישה ממשרד התחבורה, מהשמאים, שלא להשתמש בחלקים משומשים בשנתיים הראשונות.

רונן לוי: מכיוון שאין שמאי ואין פיקוח ואין הסדרה, אף אחד לא יודע מה קורה בענף מבחינת ההחזקה.

משה כחלון: תודה רבה.

רזיאל גאוני: אני מבקש להגיב, הפעם בלי קריאת ביניים.

רזיאל גאוני: אני מנכ"ל הארגון הישראלי להשכרת רכב לליסינג.

רזיאל גאוני: שמענו את רונן בקשב רב, והוא דיבר בביטחון רב.

רזיאל גאוני: הנתונים שהציג בפני החברים ובפניך, אפשר להפריכם אחד לאחד.

רזיאל גאוני: הם לחלוטין לא נכונים.

רזיאל גאוני: מזמן לא התרגזתי ככה.

רזיאל גאוני: הם לא נכונים.

רזיאל גאוני: אני לא יודע מאיפה הנתונים האלה, שרוב המכוניות בליסינג הן רק לשעות הפנאי, והנתונים לגבי הטיפול במכוניות והקושי במכירה אחר כך.

רזיאל גאוני: כבוד היושב-ראש, עורבא פרח.

רונן לוי: אלו הנתונים.

מקסים אללוף: הוא דיבר על עובדות.

משה כחלון: קיבלנו את ההבהרה, זה נרשם בפרוטוקול.

משה כחלון: מר תורג'מן, אני מבקש להתייחס לנושא הבטיחותי, האם אתם באמת מתייחסים לרכב שלכם כמו שמתייחס אדם נורמלי, אישה או גבר, לרכב שלו, שיודעים שהילדים מוסעים ברכב הזה.

משה כחלון: אני מבקש התייחסות הן מבחינת החלפים, הן מבחינת רכישת הרכב והאביזרים הבטיחותיים שבו.

איציק תורג'מן: בעיקרון חברות הליסינג בעד הסדרת השוק.

איציק תורג'מן: אנחנו עובדים בתוך מסגרת שאולי לא מוסדרת בהתייחס לחברת הליסינג, אבל אם נפרק את הפעילות שלנו, הדברים מוסדרים, כי זה קבוע בתקנות:

איציק תורג'מן: אנחנו מחויבים ברישוי שנתי כמו כולם, אנחנו עדיין עומדים בתקנות משרד התחבורה לגבי הפעילויות שלנו, גם לגבי התאונות גם לגבי הטיפולים, גם לגבי לא מעט אירועים שהוזכרו פה.

איציק תורג'מן: לא רק שאנחנו לא מטפלים בכלי הרכב בצורה פחות טובה, אלא אנחנו מטפלים בהם בצורה יותר טובה.

איציק תורג'מן: אני יודע להעיד על "אלבר" ואני יודע שהמצב קיים בחברות הגדולות האחרות.

איציק תורג'מן: בכמעט 100% מהמקרים אנחנו עובדים עם מוסכים מורשים, מוסכים מורשי יבואן, שמטבע הדברים מסוגלים להתמודד עם היקפי העבודה שאנחנו נותנים.

איציק תורג'מן: אלו מוסכים גדולים ומסודרים, רציניים מאוד.

איציק תורג'מן: אני לא רואה נציגים שלהם פה, אגב.

איציק תורג'מן: אנחנו מחייבים לעבודה מול הלקוחות בסטנדרט גבוה.

איציק תורג'מן: אני לא מקבל החלטות לבדי, אני לא עובד עם עצמי.

איציק תורג'מן: יש לקוחות, יש יבואנים, יש פה מערכת יחסים מסודרת ושקופה.

איציק תורג'מן: אני לא קונה את המכונית שאני בוחר, אלא את המכונית שהלקוח בוחר.

איציק תורג'מן: הלקוחות שלנו הם החברות הגדולות במשק, ויש להם קציני רכב ומנהלי תחבורה ומנהלים ברמה גבוהה מאוד, עם דעה וידע וניסיון רב.

איציק תורג'מן: חשוב להבין שמדובר בתופעה מסודרת.

איציק תורג'מן: זו תופעה משמעותית, ולטעמנו היא תרמה לבטיחות ולא להיפך.

איציק תורג'מן: ברשות

איציק תורג'מן: כם אתייחס לכמה נקודות שעלו פה, גם על-ידי בועז סופר ועוזי יצחקי וגם על-ידי הדוברים האחרים.

איציק תורג'מן: לפני כן, אני רוצה לשים מספרים על השולחן.

איציק תורג'מן: מדובר בצי של מעל לשני מיליון כלי רכב בישראל.

איציק תורג'מן: כלי רכב בציי רכב יש 250,000, ומתוכם יש כ-130,000 בחברות הליסינג.

איציק תורג'מן: הדיון פה הוא על הרכבים הצמודים, לא על חברות הליסינג.

איציק תורג'מן: יש פה ציי רכב שצריכים להיות מנוהלים בסטנדרט, ואנחנו בעד לייצר אותו ולקבע אותו בתקנות.

איציק תורג'מן: עלו פה כל מיני נושאים, גם מפאת הזמן וגם משום שצריך להיכנס לסדרת דיונים ולעשות זאת בצורה רצינית ויסודית לא אתעמק בהם, אבל אני מרגיש צורך לשים דברים בפרופורציה.

איציק תורג'מן: ראשית, לעניין הרישוי של הרכב: חברות הליסינג מסבות את עבירות התנועה על שם המשתמש.

איציק תורג'מן: אין דרך אחרת.

איציק תורג'מן: אין נתונים שהולכים לאיבוד, אין משהו שמתמסמס.

איציק תורג'מן: אני מחויב ואני עושה את זה.

איציק תורג'מן: הרי אם לא, אני אשלם.

איציק תורג'מן: אנחנו מסבים את דוחות התנועה, אין דרך אחרת, זה לא מציונות, אלא כי אנחנו חייבים לעשות זאת.

איציק תורג'מן: חשוב להבין זאת.

איציק תורג'מן: בכל מה שקשור לרכב המשומש, מה שהוזכר פה:

איציק תורג'מן: אני רוצה שתבינו את ההליך של מכירת רכב משומש בחברות ליסינג.

איציק תורג'מן: הרכב מגיע מהלקוח, עובר מיון, הרכבים הפחות טובים לא נמכרים בחברות הליסינג אלא יוצאים החוצה.

איציק תורג'מן: הרכב מגיע, עובר בדיקת שמאי, עובר בדיקת מכון מורשה חיצוני, לא של החברה.

איציק תורג'מן: מה שעולה בבדיקה מטופל – הכוונה בעיקר למצב של האוטו ברמת המנוע והבטיחות, אבל גם המצב הפיזי, הפחחות, המצב החיצוני.

איציק תורג'מן: כלי הרכב מתוקנים, הכול מטופל.

איציק תורג'מן: הרכב חוזר לבדיקת מכון הבדיקה.

איציק תורג'מן: אחרי המכון אישר שהרג'קטים טופלו, הוא מגיע למגרש ושם נמכר, עם אחריות לשנה.

איציק תורג'מן: בסך הכול, התופעה הזאת היא רק עליית מדרגה, לא משהו אחר.

איציק תורג'מן: אין מצב שכלי הרכב מגיעים כיד שנייה במצב גרוע, נהפוך הוא.

איציק תורג'מן: הם מגיעים במצב הרבה יותר טוב.

איציק תורג'מן: במהלך חיי העסקה השוטפת הרכב מקבל טיפול טוב בהרבה מפעם, גם מהסיבה שהחברה שרוכשת את עסקת הליסינג משלמת מחיר פיקס.

איציק תורג'מן: קצין הרכב של החברה יכול להכניס את האוטו למוסך 50 פעם במהלך חיי העסקה, וזה עולה לו אותו דבר.

איציק תורג'מן: קודם היה לו תקציב מסוים, והוא היה צריך להסביר למנכ"ל למה רכב מסוים נכנס למוסך יותר מדי פעמים ועלה יותר מהצפוי.

איציק תורג'מן: היום זה לא כך.

איציק תורג'מן: הוא משלם 2,700 ש"ח בחודש, כפול מספר כלי הרכב.

איציק תורג'מן: זה תקציב הרכב.

איציק תורג'מן: חברת הליסינג מחויבת להעמיד לו סטנדרט טיפולים ותיקונים במופעים שהוא קובע, בהיקפים שהוא דורש.

איציק תורג'מן: אנחנו נמצאים במצב של עליית מדרגה ביחס לניהול ציי הרכב על-ידי החברות עצמן, לא ירידת מדרגה.

איציק תורג'מן: מה גם שעסקת ליסינג היא לשלוש שנים.

איציק תורג'מן: בעבר, כשציי הרכב היו מנוהלים על-ידי החברות עצמן, התקופה היתה חמש ושש שנים.

איציק תורג'מן: כלי הרכב של צה"ל, למשל, היו שבע או שמונה שנים על הכביש, במצב פיזי ירוד יחסית.

איציק תורג'מן: היום צה"ל מחליף לכלי רכב חדשים, בסטנדרט בטיחותי ראשוני גבוה מאוד, וגם חיי העסקה קצרים יותר באופן משמעותי.

איציק תורג'מן: זו דוגמה אחת מני רבות של השיפור המשמעותי.

משה כחלון: כמה משפטים לסיום, כי אני רוצה לעבור לנציג האוצר.

ניר גלילי: אני מנכ"ל "ניו קופל".

ניר גלילי: אני רוצה לחלק את הדברים לשניים.

ניר גלילי: ראשית, לגבי קניית כלי הרכב: דיברו על אבזור ועל קנייה, כאילו חברות הליסינג קונות כלי רכב שהאבזור הבטיחותי בהם נחות.

ניר גלילי: רוצה להסב את תשומת הלב שכלי הרכב שנכנסים למדינה אושרו על-ידי המדינה, והחברות, כמו כל צרכן אחר, קונות את מה שאושר כשהגיע לארץ.

ניר גלילי: הכול על-פי בקשת הלקוחות הסופיים שלנו, שהם 130,000.

ניר גלילי: חברות הליסינג לא ביקשו אף פעם מהיבואנים להביא אפס כריות אוויר – והיבואנים גם לא רשאים לעשות את זה.

ניר גלילי: זה לא היה עומד בתקינה מינימלית.

חוה בן ארי: אתה מבלבל.

חוה בן ארי: סליחה.

חוה בן ארי: אתה מבלבל את האנשים.

ניר גלילי: עכשיו תורי לדבר.

ניר גלילי: חברות הליסינג קונות את מה שהיבואנים מביאים.

ניר גלילי: הן קונות לפי בקשת הצרכנים.

ניר גלילי: אנחנו קונים מכוניות ב-140,000 ש"ח ב-170,000 ש"ח וב-120,000 ש"ח, ומכונית ב-120,000 מגיעה עם מה שהיא מגיעה.

ניר גלילי: חברות הליסינג מעולם לא פנו לשום יבואן ולא ביקשו שיתקשר ליצרן כלי הרכב ולבקש להוריד שתי כריות אוויר כדי שזה יהיה זול יותר.

ניר גלילי: לא עשינו את זה.

משה כחלון: אבל היבואן הציע.

ניר גלילי: אנחנו לא פנינו והיבואן לא הציע.

משה כחלון: איך נוצר מצב של מכוניות כאלה?

משה כחלון: כולנו רואים את המכוניות על הכביש.

משה כחלון: היטיב לתאר זאת מנכ"ל UMI, הוא אמר בצורה ברורה: הם רכשו דגמים זולים, וכעת, כשהאוצר הוזיל את המחירים על אביזרי הבטיחות, הם רוכשים את המקסימום.

ניר גלילי: אלו דגמים שגם אני וגם אתה יכולנו לקנות אותם באופן פרטי, זה לא שדווקא חברות הליסינג קנו, ואחרים לא.

ניר גלילי: יש היצע של מכוניות כאלה בשוק.

קריאה: רוב המכוניות של הליסינג יש להן פחות אבזור, איך אתה מסביר זאת?

ניר גלילי: אני לא צריך לתת לך הסברים.

ניר גלילי: אני רוצה לומר שזה קו שכדאי לשים מאחור, כי מרגע שהמיסוי ירד, דגמי 2007 הם לא כאלה והעננה הזאת הוסרה באופן מוחלט.

משה כחלון: מנכ"ל UMI עזר לכם, ואמר זאת בצורה ברורה.

משה כחלון: הוא עזר לכם בהסבר, לכן לא המשכתי לדון בזה.

ניר גלילי: לגבי טיפולים בכלי רכב, ואם מה שאני אומר הוא לא מה שקורה בחברות, זה בדיוק הרעיון של הסדרת ענף הליסינג: ענף הליסינג מטפל רק במוסכים מורשים של משרד החבורה, הוא מטפל אך ורק בחלקי חילוף שהרגולטור אישר – כלומר, משרד התחבורה, מכון התקנים.

ניר גלילי: אגב, הבקרה של ענף הליסינג שונים מאלו של האדם הפרטי, כי יש מוסך, מאחוריו יש המפקח על המוסכים, מאחוריו חייבים קצין בטיחות בחברה – אם יש מעל 40 כלי רכב, ומאחוריו יש קצין הרכב של החברה, ובסוף זה מגיע ללקוח הסופי.

ניר גלילי: לשמחתי יש כאן לקוחות סופיים והם יספרו איך כלי הרכב מגיעים אליהם.

מקסים אללוף: יש פה גם מתקינים.

ניר גלילי: אבל שיובן שיש מעגלי בקרה מלאים.

ניר גלילי: מי שלא מקיים אותם, שלא יהיה בהסדר ענף הליסינג.

ניר גלילי: אנחנו מייצגים כאן את החברות הגדולות, וכך זה מתבצע אצלנו.

ניר גלילי: דבר נוסף: כלי הרכב נמצאים בענף הליסינג שלוש שנים.

ניר גלילי: אחר כך הם יוצאים למכירה.

ניר גלילי: השנה, הרביעית גם היא בטיחותית יותר מכלי רכב שהיו אצל אנשים פרטיים, כי אנחנו נותנים עוד אחריות של שנה על כלי הרכב שלנו.

ניר גלילי: כלומר, בשנה הזאת אנשים פרטיים, שקנו מאתנו כלי רכב והם במסגרת האחריות, יחזיקו את הרכב במצב בטיחותי גבוה מאוד, כי זה לא על חשבונם.

ניר גלילי: כך אחרי ארבע שנים הרכב יהיה במצב בטיחותי מקסימלי, וזה לא עולה להם כסף.

ניר גלילי: כלומר, גם רכבים שלא בענף הליסינג אלא הם בשנה הרביעית שלהם, נמכרים עם אחריות של שנה.

משה כחלון: מה זאת אומרת?

משה כחלון: הוא מבצע טיפולים על חשבונכם?

משה כחלון: מה כוללת האחריות?

משה כחלון: טיפולים שוטפים?

ניר גלילי: אם יש תקלות בכלי הרכב, מטמבון לטמבון – אצל חלק גדול מחברות הליסינג אתה יכול ללכת ולטפל על חשבון האחריות של החברה, בעלות חברות הליסינג.

לאה ורון: למה הכוונה?

ניר גלילי: טיפול מפגוש לפגוש: וישר, מצבר, בלם וכו'.

משה כחלון: אם צמיג נשחק בתקופה הזאת, מקבלים צמיג אחר?

ניר גלילי: התשובה כן.

משה כחלון: תגיד את זה בקול רם, זה נרשם בפרוטוקול.

ניר גלילי: התשובה היא כן, אצלנו בחברה.

ניר גלילי: שוב, זה לא מייצג את כל חברות הליסינג אלא חברות ליסינג גדולות, אבל זה מה שקורה.

משה כחלון: אדם שקנה רכב מליסינג, מ"ניו קופל" – נעשה לכם קידום מכירות – יש לו אחריות?

ניר גלילי: מקבל שנה אחריות על הכול.

ניר גלילי: כן.

רונן לוי: ביד שנייה – וישר וצמיג?

ניר גלילי: כן.

משה כחלון: מי שרכש רכב בן 3 מ"ניו קופל", בין השנה השלישית והרביעית יכול לקבל צמיג, אם הצמיגים נשחקו?

ניר גלילי: כן, הוא מקבל דרכנו צמיג תקין.

עתניאל שנלר: לא חדש, תקין.

משה כחלון: תודה רבה.

קריאה: זה מטעה.

יורם מרציאנו: הוא מטעה אותנו בוועדה כזאת מכובדת?

יורם מרציאנו: לא נראה לי.

משה כחלון: אני עובר כרגע לנציג האוצר.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, נציג הצרכנים מבקש לדבר.

יורם מרציאנו: תן לו לדבר לפני נציג האוצר.

נועם קום: אני רוצה להתייחס נקודתית לסעיף התחזוקה.

נועם קום: קשור לאוצר ולמשרד התחבורה.

משה כחלון: רק אם יש שאלה לאוצר.

משה כחלון: אם לא, אנחנו פה, לא עוזבים.

נועם קום: אני מנהל את פורום נוהגים היי-טק, שמייצג את חברות ההיי-טק הגדולות בישראל, שבהן כ-30,000 כלי רכב, רובם בליסינג.

נועם קום: הוועדה מתייחסת פה לנושא התחזוקה.

נועם קום: בשנת 2003 קרה דבר בישראל, ולדעתי הוא גם אושר בוועדה הזאת: פתחו את שוק התחזוקה של כלי הרכב, התירו יבוא מקבלי של חלקים חליפיים, הסירו את החובה לתקן במוסכי היבואן.

נועם קום: אנחנו נתקלנו בתופעות ובחלקים שחדרו לארץ.

נועם קום: משרד התחבורה הודה שהוא לא יכול לפקח על הכמויות האלה.

נועם קום: לאור הממצאים האלה, מבחינת הפורום, ברמת התחזוקה שלנו, אנחנו מקבלים את השירות מרוב חברות הליסינג המסודרות – המהוות כ-75% מהשוק.

נועם קום: אנחנו מפקחים על חלקי החילוף, הם עומדים בתקנים, את רוב התחזוקה אנחנו מקבלים במוסכי היבואן.

נועם קום: הייתי רוצה שהוועדה תתייחס להפקרות הבטיחותית, כך נגדיר את זה, שההיתר הזה הביא למדינת ישראל.

נועם קום: אנחנו גם נתקלים בצמיגים מזויפים, והיו בלמים שהותקנו, והמכוניות לא עצרו.

קריאה: יש לי שאלה לאוצר על הסבסוד הצולב, אם אפשר לדבר על זה.

חוה בן ארי: אני רוצה לדבר על נושא החלקים.

חוה בן ארי: הוא אמר דברים לא נכונים.

משה כחלון: נדבר על הכול.

משה כחלון: זה דיון ראשון.

משה כחלון: הדברים האלה נרשמים, והם ישרתו אותנו בדברים הבאים.

משה כחלון: נקרא את הפרוטוקולים, נקרא מה אמר כל נציג, נתייחס לדברים.

משה כחלון: נציג הצרכנים, יש משהו שנוגע לאוצר?

יוסי זיני: אני מ"קונברס", המנהל המסחרי שמנהל את נושא הליסינג.

יוסי זיני: אני באופן אישי מחזיק רכב בליסינג כבר עשר שנים.

יוסי זיני: אני לא מייצג את חברות הליסינג, הן לא מעניינות אותי לצורך העניין.

יוסי זיני: אני מבין שיש מאבקי כוחות עצומים.

יוסי זיני: אי מדבר בשם עצמי בלבד.

יוסי זיני: אני יכול להגיד לכם שאני מייחל שכל משפחתי האישית תנהג ברכב בטיחותי כמו זה שאני נוהג בו.

יוסי זיני: הלוואי שהרכב הצמוד של אשתי יטופל במוסכים כאלה.

יוסי זיני: אני חי את זה יום-יום.

יוסי זיני: אתם מוזמנים לצאת ולראות את הרכב שלי, שאצלי כבר שנתיים.

יוסי זיני: שנית, אני גר בכפר-סבא ועובד ברמת-החייל.

יוסי זיני: המרחק הוא 15 ק"מ.

יוסי זיני: אבל בוא תציע לי איך אני מגיע מהבית שלי לעבודה בפחות משעה וחצי בתחבורה ציבורית?

יוסי זיני: אם תראה לי, תקבל את המכונית שלי במתנה.

קריאה: מערכת ההיסעים, שהיתה פעם.

קריאה: זה נעלם.

יוסי זיני: הגעתי לדיון הזה ממש במקרה, לא ידעתי שהוא קיים.

יוסי זיני: אני קורא עיתונים, אני קורא כל מה שכותבים מגרונו של מר סופר.

יוסי זיני: אני מתעצבן באופן מטורף: אני מרגיש שאני האדם הקטן, ובסופו של דבר אתם תשבו פה ותחליטו החלטות, ואני אשלם עוד 1,200 ש"ח מהנטו.

יוסי זיני: אין לי שום ארגון שמייצג אותי.

יורם מרציאנו: אנחנו נייצג אותך.

יוסי זיני: אני 20 שנה בתעשייה, כל הזמן בחברות היי-טק – החברות שדואגות להכניס הרבה מסים למדינה, וחלק מהאנשים מתבטאים פה בשמות לגביהם, וכשאני שומע אותם כואב לי.

יוסי זיני: תאמין לי, אני יודע שיש לי דימוי שאני כל היום אוכל סושי וכל היום בחוץ-לארץ, אבל אני עובד קשה מאוד, שעות על גבי שעות, ואף אחד שלא יתחרה במשכורת שלי לפי שעה.

יוסי זיני: עם זאת, אני מבקש מכם, כשאתם הולכים לקבל החלטה, אל תסתכלו על האנשים האלה, תסתכלו עלי.

יוסי זיני: אני לא רוצה לשלם אגורה במשכורת שלי בסוף.

יוסי זיני: נכון שיש לי רכב, נכון שרובו הוא לשירותי ולא לעבודה, אבל זה בסך הכול הרכב הכי בסיסי בעולם.

יוסי זיני: זה לא ג'יפ ולא כלום.

משה כחלון: אני רוצה לומר לך שדיברת דברי טעם, דברים חשובים מאוד.

יוסי זיני: אני מבקש לומר עוד מילה.

אליהו גבאי: אל תקלקל.

יוסי זיני: לא אקלקל.

יוסי זיני: אגיד לך משהו: אתם תחליטו החלטות בזכות מר סופר, ובסופו של דבר מי שישלם את המחיר זו רק התעשייה.

יוסי זיני: הרי לחברת החשמל ימצאו פתרונות נהדרים, והעובד לא ישלם.

יוסי זיני: גם בצבא יהיו תרגילים של תוספות.

משה כחלון: כמו שאני מכיר את בועז, כולם ישלמו.

יוסי זיני: הוא לא ישלם, המדינה תשלם את זה.

יוסי זיני: רק האנשים בתעשייה במדינה, שעובדים קשה וגם משתכרים יפה, רק הם ישלמו את זה.

יוסי זיני: תבדוק אם אני לא טועה.

משה כחלון: אני מודה לך על הדברים, אני חושב שהם מאוד חשובים.

משה כחלון: אני רוצה להבהיר הבהרה: ועדת הכלכלה מלאה הערכה לחברות ההיי-טק.

יוסי זיני: זה לא נשמע כך.

משה כחלון: אמרו "בועת היי-טק", אבל יש לנו הערכה גדולה לענף.

מקסים אללוף: המדינה התקיימה לפני ההיי-טק.

מקסים אללוף: שלא תחשוב.

יוסי זיני: גם עכשיו.

משה כחלון: אני חושב, גם בשם הוועדה, שהענף הזה הוא ענף חשוב.

עתניאל שנלר: ענף חשוב, כמו ענף המוסכים.

משה כחלון: הענף קידם גם את הטכנולוגיה וגם את שיטות הניהול במדינה.

משה כחלון: אנחנו מברכים על כך.

משה כחלון: כעת אני מבקש לשמוע את נציג האוצר.

משה כחלון: הוא ידבר על שווי השימוש, כמובן, כמה זה עולה לנו, אבל אני מבקש שבמיוחד תיתן תשובה לידידנו מר זיני.

משה כחלון: אבל ברשותך, בועז, חבר הכנסת זיו הוא חבר הכנסת חשוב ממפלגת הגמלאים.

משה כחלון: יש לו שאלה קטנה בנושאים שהוא מטפל בהם.

יצחק זיו: הנושא שאני רוצה לדבר עליו הוא ציי הרכב, מאחר שהדיון מתייחס לליסינג: האם לא חשבתם שבכל הנושאים האלה של הרכבים המוסדיים, בריאות, חיסכון באנרגיה ובטיחות צריכים להיות במקום הראשון?

יצחק זיו: האם אי-אפשר להעביר את כל כלי הרכב לגז?

יצחק זיו: מבחינת הבריאות, התוצאה תיראה בהמשך, מבחינת חיסכון באנרגיה, הדברים ברורים, ובטיחות – ברור שלכל חברות הליסינג יש בטיחות, ואני מניח שזה ברמה הגבוהה ביותר.

יצחק זיו: אני יודע שהשימוש בגז מוריד את העסקאות על הדלק, אבל בהמשך הדרך כל מה שקשור לבריאות ולחיסכון ובאנרגיה ישתפר, ואם הבריאות תעלה, יהיה לנו חיסכון שיתבטא לאורך זמן.

משה כחלון: חבר הכנסת זיו, הנושא הזה חשוב ומורכב מאוד.

משה כחלון: אני מבקש לא לגעת בו כרגע, נייחד לזה דיון.

בועז סופר: אענה במשפט אחד, לא יותר.

בועז סופר: כל טכנולוגיה או רכב שיפחיתו משמעותית את זיהום האוויר – נעודד אותם.

בועז סופר: טכנולוגיה או רכב או דלק שלא יעשו את זה, לא נתמוך בהם.

בועז סופר: אם גז יהיה ירוק, נתמוך בו.

בועז סופר: אם לא, לא נתמוך בו.

יצחק זיו: נעשית בדיקה בנושא הזה?

בועז סופר: כן.

משה כחלון: נייחד לזה דיון נפרד, הנושא חשוב מאוד.

משה כחלון: בבקשה, בועז.

בועז סופר: כמה הערות קצרות, האנשים פה התבלבלו.

בועז סופר: חבר הכנסת מרציאנו, דיברת על חברות הליסינג – ואני מדגיש זאת: אכן, הגיל הממוצע של הרכב בקרב חברות הליסינג, בקרב משתמשי חברות הליסינג, ירד.

בועז סופר: אז מה, יש עוד צרכנים.

בועז סופר: הרכב ממשיך את חייו, ולכן זה ממש לא רלוונטי אם הרכב היה ב"סלקום" שלוש שנים או חמש שנים.

בועז סופר: דיברת על הצרכן הסופי, הצרכן הסופי לא רואה מזה כלום.

בועז סופר: אכן, הגיל הממוצע בקרב הסקטור העסקי ירד.

בועז סופר: אז מה?

בועז סופר: הנתונים מראים שבעשר השנים האחרונות עלה הגיל הממוצע של הרכב הפרטי מ-6.4 שנים ל-6.9 שנים, למרות הרכישות המוגברות של חברות הליסינג.

בועז סופר: שנית, לגבי דברי ידידי מר גלילי, שאמר שהם קונים מה שהיבואנים מציעים.

בועז סופר: נכון.

בועז סופר: אני לא משווה, חלילה, אבל אם אני ממש אתעקש, אני יכול לקבל DVD שקוראים לו "בועז" מסין.

בועז סופר: חברות ליסינג מבקשות מהיבואנים שיביאו כלי רכב מסוג מסוים.

בועז סופר: היבואנים, עם חברות הליסינג, עושים את העסקה הכדאית להם.

בועז סופר: זה ממש לא עניין שלנו.

בועז סופר: אבל לומר שהחברות קונות רק מה שבחצר היבואן, זו קצת היתממות.

בועז סופר: לעניין שווי השימוש: במיקרו אני תמיד מפסיד.

בועז סופר: מר זיני דיבר מלבו, ואמר דברים על מר סופר שאומר כך או אחרת, והם רק אנשים עמלים קשי יום.

בועז סופר: אין לי שום דבר רע להגיד על זה, אבל זה ממש לא רלוונטי.

בועז סופר: יש רכב צמוד.

בועז סופר: לטעמנו, ואני חושב שכך צריך להיות לטעמו של כל אחד, הרכב הצמוד צריך להיות ממוסה ריאלית.

בועז סופר: אני לא רוצה להעדיף ולא לא-להעדיף.

בועז סופר: אנחנו מבקשים לייצר מצב שבו כל תחום, כל סקטור, כל סוג עיסוק, יהיו ממוסים ריאלית.

בועז סופר: אם צריך לעודד אביזרי בטיחות, אנחנו מעודדים.

בועז סופר: אם לא צריך לעודד, לא נעודד.

בועז סופר: לעניין שווי השימוש, אני לא יכול לציין במה מדובר, כי הנושא אפילו לא הוצג לשר.

בועז סופר: אציג את המספרים, עובדתית.

בועז סופר: מהחישובים שלנו עולים הנתונים הבאים: הרכב השכיח בקרב משתמשי הרכב הצמוד הוא רכב 1,600 אוטומט, בקבוצה 2.

בועז סופר: הוא מהווה כ-60% מכלל כלי הרכב הצמודים.

בועז סופר: שווי השימוש בגינו הוא 1,330 ש"ח.

בועז סופר: זו הזקיפה.

בועז סופר: אם נתרגם את זה לעברית: כל אחד משלם בהתאם לשיעור המס שלו.

בועז סופר: אם שיעור המס הוא 20%, משלמים 260 ש"ח.

בועז סופר: אם שיעור המס 50%, משלמים כ-650 ש"ח.

בועז סופר: בעברית עוד יותר מדוברת, מבחינת מערכת המס, האדם משלם לנו הלכה למעשה 660 ש"ח בחודש.

בועז סופר: כל אחד יכול לבדוק כמה הוא מוציא על דלק.

בועז סופר: חבל להכביר מילים.

בועז סופר: השווי הריאלי לטעמנו הוא פי שלושה.

בועז סופר: מכיוון שזה לא הדיון, שווי השימוש, אין פה שום הצעה קונקרטית,

רונית תירוש: פעם זה היה פי שניים, עכשיו זה פי שלושה.

יוסי זיני: הוא לא אומר את כל האמת.

בועז סופר: סליחה, אני לא הפרעתי לך.

בועז סופר: גברתי, אנחנו אומרים מספרים ברורים מאוד.

בועז סופר: בדיון ספציפי אני מוכן לפרט, לא אגזול מזמנה של הוועדה.

בועז סופר: לגבי רכב מקבוצה 2 זה פי שלושה, לגבי רכב בקבוצה 7 זה קצת פחות, לגבי רכב מקבוצה 1 זה קצת יותר.

בועז סופר: אבל זה לא הנושא.

בועז סופר: העניין הוא שהפער עצום.

בועז סופר: יש כאן בלבול משמעותי מאוד.

בועז סופר: בוועדת הכספים שאל אותי חבר הכנסת אורון: מר סופר היקר, איפה הייתם כל השנים.

בועז סופר: אמרתי לו: אין לי תושבה אינטליגנטית.

בועז סופר: אני מסכים עם אדוני: אכן נרדמנו בשמירה, ולא משנה אם זה אני אישית או המערכת כולה.

בועז סופר: שווי השימוש, משום שהוא נמוך כל כך, יצר עידוד לרכב הצמוד.

בועז סופר: החסרונות של הרכב הצמוד הם עצומים.

בועז סופר: למה?

בועז סופר: ברכב הצמוד, למשל, עליית מחירי השימוש – לא אכנס לענייני דלק או הגבלות קילומטרז' וכו' – בתחום זה אנחנו כממשלה מתקשים להשפיע.

בועז סופר: גם אם אוריד את מחירי התחבורה הציבורית, לא אשפיע.

בועז סופר: גם אם אפתח מערכת להסעה המונית, לא אשפיע.

בועז סופר: גם אם לא אמסה אופניים או קטנועים, לא אשפיע.

רונית תירוש: אם תפתח תשתית למערכות נוחות נגישות, למה לא?

בועז סופר: אפשר לעמוד בכניסה לכל עיר במדינה ולהסתכל על כלי הרכב הצמודים, גם בסקטור הציבורי, שנכנסים לעיר.

בועז סופר: אם ב-10% מהם יש יותר מנהג אחד, זה יהיה הישג מדהים.

בועז סופר: כי מרגע ששילמתי את הסכום החודשי, אני לא מבין למה אני צריך להתחלק, או לעשות חשבון של נסיעה נוספת.

בועז סופר: מבחינת המשק זה מצב שבו האדם בכלל לא צריך להתחשב בעלות הנסיעה השולית.

בועז סופר: גם אם אלו שעות 17:00-20:00, שעות הלחץ, זה לא נורא, זה יעלה עוד קצת דלק.

בועז סופר: הפן הכלכלי פה – וזה באמת לא קשור לחברות הליסינג – משמעותי מאוד.

בועז סופר: אומרים לנו שאנחנו רק רוצים את המס.

בועז סופר: אמרתי לחבר הכנסת מרציאנו, וגם בוועדת הכספים אמרתי זאת וגם מנהל רשות המסים: בהנחה שנביא את זה לשר וזה יאושר, אין לנו שום כוונה לקבל את זה כתוספת מס.

בועז סופר: זה לא מעניין אותנו.

בועז סופר: אנחנו רוצים להסדיר את המיסוי הריאלי על הענף.

בועז סופר: זה אומר שעם הממשלה והכנסת נמצא על מה להוציא את הכסף.

בועז סופר: לא זאת הבעיה שלנו.

בועז סופר: אבל המיסוי לא ריאלי.

בועז סופר: בחברת "קונברס", לצורך העניין, נוהגים כמו מרבית העוסקים שאני מכיר – ולא משנה אם זה היי-טק: מציעים לעובד הפחתה משכרו בתמורה לרכב צמוד.

בועז סופר: לכאורה כולכם תגידו מה הבעיה?

בועז סופר: אין בעיה, יש בעיה קטנה.

בועז סופר: אם המיסוי היה ריאלי זה לא היה קורה, או זה היה קורה רק במחצית מהמקרים.

בועז סופר: למה זה חמור כל כך?

בועז סופר: כי המשק נמצא בסיטואציה שבה המעבידים אומרים לעובד: בוא נעשה דיון שכר: במקום שאתן לך תוספת שכר, אתן לך רכב.

בועז סופר: נניח שהמעביד אדיש, הוא לא מרוויח ולא מפסיד: הוא נותן לעובד רכב, העובד נהנה יותר, משווים את תנאיו מול מפעלים אחרים בסקטור הזה או מול סקטורים אחרים.

בועז סופר: מצוין.

בועז סופר: על חשבון מי זה?

בועז סופר: על חשבו כלל אזרחי ישראל.

בועז סופר: זה לא הכסף שלי ולא של אבא שלי.

בועז סופר: הכסף באוצר הוא של אזרחי ישראל.

בועז סופר: כלומר, אם אנחנו מפסידים מיליארד ש"ח, אתה יכול לבוא בדרישה לגיטימית לחלוטין ולדרוש להוריד את מס הקנייה, כדי שכל אזרחי ישראל יוכלו ליהנות מרכב זול יותר.

בועז סופר: זו דרישה מצוינת, אין לי בעיה אתה.

בועז סופר: נאמרו פה מספרים: 250,000 ש"ח משתמשים ברכב צמוד.

בועז סופר: אנחנו קצת מתבלבלים.

בועז סופר: יש כמעט 3 מיליון שכירים, בסך הכול 10% מהם בעלי רכב צמוד.

בועז סופר: להפוך אותם לאושיות מדינת ישראל, שאסור לגעת בהם, חלילה?

בועז סופר: אני מזכיר, 90% מסבסדים 10%.

בועז סופר: אלו המספרים.

יוסי זיני: אתה יודע כמה אני מסבסד?

משה כחלון: מר זיני, נוסף על הזכות לתת לך רשות דיבור, אני גם יכול להוציא אותך.

בועז סופר: אנחנו, עם משרד התחבורה, רוצים להסדיר את הענף.

בועז סופר: נכון, משרד התחבורה מתמקד יותר בחברות הליסינג, אבל אין לי עניין בנושא חברות הליסינג, לא לכאן ולא לכאן.

בועז סופר: דיברו כאן אנשים שמבינים יותר ממני בתחום הזה.

בועז סופר: אני מבין במסים ובכלכלה.

בועז סופר: יש פה בעיה, קצת ישנו – בעמידה או בישיבה.

בועז סופר: ושוב, התחלופה בין השכר לרכב יוצרת מצב שהעובד כעובד אומר לעצמו: מה מר סופר מקשקש, אם יורד משכרי סכום כלשהו, ונוסף על כך אני ממוסה, בעצם אני משלם 2,000 ש"ח בחודש, או בהתאם לרכב.

בועז סופר: אבל זה לא עניין שלי.

בועז סופר: כי מרבית הסכום, חלק הארי, זה בינו לבין המעביד שלו.

בועז סופר: למה אני צריך להיות בתמונה?

בועז סופר: אבל אני עצמי הכנסתי את עצמי לתמונה.

בועז סופר: אני אמרתי להם שיערבבו אותי.

בועז סופר: מי שזוכר, ועדת בן שחר קבעה ב-1975 שכל רכיבי השכר יהיו ממוסים, שומו שמים.

בועז סופר: הכול ממוסה.

בועז סופר: יש דברים שהם קצת יותר חשובים מלבוא ולדבר על נטל מס כזה או אחר.

בועז סופר: זה עניין של שוויון, של צדק.

בועז סופר: חלילה, איננו מנסים לפגוע באף אחד, העלאת נטל המס בכלל לא רלוונטית.

בועז סופר: התחייבנו מראש שלא יועלה נטל המס.

בועז סופר: אכן, לגבי הסקטור הספציפי הזה, אלו המספרים.

בועז סופר: אני לא מדבר על שום תוכנית אופרטיבית, כי אין תוכנית, אין אישור שר וכו'.

בועז סופר: אבל אלו המספרים: פי שלושה, פי שניים.

בועז סופר: גם אם תגידו שזה לא פי שלושה, שזה פי 1.5 – עדיין המספרים מדהימים.

בועז סופר: אם הוועדה רוצה, אני מוכן לעשות מצגת שלמה בנושא, באישור השר, כמובן.

משה כחלון: אני מודה לך על הדברים.

משה כחלון: אף שלא זאת הוועדה הנכונה, הטרחת את עצמך וכיבדת אותנו בנוכחותך ובהבהרת הדברים.

משה כחלון: חברת הכנסת תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: קודם כול, תודה רבה.

רונית תירוש: אני מתנצלת אם אחזור על דברים שנאמרו בהיעדרי.

רונית תירוש: כמו כל חבר כנסת, אני רצה מוועדה לוועדה.

רונית תירוש: למען הגילוי הנאות, בעלי עוסק בהשכרת רכב, ואני חושבת שיש לו איזה פלח בליסינג, קטן מאוד אם בכלל, אבל זה בשביל הגילוי הנאות.

רונית תירוש: אני די חשדנית לגבי הסיבות שהאוצר מונה,

אליהו גבאי: שלא ישאלו איך הרשית לעצמך לשבת כאן.

רונית תירוש: אני חברת ועדה.

רונית תירוש: לגבי הצבעות, אעשה מה שהיושב-ראש יגיד לי.

משה כחלון: זה דיון פתוח, את יכולה לדבר, אין שום בעיה.

משה כחלון: בוועדות סטטוטוריות את לא יכולה,

רונית תירוש: אני די חשדנית לגבי יוזמות של משרד האוצר, מתוך התנסות של חמש שנים בעבודה מולכם.

רונית תירוש: יש לי תחושה קשה, שכל ההסתכלות, כל הנימוקים – כולל הנימוקים שמשרד התחבורה מעלה – נעשים דרך החור שבגרוש.

רונית תירוש: זה לגיטימי, זה תפקידו של משרד האוצר.

רונית תירוש: אבל בעצם באים לתקן עוולה אחת ויוצרים עוולה מהצד השני.

רונית תירוש: מדברים על כך ש-90% מהאזרחים מסבסדים 10%.

רונית תירוש: אני לא יודעת אם אלו המספרים, אבל בטוח שהרוב מסבסד, כנראה.

רונית תירוש: אבל רוצים לתקן את העוולה הזאת, ויוצרים עוולות אחרות.

רונית תירוש: קודם כול, אני לא רואה פסול בתפיסת שווי השימוש כהטבה – הטבה בשכר, לא רק במס.

רונית תירוש: מדובר בשכירים, אני לא רוצה להתייחס רק להיי-טק, ששם השכירים מרוויחים יפה מאוד.

רונית תירוש: יש עוד שכירים, ששכרם לא מי יודע מה, כולל עובדי מדינה.

רונית תירוש: אני חושבת שההטבה הזאת היא הטבה ראויה.

רונית תירוש: שנית, ברגע שנעדכן את ההטבה הזאת, כדי שרשויות המס יגבו את החלק הראוי – ניצור עוולה מהצד השני.

רונית תירוש: לא צריך להקל ראש בכך.

רונית תירוש: כל השיקולים שמעלה משרד התחבורה – אני חושבת שכל שיקול כזה הוא הפיך, וניתן לו פתרון.

רונית תירוש: ראשית, לדעתי חלק מההערות לא נכונות.

רונית תירוש: כשמדברים על כך שחברות הליסינג משחררות כלי רכב ברמת תקינות או בטיחות נמוכה, בעיקר בשנה השלישית – אני חושבת שזה לא נכון.

רונית תירוש: יש קציני בטיחות.

רונית תירוש: אני חושבת, אני ואמרת זאת בזהירות, שאפילו חל עליהם דין פלילי אם הם נותנים דוחות כוזבים.

רונית תירוש: זה התפקיד שלהם.

רונית תירוש: אוי ואבוי אם הם ייתנו דוח שקובע שהרכב תקין לחלוטין כשהוא הוזנח ואז נמכר לציבור הרחב.

רונית תירוש: אני מסכימה עם מה שאתם מבקשים, שיהיה רישום אם הרכב החליף בעלות מחבר כנסת אחד לאחר, למשל.

רונית תירוש: שיהיה רשום, אין לי שום בעיה, גם אם זו עוד יד ברכב.

רונית תירוש: אני חושבת שזה נכון וראוי.

רונית תירוש: אבל בכל הדברים האחרים אני כופרת.

רונית תירוש: אני חשובת שיש פה לא רק קהל שבוי, הנהגים שנוהגים בכלי הרכב הללו; אלא יש גם קהל שבוי בקרב כל חברות הליסינג.

רונית תירוש: אפשר, והמדינה בוודאי יכולה, לביא בחקיקה או בתקנות הרבה דברים שרוצים לתקן – עוולה כזאת או אחרת או קושי כזה או אחר.

רונית תירוש: רשמתי לפני את נושא האבזור.

רונית תירוש: נאמר שאנחנו עובדים על-פי תקן אירופי.

רונית תירוש: אפשר להחליט שלא נותנים רישיון לחברת ליסינג אם היא לא עושה כך וכך.

קריאה: היום לא צריך רישיון לפתוח חברת ליסינג.

רונית תירוש: אז את זה צריך לתקן.

רונית תירוש: את זה צריך להביא בחקיקה.

רונית תירוש: ובמסגרת הזאת יש להחליט מה זה מחייב.

רונית תירוש: אני חושבת שהבעיה הזאת הפיכה.

רונית תירוש: דבר אחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא הערה שעלתה כאן, שמי שנוהג בכלי הרכב הללו לא מרגיש אחריות, כי חברת הליסינג צריכה לתקן את התיקונים.

רונית תירוש: זה ממש לא נכון.

רונית תירוש: כמנכ"לית היתה לי השתתפת עצמית ברמות כאלה ואחרות בכל פגיעה שהיתה ברכב.

רונית תירוש: לכן אני חושבת שהטיעונים של משרד התחבורה הם טיעונים הפיכים, ואפשר לעגנם בחקיקה כזאת או אחרת.

רונית תירוש: ולגבי משרד האוצר, לא צריך לעוט בכל פעם שרואים ששכיר אולי נהנה מהטבה כלשהי.

רונית תירוש: זה לגיטימי לחלוטין, וככל שאוכל לגעת בצד הזה של נושא הליסינג, אתמוך בעובד.

משה כחלון: תודה.

בועז סופר: ברשותך, גברתי, החשדנות מובנת וטבעית.

בועז סופר: אם לא היית חשדנית, הייתי אומר שמשהו לא בסדר.

בועז סופר: זה בסדר.

בועז סופר: אבל בהיבט הזה אמרנו בצורה גלויה, מנהל רשות המסים אמר זאת: כוונתנו לא לגבות יותר מסים מהציבור.

רונית תירוש: אני לא מאמינה.

בועז סופר: זכותך.

משה כחלון: היא גם אומרת לו באופן ישיר: אתה גובה מזיני עוד 300 ש"ח, מה זה משנה איך אתה קורא לזה?

משה כחלון: אל תקרא לזה מס.

משה כחלון: זיני ישלם כסף.

בועז סופר: אני מבקש שיובהר.

בועז סופר: כוונתי שנטל המס לא יעלה.

בועז סופר: יכול להיות שמר זיני ישלם עוד 300 ש"ח, אבל גב' כהן תשלם פחות.

רונית תירוש: תביאו זאת הא בהא תליא, אם זה לא לטובת מס, תביאו מייד הוזלה במס קנייה או בכל דבר אחר.

בועז סופר: סגרנו.

רונית תירוש: נראה.

בועז סופר: החשדנות מובנת, אבל אין לה מקום.

בועז סופר: לעניין הבטיחות, אומר רק את הדבר הכלכלי, ואני באמת לא מבין מספיק בבטיחות: יש בעיה במודל העסקי.

בועז סופר: תזרים המזומנים של חברות הליסינג הוא קבוע.

בועז סופר: הם יודעים בדיוק כמה יקבלו.

בועז סופר: כשהתחרות סבירה, אפשר לשמור על הוצאות ברמה זו או אחרת, ואני לא בודק כרגע אם זה הוצאות על בטיחות או על דברים אחרים.

בועז סופר: כשהתחרות הופכת להיות קצת פרועה מדי – ובין היתר זה קורה אם הביקוש מתרחב בלי שיש לזה קורלציה מתאימה של היצע איכותי – נוצר מצב שחברות הליסינג היותר גדולות ויותר מסודרות, ולא אציין שמות, נאלצות להתחרות עם החברות הקטנות יותר, שמתחילות לחסוך בדברים הקטנים שהאנשים הזכירו.

בועז סופר: זאת הבעיה במודל העסקי.

בועז סופר: אף אחד ממנהלי חברות הליסינג לא פועל מרוע לב, הם לא רוצים שייסעו ברכב לא בטיחותי.

בועז סופר: אבל יש כאן ביקוש יתר מלאכותי, והוא נגזר רק מהמס, לא משום דבר אחר.

רונית תירוש: אני כופרת גם בזה, בסיפה.

בועז סופר: כפירה אוטומטית, אני מבין.

משה כחלון: תודה.

משה כחלון: חבר הכנסת שנלר, לשעבר מנהל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות לנציג האוצר.

עתניאל שנלר: גמרתי פרק איך גומרים אתו עסקים.

עתניאל שנלר: תפסנו את העסק.

בועז סופר: אולי לא אהיה פה מחר.

משה כחלון: כל זמן שהוא לא צריך לשלם, אפשר לסכם מה שרוצים.

אבשלום וילן: מידע אישי, זאת רק ההתחלה.

אבשלום וילן: חכה שתראה את זה בכתובים, לא תאמין שעל זה הסכמת.

בועז סופר: בפעם הקודמת אתה חזרת בך, חבר הכנסת וילן.

עתניאל שנלר: אני מאוד מאוד מכבד את עובדי המדינה, ולכן אני בוודאי לא מתכוון לומר שום הערה צינית בהקשר הזה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להתחיל דווקא בברכות למשרד התחבורה.

עתניאל שנלר: העובדה שמשרד התחבורה מנסה לשמור על האיזון בין תפקידו של הרגולטור לבין כוחות השוק – וכל זה בעידן של הפרטה, בעידן של תחרות – זה דבר נכון.

עתניאל שנלר: צריך לדעת מתי להיכנס.

עתניאל שנלר: ככלות הכול, התפקיד הראוי, של ממשלה, להערכתי, הוא להשתדל להתערב מה שפחות על מנת שהמדינה תתנהל כמה שיותר טוב.

עתניאל שנלר: זה רגולטור.

עתניאל שנלר: עוד שנה או פחות שנה, בעיני בזמן הנכון צריך להתערב, ועל כך אני רוצה לברך את משרד האוצר ואת משרד התחבורה, על הזמן שבו הם נכנסים לעניין הזה.

עתניאל שנלר: עלו בדיון היום שתי נקודות, ואתייחס אליהן בקיצור נמרץ.

עתניאל שנלר: ראשית, הסדרת הענף: אין לזה שום קשר, לכאורה, לדיון האחרון.

עתניאל שנלר: יש לזה השפעות, אבל זה בשני מישורים שונים.

עתניאל שנלר: בשתי הדקות שאדבר, לא אסקור מהן ההצעות להסדרת הענף.

עתניאל שנלר: יש אנשים רציניים במשרדים, אנשי מקצוע, והם צריכים למצוא את האיזון, כולל אינטרס היבואנים, כי צריך לדאוג שהענף הזה ימשיך להתפתח ברמה גבוהה, והיום הוא נותן היום שירות ללקוח ברמה גבוהה, עם כל המשמעויות של זה.

עתניאל שנלר: צריך למצוא איזון גם עם חברות הליסינג, עם המוסכים, עם חברות הביטוח, עם הצרכן הפרטי, עם הצרכן המוסדי – הרי יש כאן איזון כלכלי בין כולם, וצריך למצוא זאת.

עתניאל שנלר: אי-אפשר לירות כאן היום בלי לבדוק את ההשפעות על המערכת כולה.

עתניאל שנלר: המערכת כולה צריכה לחיות נכון, באיכות גבוהה.

עתניאל שנלר: הערת מבוא נוספת, כל נתון שאנחנו מקבלים, בכל הוועדות, נדמה לי, הוא תמיד נתוון מטעם.

עתניאל שנלר: איך אפשר לומר שהרכב נהיה צעיר יותר כשהוא נהיה מבוגר יותר, כך לפחות לפי הנתונים שהגישו לנו.

עתניאל שנלר: כתוב כאן שב-2004 הגיל הממוצע היה 6.9 וב-1997 הגיל היה 6.3.

עתניאל שנלר: אולי זו טעות סופרים, אבל דבר אחד ברור: כל אחד מזין את הנתונים שהוא רוצה כדי לקדם את האינטרס שלו.

עתניאל שנלר: בסדר, אנחנו רגילים לזה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להציע שני דברים בסיסיים.

עתניאל שנלר: ראשית, בהסדרת הענף אני מציע שמשרד התחבורה ומשרד האוצר ירכזו נהלים.

עתניאל שנלר: לפעמים אין ברירה, ובהסדרת ענף צריך לייצר כמה תקנות או נהלים ברורים מאוד, גם אם עד היום נמנעו מלעשות זאת.

עתניאל שנלר: למשל, ואני לא אומר שזה צריך להיות כך, תקנה שקובעת שאביזרי הבטיחות ABS וכריות אוויר, שהם מעבר לתקינה הנדרשת ביבוא רכב, יהיו מחויבים.

עתניאל שנלר: כי כל הציבור, בעיניים עצומות, לוקח את כלי הרכב כי זה חלק מהשירות, אז בחברת ליסינג אנחנו דורשים רמה גבוהה יותר, והם לא יהיו רשאים לתת רכב ברמה נמוכה מהמינימום הזה.

עתניאל שנלר: אם אני טועה, תחליטו על דבר אחר, אבל בכיוון הזה.

עתניאל שנלר: לגבי קצין הבטיחות בהפעלת צי רכב, בין שזה בחברה המקבלת את הצי מחברת הליסינג ובין שזה בחברת הליסינג, בהיבטים כאלה או אחרים: צריך חובה ובקרה על הדבר הזה.

עתניאל שנלר: חוה הזכירה שימוש במוסכים מורשים ולא מוסכי רחוב, בכל היבט שהוא, ושימוש בחלקי חילוף מקוריים ולא מרכב גנוב, ולא חלפים שתוקנו אחרי total loss.

עתניאל שנלר: צריך לבדוק דברים מהסוג הזה, כי הצרכן רואה בחברת ליסינג כמעט יבואן.

עתניאל שנלר: הוא רואה בה דברים נפלאים: איכות, שירות, רמה גבוהה.

עתניאל שנלר: צריך לראות איך זה משפיע על הכול.

עתניאל שנלר: למשל, הטסט השני מהשנה הראשונה.

עתניאל שנלר: שוב, משום שהציבור מקבל שירות, צריך לתת כאן רמה גבוהה יותר.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להציע זמן מסוים שבו משרד התחבורה והאוצר, עם כל הגורמים יעשו עבוד מטה מסודרת, כי צריך למצוא איזון.

עתניאל שנלר: אחר כך הם ייתנו הצעה מסודרת, על מנת שהצרכן והמשק יקבלו את מה שמגיע להם.

עתניאל שנלר: נדמה לי שכל נושא הליסינג הוא דבר שראוי לעודד.

עתניאל שנלר: בתוך שלושה חודשים אפשר לבקש את הצגת הנושא.

עתניאל שנלר: לעניין הנושא הכלכלי.

עתניאל שנלר: אני לא בטוח שייקור כלשהו מעודד נסיעה בתחבורה ציבורית.

עתניאל שנלר: אני מאוד בעד תחבורה ציבורית ועידודה, עסקתי בזה הרבה שנים.

עתניאל שנלר: אי-אפשר כל דבר לתלות בעידוד השימוש בתחבורה ציבורית.

עתניאל שנלר: השימוש בטיעון הזה, אני לא בטוח שהוא נכון בהקשר הזה.

עתניאל שנלר: אי חושב שייקור כאן יכול לפגוע לא רק בשוק הליסינג, אלא יכול להעלות על הכביש דווקא כלי רכב ישנים יותר, ברמה נמוכה יותר, ויכול להיות שנראה פחות בטיחות כי ייקרנו את הליסינג.

עתניאל שנלר: אינני יודע.

עתניאל שנלר: יש גם סיבות אחרות.

עתניאל שנלר: אני בהחלט חושב שהטיעונים שהעלית ראויים, מר סופר.

בועז סופר: בעשר השנים האחרונות לא היה גידול – אבל סליחה, אני מתנצל.

עתניאל שנלר: אני מציע שבמקביל תיערך בדיקה שתמצא את האיזון.

עתניאל שנלר: נתת רמזים חיוביים מאוד, שלא בהכרח הצרכן הפרטי הוא שיישא בעניין, אבל מישהו ישא בנטל.

עתניאל שנלר: גם כאן צריך דיון מובנה עם פתרונות.

עתניאל שנלר: כשאומרים "עליית מחיר" או "תוספת כסף", כולם כועסים.

עתניאל שנלר: אפשר לסדר את זה כך שאף אחד לא יכעס.

עתניאל שנלר: לסיום, אני מציע שיהיו שני דיונים נפרדים, דיון אחד בנושא הסדרת הענף – כאן זה צריך להיות בהובלת משרד התחבורה, מטבע הדברים; דיון אחר, עם משרד האוצר, בנושא התעריפים והמסים, בתיאום עם כל החברים כאן.

קריאה: בועז שאל למה: כי עובד היי-טק, שנוסע היום ברכב חדש,

משה כחלון: סליחה.

בועז סופר: יש עוד עובדים חוץ מהיי-טק, אבל אני לא רוצה להרוס לכם את התיאוריה.

משה כחלון: סליחה.

משה כחלון: חבר הכנסת גבאי, בקצרה בבקשה.

משה כחלון: אחר כך חבר הכנסת חסון.

משה כחלון: אחר כך ידבר מנכ"ל חברת "יוניון מוטורס", מיכה כרמון וחבר הכנסת אילטוב.

משה כחלון: נציג איגוד המוסכים ידבר אחרון, ובזה נסכם את הדיון.

משה כחלון: כמובן, הדיונים ימשיכו, ועדת הכלכלה פתוחה בפני כל מי שרוצה לבוא, להיפגש, להעביר חומר.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך ולחזק את ידיהם של אנשי המס, שרוצים להסדיר ולעשות חלוקה הצודקת של המס על צרכני הרכב.

אליהו גבאי: אנחנו יודעים שבעבר העשירון העליון קנו מכוניות ארבע על ארבע, כלי רכב מפוארים, והם לא שילמו עליהם מס, זה היה כמו רכב מסחרי.

אליהו גבאי: עד שאנשי המס התעוררו, הם ראו שדווקא האמידים, בשכבה העליונה בעם, לא משלמים מס ודוהרים על הג'בלאות.

אליהו גבאי: אז צריך לעשות סדר, כדי שיהיה צדק בחלוקת המשאבים.

אליהו גבאי: שנית, לנושא הבטיחות ולדרישה שהשוק לא יהיה פרוע בליסינג.

אליהו גבאי: צריך להיות שוק מוסדר.

אליהו גבאי: ואכן, טוב עשה משדר התחבורה שלקח את העניין לידיים כדי לקבוע נוהל, כדי שלא כל מי שהדבר עולה על דעתו יקים חברה.

אליהו גבאי: חייבים קצין רכב, מהנדס, אביזרים, תיקונים – צריך לעקוב אחרי כל חברה לראות אם היא עומדת בתקנים הדרושים.

אליהו גבאי: למשל, אם יהיה כרטיס מלווה לרכב ויהיה כתוב מי אחראי לבטיחות ומתי עברו בדיקה, כמו שיש במעלית בכל בית, בדיקה תקופתית – זה חשוב.

אליהו גבאי: אלו כלי רכב שמעורבים הרבה בתאונות דרכים, כך אני מבין כאן, מן הראוי שיהיה קצין מלווה שעושה בדיקה תקופתית, והוא יחתום על תעודת הזהות המלווה את הרכב.

אליהו גבאי: ועוד: אכן חשוב שיהיה האיזון בי מעורבות לבין התערבות, וכמו שאמר משרד התחבורה, לא בכל דבר רוצים להיכנס לניהול.

אליהו גבאי: אבל חייבים סדר בחברות האלה, שהולכות ומתפתחות, כדי שכל אחד ידע שזו תעודת הזהות של החברה שקיבלה את הרישיון – מה נדרש ממנה, מה היא נותנת לציבור, ומה הציבור מקבל.

יואל חסון: אני חייב לומר שהדיון הזה היה מאוד מעניין, ומאוד חשוב, לדעתי, כי האינטרס של חברות הליסינג ושל כל הגורמים האחרים כאן הוא שיגיעו להסדרת הענף.

יואל חסון: אני חייב להתייחס לסבסוד.

יואל חסון: כל המשק הזה מסבסד אחד את השני.

יואל חסון: יש דוגמאות של סבסודים הדדיים: תשלומי הביטוח הלאומי של אותו קהל שנהנה מהחגיגה, כביכול, מסבסדים גורמים אחרים, שמשלמים פחות.

יואל חסון: אם ניכנס לזה כטיעון, טיעון הסבסוד, אתה לא תצא מזה מי יודע מה, אנחנו כן נצא מזה.

יואל חסון: לכן אני לא חושב שזה הטיעון הנכון.

יואל חסון: אני חייב לומר משהו.

יואל חסון: יכול להיות שלשיטתך, משום שנרדמתם, כמו שאמרת, היתה חגיגה.

יואל חסון: אולי אנשים חגגו והרוויחו הרבה, וכולם נהנו.

יואל חסון: או לי אנשים חגגו וכולם נהנו.

יואל חסון: גם אם עכשיו התעוררתם, התחושה היא – ואני אומר זאת מנתונים ראשוניים, ויהיו דיונים ארוכים – שיש כאן ענף מתרחב, מצליח, ואולי יש נתונים שיותר ויותר אנשים רוצים להיכנס לשירות הזה, אבל שמישהו מנסה עכשיו להגיד: חגגתם יותר מדי, נגרור אתכם אחורה, תירגעו, נקשה עליכם.

יואל חסון: מצד שני, הדברים שהעלית, חלקם שכנעו אותי.

יואל חסון: חלקם היו מעניינים בעיני.

יואל חסון: גם אם עכשיו התעוררתם, וגם אם עכשיו צריך לעצור את החגיגה, או להצניע אותה – בואו נלך בהדרגה.

יואל חסון: בואו נבדוק את ההשלכות.

יואל חסון: בישיבות הבאות ארצה לבדוק מה יהיו ההשלות על חברות הליסינג, מה יהיו ההשלכות על אנשים שיש להם עסקים והם עובדים.

יואל חסון: אם תהיה ירידה משמעותית שתגרום לקריסה של חברות הליסינג, או אם תהיה החזרת כלי רכב המונית – אני לא יודע מה יהיה נכון.

יואל חסון: אני שמח שהתעוררתם, אבל אני חושש זה יגרום לתמותה של גורמים אחרים.

יואל חסון: לכן גם אם עליתם כאן על משהו, כדאי שתסבירו לנו, בישיבות הבאות, מה יהיו ההשלכות על האנשים הפרטיים ומה יהיו ההשלכות על החברות.

יואל חסון: תצטרכו לגרום לכך שלא תהיה כאן מכה מיידית שתגרום לנזק, אולי יותר מהתועלת.

יואל חסון: תודה.

משה כחלון: מיכה כרמון, בבקשה.

מיכה כרמון: למען הגילוי הנאות, אנחנו יבואני "טויוטה" בישראל, אבל מעבר לכך אני חבר באיגוד יבואני הרכב, ובתוקף תפקידי זה הגעתי לכאן.

מיכה כרמון: אני רוצה לפתוח מעט את הזווית לחברי הוועדה.

מיכה כרמון: כמו חברי, אני מברך מאוד על היוזמה לסדר את הענף בצורה כזאת או אחרת, אבל בזמן הקצר שעומד לרשותי אני מוכרח להודות שאני לא עומד לעשות לכם את החיים קלים יותר, כי אני עומד לסתור כמה מהדברים שנאמרו כאן, ועל הדברים האחרים אטיל אור מזווית אחרת.

מיכה כרמון: אתייחס לשלוש נקודת שלנו, כיבואנים, כאיגוד יבואני הרכב, מפריעות ביום-יום.

מיכה כרמון: ראשית, האוצר, בראשות בועז סופר ידידי הטוב,

בועז סופר: האוצר הוא בראשות אברהם הירשזון.

מיכה כרמון: במקרה הזה הוא בראשותו של בועז.

משה כחלון: הכיסא של אברהם, הראש של בועז.

מיכה כרמון: רוצים או לא רוצים, הם קובעים את מחירי מרבית המכוניות במדינה.

מיכה כרמון: זהו רגולטור שקובע את המחירים.

מיכה כרמון: נקודה.

מיכה כרמון: משום שנאמר כאן, אם 70% מהמכוניות מגיעות לליסינג ו-60% מתוכן הן 1,600 אוטומטי – אני לא בדיוק רואה יבואן שלא רוצה להשתתף בחגיגה.

מיכה כרמון: קחו אותי, למשל, שמביא מכונית שנחשבת איכותית ויקרה בעולם, אני הולך ליצרן ומחפש את הדרך להיכנס עם מכונית 1,600 אוטומטית לקבוצה 2.

מיכה כרמון: ומכיוון שאת היצרן אני מעניין מעט מאוד, אנחנו מתחילים לראות מה אפשר להוריד מהמכונית כדי להיכנס לקבוצה 2.

חוה בן ארי: כל הכבוד.

מיכה כרמון: לא יעזור שום דבר.

משה כחלון: אני חייב לציין שאתה אדם הגון.

מיכה כרמון: תודה.

מיכה כרמון: הנה אני אומר את הדברים כמו שהם.

מיכה כרמון: ידידי הסתובבו סביבם.

מיכה כרמון: אעשה כל מאמץ להיכנס לקבוצה 2.

מיכה כרמון: אם בועז, בנעליו של שר האוצר, הוריד את קבוצת שווי השימוש לפני חודשיים מ-122 ל-120.5, אנחנו כמעט נחנקנו עם זה, ומייד חיפשנו איפה עוד אפשר להוריד, כדי שבעצם לא ניתן שיקים על כל מכונית שאנחנו מוסרים.

מיכה כרמון: כך שהרגולטור קובע את מחירי המכוניות במדינת ישראל.

מיכה כרמון: לפכות בועז יעיד שזאת לא הפעם הראשונה שהוא שומע את זה ממני.

מיכה כרמון: אגב, מה שנכון לקבוצה 2 נכון לכל הקבוצות, מן הסתם.

מיכה כרמון: הנקודה השנייה היא החזקת המכוניות, תחזוקת המכוניות: כאן אני מדבר גם על חברות הליסינג וגם על כל ציי הרכב, כמו שאמרו ידידי.

מיכה כרמון: הם עובדים על-פי נוסחת המספרים הגדולים.

מיכה כרמון: ואם אני מוכר פילטר שמן, שאני מסבסד אותו ולא מרוויח עליו אגורה, ב-35 ש"ח – והם מוצאים פילטר ב-8 ש"ח, בשבילם, אם מכפילים את ההפרש ב-20,000 מכוניות או ב-30,000 מכוניות וארבעה טיפולים בשנה – זה הרבה כסף.

מיכה כרמון: בשבילי זה הרס של המנוע, זה הרס של כל האוטו מההתחלה ועד הסוף.

מיכה כרמון: אבל למה לדבר על הפילטר, שמקלקל את המנוע?

מיכה כרמון: נדבר על רפידות בלם, נדבר על צלחות בילום, שמגיעות מכל העולם במחירים אפסיים, וכאילו מתחרות אתנו.

מיכה כרמון: אני לא מאפשר למוסכי הרשת שלי לעשות את הדברים האלה, והם יכולים לעשות כל מה שהם רוצים.

מיכה כרמון: יותר מזה, אנחנו כיבואנים מנסים להילחם בתופעה הזאת.

מיכה כרמון: כל יום צץ איזה יבואן מזוודה, מה שנקרא, שנוסע למזרח הרחוק, קונה פריטים כאלה ואחרים במחירים אפסיים, ומציף את השוק.

מיכה כרמון: עד שהרגתי אחד, קמו חמישה אחרים.

מיכה כרמון: מעבר לזה, דיברתם על אמצעי בטיחות.

מיכה כרמון: אם מישהו עקב אחרי בתקופה האחרונה, אני בעיתונות ובטלוויזיה בקמפיינים שונים למלחמה בנגע תאונות הדרכים.

מיכה כרמון: אבל תבינו, רבותי, כריות האוויר וה-ABS, שכולנו מדברים עליהם, זה פיפס בתוך אביזרי הבטיחות.

מיכה כרמון: מה לגבי אזורים סופגי אנרגיה, מה שנקרא – פגושים, מכסי מנוע?

מיכה כרמון: אתם יודעים שיש להם תפקיד חשוב ביותר במניעת תאונות דרכים, מניעת פגיעה קשה?

מיכה כרמון: אתם יודעים כמה?

עתניאל שנלר: מה זה קשור לדיון כאן?

עתניאל שנלר: יש תקינה, זה חלק מהתקינה.

עתניאל שנלר: אתה מביא מכונית טובה ובטיחותית, אנחנו מכבדים את זה, אבל זה לא קשור לדיון כאן.

מיכה כרמון: זה קשור.

קריאה: זה קשור מאוד.

משה כחלון: סליחה.

משה כחלון: אתה אומר כאן דברים חשובים.

משה כחלון: אני לא יודע בכמה דיונים נוספים ישב פה מר סופר, לכן הדברים חשובים, ואם צריך לגלוש בזמן נעשה זאת.

משה כחלון: כשאתה מדבר על מכסה מנוע, אני מניח שאתה מתכוון שהוא סופג את האנרגיה הקינטית בתאונה.

מיכה כרמון: אני מוכרח להודות שהופתעתי שידידי מאיגוד המוסכים לא העלו את הנקודות האלה.

מיכה כרמון: גם מהתיקון הבטוח לא העלו את הנקודות האלה.

מיכה כרמון: הנקודות האלה הן בעוכרינו.

מיכה כרמון: נכון, מכסה מנוע יעלה אצלי 2,000 ש"ח ובשוק יהיה מכסה מנוע ב-500 ש"ח.

מיכה כרמון: אני רץ למעבדות להוכיח שמכסה המנוע ההוא דק יותר בעובי הפח, אין לו כל התומכים שאמורים לספוג את האנרגיה ולהציל לחיי אדם.

מיכה כרמון: זה לא רק הדגל של כריות הבטיחות.

מקסים אללוף: לא צריך מעבדה בשביל זה.

משה כחלון: מקסים, בקריאות הביניים כבר עברת את חברי הכנסת.

מיכה כרמון: אצלנו, היצרן אוסר עלינו להשתמש בחלפים שמניתי, אבל חברי בציי הרכב – ובעניין הזה, כיוון שאין חקיקה מתאימה אני מבין אותם – מתקנים את המכוניות, מוכרים אותן ונותנים להן להמשיך לנסוע.

חוה בן ארי: גם היבואנים משתמשים ב-50% מהחלפים שלהם בחלפים כאלה.

מיכה כרמון: לא אנחנו, לפחות.

מיכה כרמון: אני לא יודע על מי את מדברת.

קריאה: לא, חלפים מאושרים על-ידי היצרן, לא נכון.

חוה בן ארי: הם מיוצרים על-ידי היצרן, אבל,

מיכה כרמון: החוק מדבר על חלפים שעומדים בדרישות איכות והתאמה.

מיכה כרמון: אני מודיע: אנחנו לא מסוגלים לרדוף אחרי היבוא של החלפים הלא מתאימים, החליפיים, שאינם עומדים בבדיקות איכות והתאמה.

מיכה כרמון: חובת ההוכחה עלינו.

מיכה כרמון: הדבר השלישי, שממש קשור בעבותות לדבר השני, זה חברות הביטוח.

מיכה כרמון: חברות הביטוח והשמאים, שמן הסתם רוצים לראות את הכסף זורם רק בכיוון אחד, מגיעים גם למוסכים שלנו, שהם מוסכי הסדר, מה שנקרא, ומן הסתם החברות מעדיפות לשים מכסה מנוע זול יותר, לשלם רק 500 ש"ח ולא 2,000 ש"ח.

מיכה כרמון: המוסכים שלנו, עם המנהלים המקצועיים, מוצאים עצמם במלחמה אין-סופית מול השמאים, שמייצגים את חברות הביטוח בתחום הזה.

מיכה כרמון: אני מקווה שהצלחתי קצת לפתוח את הזווית, אולי זה לא היה כל כך רלוונטי, אבל זה שייך.

משה כחלון: אני חושב שזה היה רלוונטי לחלוטין.

משה כחלון: נציג איגוד המוסכים.

יעקב חלווה: שני משפטים, בנושא החלקים, מר כרמון.

יעקב חלווה: אנחנו כן מתעסקים בנושא הזה, אבל חשבנו שזה לא המקום, כרגע מדברים על הסדרת הליסינג.

יעקב חלווה: בנושא החלקים שאתה מדבר עליו: דע לך שהאיגוד הוא היחיד שצועק שהחלקים הקיימים בארץ הם בכלל לא חלקים תחליפיים, המילה "תחליפי" לא נכונה לגביהם.

יעקב חלווה: זה יעלה בכל דיון בכל פורום אחר.

יעקב חלווה: אלו חלקים מזויפים, מועתקים, פירטיים, זה מה שמגיע לארץ.

יעקב חלווה: חלק חליפי אמיתי זה OEM.

מקסים אללוף: אני יושב-ראש בית הדין של איגוד המוסכים, והבעלים של מרכז שירות של "כלמוביל" מיצובישי מרצדס.

מקסים אללוף: אני עומד להתייחס לנושא הליסינג ולתיקונים, מאחר שלפני כחצי שנה החלטתי ללמוד את הנושא וחתמתי חוזה עם חברת ליסינג, על מנת ללמוד איך הם עובדים.

מקסים אללוף: בימים האלה כתבתי מכתב לחברת הליסינג לביטול החוזה אתם, כי ראיתי איך הנושא עובד.

מקסים אללוף: לפני כמה ימים הגיעה אלי מכונית של ליסינג.

מקסים אללוף: היא נגנבה, והגיעה אלי.

מקסים אללוף: מצאתי את הליקויים.

מקסים אללוף: כאשר הצגתי את התיקונים לפי הוראות יצרן, נתקבלה הוראה מהמרכז שלהם לקחת את המכונית ממני אל המוסכים שלהם, "מוסכי שיר", לתקן אותה אצלם.

מקסים אללוף: אני מצאתי את כל הליקויים, גיליתי את התקלות.

מקסים אללוף: היא נגנבה, וחיברו לה מחשב תחליפי.

מקסים אללוף: ראיתי לנכון להציג לכם את זה.

מקסים אללוף: ראשית, כל תיקון לא נכון מדרדר את הבטיחות לציבור, בסופו של דבר.

מקסים אללוף: יותר מזה, בחצי השנה האחרונה טיפלתי במכוניות של חברת ליסינג אחת, ובנושא הבלמים אני קיבלתי מהם את החלקים, שהם לא לפי הוראות יצרן ולא OEM.

מקסים אללוף: החלקים שקיבלתי מהם מיובאים מכל מיני ארצות, זה לא לפי הוראות היצרן של המכונית.

מקסים אללוף: שלא יגידו חברות הליסינג שהן משתמשות בחלקים הנכונים ובחלקים המדויקים ביותר, אני אומר לך, בעדות שלי.

מקסים אללוף: כרגע במוסך שלי נמצאים החלקים מחברת הליסינג, שמרתי אותם.

מקסים אללוף: גם השמן, גם הברקסים, גם הפילטרים, הכול.

מקסים אללוף: צלחת בילום היא בטיחותית, אז מבקשים לחרוט אותה כדי לחסוך כסף.

מקסים אללוף: אז לא להאשים.

מקסים אללוף: אנחנו, המוסכניקים, אם תקביל אותנו לרופא – אם הוא שוכח מספריים בבטן של חולה, אז הוא מת; אבל כשאני שם משהו לא תקין במערכת בלמים, זה יכול להרוג שלושה אנשים או ארבעה אנשים או משפחה שלמה.

מקסים אללוף: צריך לקטלג אותנו במקום הראוי לנו.

מקסים אללוף: תודה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: הדיון הסתיים.

משה כחלון: חבר הכנסת אילטוב, אני לא יכול להגיד לו לא, רק בקצרה.

רוברט אילטוב: אדבר ממש בקצרה.

רוברט אילטוב: אני חושב שיש כמה דברים שצריך לטפל בהם בנושא הבטיחות, תקנות שצריך להתקין כדי שהבטיחות תישמר.

רוברט אילטוב: אבל שמעתי את מר סופר, והבנתי שבגדול הוא יודע בדיוק בכמה צריך להעלות את המס, והוא כבר ספר כמה כסף זה יביא לקופת המדינה.

רוברט אילטוב: אני כמעט בטוח בזה.

רוברט אילטוב: אני חושב שהדבר הזה לא ימנע מאנשים מלעמוד בפקקים.

רוברט אילטוב: מי שבאמת יהיה זכאי לרכב, ויהיה לו הכסף לשלם את המס, ימשיך לנסוע.

רוברט אילטוב: הוא לא יתחשב בדלק הזה ולא ישתמש בתחבורה הציבורית.

רוברט אילטוב: אבל רוב האנשים שמשתמשים במכוניות כשהם מגיעים לעבודה ישלמו יותר.

רוברט אילטוב: לדעתי זה לא רלוונטי להיכנס למשא ומתן בין המעביד לעובד – אם כדאי לתת רכב או לא, זה לא מענייננו.

רוברט אילטוב: אני חושב שהמשא ומתן הזה בין העובד והמעבד צריך להישאר ביניהם.

רוברט אילטוב: יש עוד כמה דברים כלכליים, וזה פשוט יפגע ברוב המשתמשים בליסינג.

רוברט אילטוב: לא רק אנשי היי-טק משתמשים בליסינג.

רוברט אילטוב: יש הרבה עובדי מדינה שמשתמשים היום בליסינג, וגם הרבה אנשים מהתעשייה.

רוברט אילטוב: כל התחום הזה עומד להיפגע, ועומדים להיפגע המון אנשים.

רוברט אילטוב: שוב, אני לא אומר שלא צריך להתייחס לבטיחות.

רוברט אילטוב: צריך להתייחס לבטיחות בצורה מחמירה מאוד.

רוברט אילטוב: אבל אני לא חושב שראוי להעלות את המס.

רוברט אילטוב: יש מספיק מיסוי על כלי רכב ועל דלק ועל כל מה שמסביב לזה.

רוברט אילטוב: להוסיף עוד כסף שהצרכן ישלם – אני חושב שלא נכון לעשות את זה.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: עו"ד זאב פרידמן, במקום לתת לך דקה או דקה וחצי לדבר, בסך הכול אתה מייצג פה המועצה הישראלית לצרכנות, נשאיר את זה לדיון הבא, או שתעבירו את התגובה בכתב.

משה כחלון: אני מסיים את הדיון.

משה כחלון: אני מבקש במקביל ממשרד התחבורה, משרד המשפטים וכל הגורמים הרלוונטיים לזרז את תהליכי הסדרת הליסינג ככל האפשר.

משה כחלון: מונח על השולחן גם צו הפיקוח על המצרכים, הצו של משרד התחבורה.

משה כחלון: אני מבקש לקדם אותו מה שיותר מהר.

משה כחלון: הייתי מוכן, כמו שעשה ידידי עתניאל שנלר, לשבח את משרד התחבורה – אם רק היו לי סיבות.

חוה בן ארי: ניתן לך סיבות, אם תישאר פה הרבה זמן.

משה כחלון: אשמח.

משה כחלון: אהיה כאן בערך שנה ורבע, קצת יותר.

משה כחלון: זה מספיק זמן.

משה כחלון: אם אחרי שבע שנים הייתי צריך לקרוא לכם לכאן כדי להסדיר את ענף הליסינג, אני מניח שזה ייקח עוד 11 שנים עד שתיתנו לי סיבות לתת לכם קומפלימנט.

חוה ראובני: אתה יכול להניח שהצו לא נולד מהזימון לדיון בשבוע שעבר, זו עבודה של כמה חודשים.

משה כחלון: אני חושב שהנושא היה צריך להיות מוסדר בחקיקה מזמן.

משה כחלון: אתם צריכים לעשות בדק בית אצלכם.

משה כחלון: לגבות אתכם זה הדבר הכי קל.

משה כחלון: לתת מחמאות זה עוד יותר קל.

משה כחלון: תמיד נעים לתת קומפלימנטים.

משה כחלון: למתוח ביקורת זה לא דבר נעים, בטח לא אצלי, שאני מטבעי אוהב יותר להחמיא.

משה כחלון: לצערי אני לא מוצא מקום להחמיא לכם.

משה כחלון: אני מבקש, גם במסגרת צו הפיקוח על מצרכים ושירותים וגם במסגרת חקיקה – להסדיר את הענף הזה.

משה כחלון: הענף הזה צריך להיות מוסדר, לטובת כל הצדדים.

משה כחלון: תודה רבה לכולם.