ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 585, 2006-02-05 13:30

אמנון כהן: צהריים טובים, אני פותח את הדיון בישיבת הכלכלה.

אמנון כהן: יש לנו שני נושאים לדיון: הנושא הראשון הוא תקנות התעבורה (איסור שימוש ברכב – מגרשי אחסנה), התשס"ו-2006.

אמנון כהן: הנושא השני הוא תקנות התעבורה (אישור שימוש ברכב) (תיקון), התשס"ו-2006.

אמנון כהן: לפני שנתחיל, חבר הכנסת גלעד ארדן ביקש הצעה לסדר.

גלעד ארדן: לא, יש לי מחאה כלפי משרד התחבורה – אני פשוט רוצה שזה יירשם בפרוטוקול: ביום חמישי או ביום ששי האחרון, פנו אליי מכלי התקשורת, והציגו טענה לפיה ועדת הכלכלה העבירה חוק שמחייב את אזרחי מדינת ישראל ללבוש אפוד זוהר כאשר הם יורדים לשוליים – כזכור לך, זהו חוק שאני הצעתי ואתם בוועדה קידמתם והבאתם אותו לכלל חקיקה.

גלעד ארדן: הטענה היתה שלמשטרת ישראל יש היום בעיה לאכוף את ביצוע החוק כיוון שהמחוקק "יצא לפגרה", ולא קבע את מה שהוא היה צריך לקבוע, קרי: קנס על אותה עבירה על מי שלא לובש אפוד זוהר.

גלעד ארדן: זוהי הודעת דובר משרד התחבורה לאחר שהוא בדק את הענין עם הגורמים העניניים.

גלעד ארדן: אני רוצה לומר חד וחלק: דובר משרד התחבורה שיקר לעם ישראל ולתקשורת.

גלעד ארדן: אני זכרתי שרצינו להכניס סעיף עונשין--

אמנון כהן: רצינו להכניס, והם אמרו שהם יביאו - - -

גלעד ארדן: הסתכלתי בפרוטוקול של הישיבה, וכך נאמר.

גלעד ארדן: אני אכן ביקשתי להכניס קנס על אי לבישת אפוד זוהר, דבר שבאמת מסכן את חייו של אדם.

גלעד ארדן: היועצת המשפטית של משרד התחבורה – אני לא זוכר אם זאת היית את, עו"ד ראובני או יועצת משפטית אחרת, אבל זה מופיע בפרוטוקול – ביקשה שלא להכניס את זה בחקיקה ראשית, כיוון שעומד להתפרסם צו עדכון לקנסות, ואתם רוצים להכניס את זה גם בענין הזה.

גלעד ארדן: זה היה לפני יותר מארבעה חודשים.

גלעד ארדן: צר לי מאוד על כך שלא בצעתם את שהתחייבתם לו – לא את באופן אישי, עו"ד ראובני – ואתם גם מנסים להפיל את האשמה על חברי הכנסת.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אמנון כהן: הדברים שאמרת הם חמורים.

אמנון כהן: אנחנו עובדים קשה--

גלעד ארדן: אבל הכי קל להתגולל תמיד על חברי הכנסת.

גלעד ארדן: חושבים שלא יבדקו את זה לעומק.

אמנון כהן: איפה הדובר?

אמנון כהן: הוא היה כאן בדיון הקודם.

לאה ורון: אבל אני מניחה שהדובר קיבל את הנתונים ממישהו אחר במשרד.

לאה ורון: זה לא שהדובר מיוזמתו הבין כך.

לאה ורון: הוא בדק את זה עם אדם כלשהו במשרד.

אתי בנדלר: השאלה היא אם אתם מתכננים להביא לוועדת הכלכלה צו לעדכון הקנסות.

חוה ראובני: כן, בוודאי.

אמנון כהן: צריך כבר לאכוף את זה.

אתי בנדלר: אפשר לאכפוף את זה, אבל לא באמצעות דוחות אלא באמצעות הזמנה למשפט.

אתי בנדלר: זה לא שהחוק בלתי ניתן לאכיפה.

אתי בנדלר: גם זה ראוי שייאמר.

גלעד ארדן: כן, אבל כוונתנו לא היתה להביא לכך שכל מי שישכח בהתחלה יוזמן לבית המשפט, וכך נציף את בתי המשפט בעבירה הזאת.

לאה ורון: ובוודאי לא לומר שהכנסת שכחה.

אמנון כהן: מר עובדיה, האם אתה זוכר במה מדובר?

גלעד ארדן: השאלה היא למה נתת לערוץ 10 תגובה, לפיה המחוקק יצא לפגרה ולפיכך לא הכניס עונש--

אבנר עובדיה: - - -

גלעד ארדן: תגובה שלך?

גלעד ארדן: על מה היא מבוססת?

אבנר עובדיה: שאלו אותי מה העונש על אי החזקת אפוד.

אבנר עובדיה: אמרתי שהעונש הוא העמדה לדין - - - אני לא - - - שום - - -

גלעד ארדן: אז ערוץ 10 משקר.

אבנר עובדיה: אתה מכיר את ערוץ 10 ואתה מכיר - - -

גלעד ארדן: ראשית, אני מכיר את הכתבת היטב, והיא אמרה לי מה בדיוק אתה אמרת לה.

גלעד ארדן: יש תגובה שלך, שגם שודרה בכתבה.

אבנר עובדיה: באיזו כתבת מדובר?

גלעד ארדן: לא נכנס לזה.

חוה ראובני: אני יכולה לומר שאנחנו מכינים תיקון גדול לצו התעבורה (עבירות קנס).

חוה ראובני: זה הועבר לממונה על חקיקת המשנה במשרד המשפטים.

חוה ראובני: זהו תהליך אישור ארוך, ואני לא יודעת אם נצליח להשלים אותו בקדנציה הנוכחית כיוון שזה מחייב הסכמה של שר המשפטים, אישור ועדת חוקה חוק ומשפט, ואישור ועדת הכלכלה – שלושתם באותה קדנציה.

חוה ראובני: אני לא יודעת אם אנחנו נצליח לעשות את זה.

אמנון כהן: בכל מה שקשור לוועדה שלנו, אנחנו עושים את זה מהר.

חוה ראובני: הנוסח של התיקון כולל גם את נושא האפודים הזוהרים.

חוה ראובני: זה הועבר לממונה על חקיקת המשנה ברגע שקבלנו מהמשטרה את עמדתם לגבי גובה הקנס הראוי.

אמנון כהן: היום זאת העמדה לדין?

אתי בנדלר: כן - - -

אמנון כהן: אם כך, זה חמור.

אמנון כהן: אם למישהו אין היום את האפוד, זאת העמדה לדין מיידית.

חוה ראובני: למרות שאני לא יודעת אם זה רווח מאוד.

חוה ראובני: מתקבל הרושם שאנשים אוהבים את הפוזה של האפוד הזה; הם לא רק מחזיקים אותו, אלא דואגים להלביש אותו כדי שיראו.

גלעד ארדן: ראשית, החוק תפס טוב, וטוב שכך.

גלעד ארדן: אבל זה לא אומר שמי ששכח באותם שלבים ראשונים צריך כבר לקבל העמדה לדין.

גלעד ארדן: זאת לא היתה הכוונה שלנו בענין, והיתה הסכמה ביננו לביניכם בענין הזה.

חוה ראובני: נכון.

גלעד ארדן: גם ביחס לנושא של השבתת הרכבים שעומד על סדר היום, אני רוצה לומר שאמנם לשר המשטרה יש סמכות לדחות את היישום בהתאם לזמן, אבל כאשר מדובר בנושא של הצלת חיים – להשבית את הרכב של עברייני תנועה כבדים – חבל לי מאוד ששר התחבורה והשר לבטחון פנים ממצים שנה שלמה כדי להחיל נושא כל כך חשוב.

חוה ראובני: עשרה חודשים.

גלעד ארדן: קודם כל, החוק עדיין לא הוחל.

גלעד ארדן: הרי גם לנו יש שיקול דעת.

גלעד ארדן: אתם מביאים תקנות, ואנחנו לא חותמת גומי.

גלעד ארדן: יכול להיות שגם לנו יהיה מה לומר עכשיו.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שאתם תעמדו אפילו בשנה שהתכוונו אליה, ואז תצטרכו לדחות פעם נוספת.

גלעד ארדן: חבל שבנושא כזה של הצלת חיי אדם מפני עברייני התנועה החמורים ביותר, ממצים את כל הזמן שהחוק מאפשר.

חוה ראובני: אני מבקשת להזכיר שאמרנו מראש שבחצי שנה אנחנו לא מסוגלים, כיוון שזה מחייב מכרז.

חוה ראובני: הכנסת עמדה על כך שזה יהיה ששה חודשים ולא שנה, כפי שבקשנו מלכתחילה.

חוה ראובני: נכון להיום, תאריך התחילה שנקבע בצו הוא ה-12 בפברואר, עשרה חודשים.

חוה ראובני: זה יותר מהמועד שהכנסת קבעה, אבל לא מיצינו - - -

גלעד ארדן: זה שאתם אומרים שאתם לא מסוגלים לעשות את זה בששה חודשים לא אומר שזה מוצדק.

גלעד ארדן: בששה חודשים הממשלה לא מסוגלת לבחור 6 מגרשי חניה שבהם יאוכסנו הרכבים, ובסופו של דבר היא גם באה אלינו עם המגרשים היקרים ביותר בארץ, כפי הנראה.

גלעד ארדן: זה לא אומר הרבה דברים טובים על הממשלה.

חוה ראובני: אני לא יודעת מה הניסיון של חבר הכנסת ארדן בניהול מכרזים, וכמה זמן זה לוקח.

גלעד ארדן: אני גם לא יודע מה הניסיון שלך בלחוקק חוקים.

גלעד ארדן: מה הענין האישי?

גלעד ארדן: למה את עוברת לאישי?

גלעד ארדן: את רואה את עצמך שרה בממשלה?

חוה ראובני: חס וחלילה.

גלעד ארדן: אז למה את מתעמתת אתי על בסיס אישי?

גלעד ארדן: אני מדבר על השרים, שלטעמי היו צריכים לזרז את זה יותר מכך.

גלעד ארדן: את לא צריכה להכנס כאן להאשמות אישיות.

חוה ראובני: אני יושבת כאן כנציגת שר, כאשר אתה מטיח האשמות שלדעתי אין להן יסוד, ואני חייבת להשיב עליהן.

גלעד ארדן: תספרי את זה לאזרחים שייפגעו כתוצאה מאנשים שינהגו בשלילה.

חוה ראובני: אנחנו אמרנו שמדובר בעניינים של מכרזים, וזה לוקח זמן.

חוה ראובני: הכנסת לחצה אותנו, אז ניסינו והתכווצנו.

חוה ראובני: זה עדיין חודשיים מוקדם יותר מהבקשה המקורית שלנו, לאור הדרישה של הכנסת.

חוה ראובני: אבל להכנס ללוחות הזמנים שהוטלו עלינו – בכך לא הצלחנו לעמוד.

אמנון כהן: אז מה אתם מבקשים עכשיו?

יואל הדר: חבר הכנסת ארדן היה שותף מלא של החוק הזה, וגם היוזם שלו.

יואל הדר: לפיכך, אני בטוח שכוונתו רצויה.

יואל הדר: המטרה היום היא להעביר את החוק הזה.

יואל הדר: אנחנו נצטרך לעשות הכל כאן על מנת שהחוק ייצא לתוקף כבר מהיום, לאחר הדיון.

יואל הדר: אני בטוח שחבר הכנסת ארדן יסייע לנו, כך שאם יש איזשהם מכשולים שהוא רואה - - - להתגבר על המהמורות.

יואל הדר: זה לטובת אזרחי מדינת ישראל, ולכן אני מקווה שהשולחן הזה יצליח להוציא משהו היום – גם לקדם את החוק וגם את התקנות.

אמנון כהן: אתם דוחים את הזמנים כל הזמן.

גלעד ארדן: בואו נתחיל מכך שאני מאמץ את דבריה של היועצת המשפטית.

גלעד ארדן: כיוון שהיא לא חושבת שאני מסוגל לקבוע את לוחות הזמנים של הממשלה, בואו נאמר שאני לא בטוח שהממשלה יכולה לקבוע את לוחות הזמנים שלה.

גלעד ארדן: הבאתם היום תקנות, שעוסקות בדבר משמעותי מאוד – הטלת הקנס על גרירה של רכבים, השבתתם והאחסון.

גלעד ארדן: בואו נראה אם הושג כאן הדבר הנכון והטוב ביותר.

גלעד ארדן: אם כן, הרצון הוא בוודאי לאשר.

יואל הדר: אני אחזור לחוק עצמו, שתחילתו היתה ב-12 באפריל, 2005.

יואל הדר: מטרת החוק היא לגרום לכך שאפשר להורות לבעלי רכב באלו מגרשים הם צריכים לאכסן את הרכבים שלהם.

יואל הדר: מטרת החוק הזה היתה לגבי רכבים שיש שליטה – למי שיש שליטה על הרכב – ולא לגבי מי שאין לו שליטה, שיכול לומר: מה אני יכול לעשות, זה מה שכפו עליי.

יואל הדר: לגבי עברות מסוימות – הסעת מספר נוסעים מעל המותר – יש שליטה על כך; זה לא מצב שבו נסעת מעל 90 קמ"ש ואיבדת את השליטה לכמה רגעים, אלא דברים מוכחים וברורים מראש – הנהג או בעל הרכב שלטו במה שהם עשו.

יואל הדר: כך למשל: הסעת נוסעים מעל המותר; הסעת נוסעים בשכר בניגוד להיתר; מספר נוסעים בנסיעת שירות; שעות נהיגה מעבר למותר; נסיעה ברכב שנמסרה לגביו הודעת אי-שימוש; נהיגה ללא רישיון נהיגה; המאפשר לנהוג ברכב ללא רישיון; נהיגה בזמן פסילה ובניגוד לתנאים; חובת ליווי והגבלת מספר נוסעים של נהג חדש; נהיגה בשכרות; הפקרה אחרי פגיעה או נהיגה תחת השפעת סמים.

יואל הדר: מעבר לכך, גם מי שיש לו מטען עודף.

יואל הדר: בכל הדברים האמורים, יש לנהג או לבעל הרכב שליטה, ולכן החוק הזה בא להחמיר עליו, ואומר לו: אם עשית את הדברים בניגוד לדבר הזה, אתה מחויב לשים את הרכב באחד המגרשים, לגביהם יש לך בחירה.

יואל הדר: החוק קבע שיש צורך בששה מגרשים בפריסה ארצית.

יואל הדר: אנחנו נדרשנו להביא ששה מגרשים, וזאת אחת הבעיות שגרמה לכך שהענין התמהמה מעט מעבר לזמן עליו דובר כאן.

יואל הדר: יש תנאים מסוימים, אבל אנחנו נמצאים כאן היום על מנת לקדם את הענין הזה, שהוא בוודאי למען טובת אזרחי המדינה, למען מי שנוסעים כחוק ולטובת כלל האזרחים הנמצאים בכביש – בין אם מדובר בנוסעים ובים אם מדובר בהולכי הרגל.

יואל הדר: עד כאן ההקדמה לענין.

יואל הדר: היתה התלבטות, ובסופו של דבר בצענו מכרז במטרה לקבל את המחירים הטובים ביותר.

יואל הדר: זאת היתה המטרה.

יואל הדר: המחשבה הראשונה היתה להשתמש במגרשים הקיימים של המשטרה, ולנסות לקבוע מחירים.

יואל הדר: אבל אז לא היה לנו מחיר שוק.

יואל הדר: כלומר, ייתכן שהמחירים של מגרשי המשטרה היו גבוהים יותר מדיי.

יואל הדר: לכן המטרה היתה לצאת במכרז עם כל הנתונים הקיימים, ולבוא לוועדה ולהציג את מחיר השוק.

לאה ורון: מהם המגרשים שיש למשטרה?

יואל הדר: יש למשטרה מגרשים, לצורך גרירה למשל.

יואל הדר: זה לא קשור לחוק הזה, אלא לנושאים אחרים.

יואל הדר: אלו הם מגרשים שבשימוש המשטרה.

יואל הדר: ייתכן שהמחיר של המגרשים הללו הוא גבוה מדיי, והמטרה היא להביא למחיר הנכון והאמיתי של המגרשים.

יואל הדר: זאת היתה המטרה של המכרז.

יואל הדר: בחודש ינואר סיימנו את המכרז.

יואל הדר: יש לנו ששה מגרשים, ואנחנו עומדים בתנאי החוק.

יואל הדר: לכן אנחנו מביאים גם את התקנות, עם המחירים שמשקפים את מחיר השוק.

יואל הדר: אנחנו נראה בהמשך איך זה משקף.

אמנון כהן: יש כבר את המיקום של המגרשים?

יואל הדר: כן – אנחנו באים לאדוני כשהכל מוכן ומבושל.

יואל הדר: היינו צריכים לבשל את זה כדי שאדוני לא ישאל – אולי אין מגרשים כאלה.

יואל הדר: לכן המטרה היתה להביא את זה – גם לשר התחבורה, הכל מתואם –כמוצר מוגמר, כדי שנוכל לצאת לדרך מכאן ואילך.

יואל הדר: כמובן, אם לאדוני או לחבר הכנסת ארדן יהיו הערות, אנחנו נשתדל--

אמנון כהן: בוודאי יהיו הערות.

יואל הדר: זאת זכותכם.

יואל הדר: לכן אנחנו כאן.

אמנון כהן: בבקשה – תתחיל להתקדם.

יואל הדר: תקנות התעבורה (איסור שימוש ברכב – מגרשי אחסנה), התשס"ו-2006 "בתוקף סמכותי לפי סעיף 57א' (ב)(2) לפקודת התעבורה (להלן – הפקודה), בהסכמת שר התחבורה והבטיחות בדרכים, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: סעיף 1 – אחסנת רכב "(א) רכב שניתנה לגביו הודעת איסור שימוש (להלן – ההודעה), רשאי שוטר להורות לבעל הרכב, או למי שהרכב ברשותו אותה שעה, להעבירו או לגררו למגרש אחסנה שאושר לכך בהתאם לתקנות אלה (להלן – מגרש אחסנה).

יואל הדר: "

אמנון כהן: תחזור על כל העבירות, בבקשה.

יואל הדר: הסעת נוסעים מעל למותר; הסעת נוסעים בשכר בניגוד להיתר; מספר נוסעים בנסיעת שירות, כלומר חריגה ממספר הנוסעים; שעות נהיגה מעבר למותר.

אמנון כהן: איך יודעים?

קריאה: טכנוגרף.

יואל הדר: נסיעה ברכב שנמסרה לגביו הודעת אי-שימוש – אם הודעת אי-שימוש נמסרה לבעל הרכב, ולמרות זאת אתה משתמש בו; נהיגה ללא רישיון נהיגה; המאפשר לנהוג ברכב לחסר רישיון – אדם שהתיר לקטין לנהוג ברכב, אפשר להורות לגביו להניח את הרכב במגרש אחסנה; נהיגה בזמן פסילה או בניגוד לתנאים; חובת ליווי והגבלת מספר נוסעים של נהג חדש; נהיגה בשכרות; הפקרה אחרי פגיעה; נהיגה תחת השפעת סמים ואלכוהול.

יואל הדר: גם לגבי הובלת מטען ברכב מסחרי מעבר למותר – בסעיף 57א.

אמנון כהן: אם אדם נתן לאדם אחר לנהוג ברכבו – אב שנתן לבנו, למשל, והבן נתפס – האם בכל מקרה מחרימים את הרכב אם הוא עבר על אחד הדברים שציינת?

יואל הדר: יש בהחלט אפשרות לקצין המשטרה להורות לאחסן את הרכב באחד המגרשים.

יואל הדר: יש שימוע.

גלעד ארדן: בזמנו, דובר על כך שייקבע בתקנות הליך של שימוע בפני קצין משטרה, כך שבעל הרכב יוכל להוכיח שהוא עשה את כל המאמצים כדי שהנהג לא יבצע את העבירה שבגינה עצרו אותו כרגע.

גלעד ארדן: הליך השימוע הזה לא מופיע כאן.

רוני לוינגר: השימוע מוסדר בחוק עצמו, בסעיף 57.

אמנון כהן: איך זה מוסדר?

אמנון כהן: למי עושים שימוע?

רוני לוינגר: עושים שימוע לנהג הרכב.

רוני לוינגר: בנוהל המשטרתי, אנחנו מאפשרים גם לבעל הרכב או לעו"ד מטעמו להשמיע את טענותיו לפני ההחלטה - - -

גלעד ארדן: היכן זה כתוב?

רוני לוינגר: בסעיף 57א(2) יש הפניה ל-47--

יואל הדר: סעיף 57א(2), מפנה ל-47(ג)(ד) - - -

רוני לוינגר: "היה לשוטר יסוד להניח כי נהג עבר עבירה, רשאי הוא לדרוש מהנהג להילוות אליו לקצין המשטרה, וליטול ממנו- - -" הוראות סעיף 47 (ג) (ד) ו-(ו) הן ההוראות שמחייבות שימוע לפני ההחלטה המינהלית.

גלעד ארדן: זה לגבי הנהג.

גלעד ארדן: אתה צריך את בעל הרכב, שיוכל לבוא בנפרד.

רוני לוינגר: לא בנפרד – באותו שימוע.

רוני לוינגר: אנחנו מזמינים לשימוע.

רוני לוינגר: בנוהל המשטרתי הפנימי שלנו אנחנו מאפשרים לבעל הרכב – אם הוא רוצה – או לעו"ד מטעמו להשמיע את הטענות.

אמנון כהן: אחרי שהחרמתם את הרכב?

רוני לוינגר: לא, לפני.

רוני לוינגר: השימוע הוא תמיד לפני ביצוע ההחלטה המינהלית.

רוני לוינגר: יש לנו גם כללים של הצדק הטבעי – לפני כל החלטה מינהלית אנחנו שומעים את הטענות של מי שעלול להפגע מההחלטה.

נמרוד הגלילי: שמי נמרוד הגלילי מאיגוד לשכות המסחר.

נמרוד הגלילי: נמצא אתי גם רזי גאוני, מנכ"ל הארגון הישראלי להשכרת רכב.

נמרוד הגלילי: יש כאן ענין של מעבר לכל אדם או לחברה.

נמרוד הגלילי: תייר שלקח רכב, ועבר עבירה שמצדיקה את החרמת הרכב – הוא נהג תחת השפעת סמים או אלכוהול, למשל – זה לא בשליטת החברות.

נמרוד הגלילי: יש כאן מצב שיכול לגרום עוול לחברה.

נמרוד הגלילי: נכון שיש את הפרוצדורה שבה אפשר לשחרר, אבל השאלה היא למה להגיע למצב כזה.

נמרוד הגלילי: אני לא מדבר על רכב שצמוד לאדם כל הזמן; זהו רכב מזדמן, שפעם מושכר לאיש מהיישוב ופעם לתייר.

אמנון כהן: אם נחריג אתכם, כל אחד ישכור רכב, יעבור את העבירה - - - זה יותר זול.

חוה ראובני: זאת הערה לעצם החוק, ולא לתקנות.

אמנון כהן: דנו בכך כשדנו בחוק.

נמרוד הגלילי: אני יודע שדנו בכך, אבל אני חושב שנכון שיוחרם הרכב עד שיגיע נציג חברת ההשכרה.

אמנון כהן: הרכב לא מוחרם.

אמנון כהן: קודם כל יש שימוע, ובשימוע אתה תוכל לבוא ולומר שהזהרת את הנהג והחתמת אותו על טופס שאוסר עליו לשתות וכולי, והוא עבר על כך.

אמנון כהן: לכן אתה מבקש להטיל את האחריות עליו, ולא לקחת את הרכב.

אמנון כהן: תשכנע.

נמרוד הגלילי: ואם אני לא אשכנע?

חוה ראובני: יש גם בית משפט.

נמרוד הגלילי: השאלה היא אם זה מצדיק ללכת לבית משפט.

רוני לוינגר: אני רוצה להקדים ולומר: אנחנו מבינים שמדובר בסנקציה חריפה, שפוגעת בזכויות יסוד, זכויות קנין.

רוני לוינגר: ניגשנו לכאן במשורה ובכובד ראש.

רוני לוינגר: בנוהל הפנימי המשטרתי, כתבנו במפורש את מערכת השיקולים שהקצין ייקח לפני שיחליט את ההחלטה שלו.

רוני לוינגר: כך למשל: העבר התעבורתי של הנהג.

רוני לוינגר: אם זו עבירה ראשונה, וכאשר מדובר בנהג נורמטיבי, אנחנו נצפה שהקצין יפעיל שיקול דעת לפני ההחלטה.

רוני לוינגר: כתבנו בנוסף באחד הפרמטרים: תיבחן הזיקה בין בעל הרכב לבין נהג הרכב.

אתי בנדלר: - - -

רוני לוינגר: על פי הפקודה.

רוני לוינגר: במקרה שבו הזיקה חלשה מאוד – כאשר מדובר בחברת השכרה, בנהג עבריין – זהו שיקול דעת מאוד מרכזי בהחלטה של הקצין להשבית.

רוני לוינגר: אין לנו שום ענין להעניש את מי שלא זקוק לעונש.

אמנון כהן: אלו כלים יש לך כדי להעניש את הנהג במקום להחרים לו את הרכב?

רוני לוינגר: אני יכול לשלול את רישיון הנהיגה שלו, אני יכול להכניס אותו לבית הסוהר, אני יכול להטיל עליו קנס כבד – יש לי אמצעים לפעול.

אמנון כהן: מר רובין, ראיתי את הפרסומות שלכם – התחלתם להשתפר.

ולדימיר רובין: נגיע גם למגזר החרדי.

ולדימיר רובין: לא לדאוג.

אמנון כהן: שם לא ראיתי, אבל התחלתם להשתפר ברדיו גם בנושא האפודים הזוהרים.

ולדימיר רובין: אנחנו משתדלים לעשות הרבה במעט תקציב.

ולדימיר רובין: יש לי שאלה עקרונית: כמעט כל החכמה הטמונה בחוק הזה היא הזמינות, ההרתעה והמיידיות של ביצוע העבירה.

ולדימיר רובין: בעיניי, תהליך השימוע הוא תהליך בעייתי, כי הוא יוצר כאן איזושהי מדרגת ביניים.

ולדימיר רובין: השאלה הנוספת היא האם יש הגדרה חד-ערכית לגבי זמינות השימוע.

ולדימיר רובין: לא היינו רוצים להגיע למצב שבו מי שיוזמן לשימוע חולה, אבא שלו בחו"ל, הדוד נסע לארצות-הברית, ואז כל הענין הזה הולך ומתמוסס.

ולדימיר רובין: אני חושב שגם בענין הזה צריך לחשוב מה לעשות.

יואל הדר: שלושה ימים.

יואל הדר: ההנחה היא שיכולה להיות שבת באמצע.

רוני לוינגר: אנחנו נעדיף, במידת האפשר, לקיים את השימוע ולהפעיל את ההשבתה, אם היא נדרשת, באופן מיידי.

רוני לוינגר: אם מדובר בשעות היום – קצין יוכל להגיע מיד בקריאה לקשר, או לבקש מהנהג להתלוות לתחנה.

ולדימיר רובין: מה יקרה אם בעל הרכב לא נמצא בארץ?

ולדימיר רובין: מה אתה עושה אז?

רוני לוינגר: הוא ישלח עו"ד מטעמו.

רוני לוינגר: לא נכנסים למשא-ומתן לגבי מועד השימוע, אלא קובעים שהשימוע ייערך ביום מסוים ובשעה מסוימת.

יואל הדר: "(ב) לא הועבר הרכב למגרש אחסנה תוך הזמן הנקוב בהודעה, רשאי קצין משטרה לגררו או להורות לגררו למגרש אחסנה אמצעות גורר שאושר לכך בהתאם לתקנות אלה (להלן – גורר), ובלבד שהבטיח כי הגורר נקט את אמצעי הזהירות הסבירים הדרושים כדי להבטיח את בטיחות הגרירה ולמנוע נזק לרכב בעת גרירתו.

יואל הדר: " כאן אנחנו דרשנו קצין משטרה, כדי שהוא יצטרך להפעיל שיקול דעת.

אמנון כהן: על מי מוטלת המחויבות לגרירה?

יואל הדר: ראשית, זאת לא גרירה; הוא מחויב להביא את הרכב לנקודה מסוימת.

יואל הדר: הוא יכול לבחור את המגרש – אם המגרש נמצא באשדוד והוא גר בצפון, זאת זכותו.

יואל הדר: הוא יבדוק את התעריפים ברשימה, ויאפשרו לו לבחור את המגרש אותו הוא רוצה.

יואל הדר: זאת זכותו של הנהג.

גלעד ארדן: אם תפסו אותו באזור שרחוק ממקום מגוריו, והוא רוצה לבוא ולבדוק מדי פעם שהרכב בסדר.

יואל הדר: זה שיקול של הנהג.

יואל הדר: ייתכן שהוא יעדיף חניון מקורה, למשל.

יואל הדר: אם לא, במכרז של מגרש החניה-אחסנה, יש לנו גם את הנושא של גרר.

יואל הדר: האחסנה והגרירה חלות עליו.

יואל הדר: יש אפשרות נוספת, לפיה המשטרה, שעובדת עם חברות גרירה בתחומים אחרים, היא זו שתפעיל את הגרר.

יואל הדר: בכל מקרה, הנהג מחויב בתשלום על כך.

גלעד ארדן: זה רעיון טוב להגדלת הכנסות המשטרה.

אמנון כהן: אבל זה לא הולך למשטרה, אלא לאוצר המדינה.

חוה ראובני: לא, זה הולך למגרש.

בלהה חרחס: המבצע מקבל את השכר.

גלעד ארדן: ואם המשטרה מבצעת את הגרירה?

יואל הדר: המשטרה לא מבצעת – היא לוקחת קבלנים.

אתי בנדלר: ההערה שלי לתקנת משנה (א) מתייחסת בדיוק לנקודה שהוזכרה כעת, לגבי בחירת המגרש שבו יאוחסן כלי הרכב.

אתי בנדלר: בתקנת משנה (א) נאמר: "רכב שניתנה לגביו הודעת איסור שימוש.

אתי בנדלר: ..

אתי בנדלר: רשאי שוטר להורות לבעל הרכב.

אתי בנדלר: ..

אתי בנדלר: להעבירו או לגררו למגרש אחסנה שאושר לכך בהתאם לתקנות אלה (להלן – מגרש אחסנה)".

אתי בנדלר: אני חושבת שצריך להוסיף כאן: "ושנבחר בהתאם להוראות סעיף 57(א)(ב)(2) לפקודה", כי זו בדיוק ההוראה הקובעת.

אתי בנדלר: אומנם השוטר הוא שמחליט על המגרש, אבל הוא בהחלט צריך להביא בחשבון את הבחירה של הנהג לצורך הענין הזה.

אתי בנדלר: משום מה, כאן לא מתייחסים לענין הזה.

יואל הדר: את תכעסי אם לא נחלוק עלייך?

יואל הדר: בסדר.

אמנון כהן: אם תופסים היום נהג לפי ההגדרות שציינתם, וזה מצריך אחסנה של הרכב שלו, מה עושים?

רוני לוינגר: כתוב בחוק: "בהתחשב בהצעתו של הנהג - - -"

גלעד ארדן: אבל בסתירה בין זכויות היסוד שלו, וכולי, הם העדיפו להישמע לו עד היום.

אתי בנדלר: נכון, אלא אם כן יש מניעה כלשהו.

רוני לוינגר: הוא לא יכול לומר לנהג באמצע הצומת.

רוני לוינגר: אבל אם הוא אומר מקום שלא מפריע, אין לי סיבה לסרב לו.

גלעד ארדן: הסיבה היא שאתם לא יכולים לאכוף כשהוא לא משתמש בו.

רוני לוינגר: נכון, זה הענין.

אמנון כהן: שאלתי שאלה: עד היום התקנות טרם אושרו.

אמנון כהן: אם לפני שבוע עצרתם אדם, ואמרתם לו שהוא עבר עבירה מסוימת, מה עושים אתו – איפה שמים את הרכב?

רוני לוינגר: אנחנו שואלים אותו היכן הוא רוצה להעמיד את הרכב.

רוני לוינגר: הפרוצדורה היא אותה פרוצדורה: מקיימים שימוע, הוא מקבל הודעת איסור שימוש, אלא שהמקום שבו הרכב עומד--

אמנון כהן: זה יכול להיות גם החניה של הבית שלו?

רוני לוינגר: ברוב המקרים זה מה שהיה.

גלעד ארדן: אבל התוצאה לא היתה טובה.

אמנון כהן: הבנתי – כי הם לא ידעו לאמוד מי משתמש ומי לא משתמש.

אמנון כהן: אי אפשר להעמיד שוטר על כל אחד.

רזיאל גאוני: יש לי הרגשה שהנושא של רכב שכור לא הובהר דיו.

רזיאל גאוני: מה שקורה הוא שמענישים את חברת ההשכרה, שאין ביכולתה לשלוט על כל המצב הזה, ולא את המשתמש.

רזיאל גאוני: לוקחים לחברה את הרכב, משביתים אותו, יש שימוע.

גלעד ארדן: ראשית, אני מוחה: אתה יכול להחתים את השוכר בחוזה, לפיו אם הוא יביא בהתנהגותו כנהג לכך שהרכב יושבת, תגהץ לו את הויזה כעירבון, כמו שעושים בכל בית מלון, ותחייב אותו באותם 2,000 ש"ח או 3,000 ש"ח.

גלעד ארדן: אז בבקשה אל תאמר שמענישים את חברת ההשכרה.

גלעד ארדן: אין לנו שום כוונה להעניש את חברת ההשכרה.

רזיאל גאוני: לחברת ההשכרה אין say בכלל.

גלעד ארדן: יש say במסגרת הליך השימוע, כפי שהציג כאן פקד לוינגר.

רזיאל גאוני: מה עושים עם תייר, שעוזב למחרת את הארץ?

גלעד ארדן: הוא לא מגהץ ויזה בכניסה על נזקים?

גלעד ארדן: מה קורה אם הוא עשה תאונה חמורה באשמתו, ונדרש מכם שיפוי אחר כך?

גלעד ארדן: לא תקחו ממנו את זה?

גלעד ארדן: לא גיהצתם את הויזה שלו?

נמרוד הגלילי: אתה לא יכול לקחת ויזה - - -

חוה ראובני: אני מבקשת להזכיר שאפשר לפקח על העברות, רובן ככולן: האם יש לו רישיון נהיגה--

נמרוד הגלילי: ביחס לזה אין בעיה; הבעיה היא עבירות שאי אפשר לפקח עליהן.

נמרוד הגלילי: מה שחברת ההשכרה עושה טרום השכרה – ברור שזאת אחריותה.

נמרוד הגלילי: אבל אם אני לקחתי רכב, נתתי לאדם אחר לנהוג, והוא בצע את העבירה – איך יש לחברה שליטה על כך?

גלעד ארדן: הבעיה שלך חלה על כל אב שנותן לבנו לנהוג ברכבו.

גלעד ארדן: זה חל על כל עם ישראל, ולא רק עליכם – כל מקום עבודה שנותן רכב לעובד שלו.

נמרוד הגלילי: זה לא נכון.

נמרוד הגלילי: אם אב נתן לבן, והבן עבר עבירה – אני חושב שצריך להחרים לו את הרכב.

נמרוד הגלילי: זה לא אותו הדבר.

נמרוד הגלילי: אם האב לא אחראי דיו לשלוט על הילד שלו ועל מעשיו, זה שונה מחברת השכרה, שנתנה את הרכב שלה לשוכר.

נמרוד הגלילי: יש הבדל משמעותי.

גלעד ארדן: נכון – אצלכם זה הרבה פחות חמור.

גלעד ארדן: שנית, אפשר לגהץ את הויזה של השוכר כעירבון על כך שהוא לא יעשה--

נמרוד הגלילי: על איזה סכום?

גלעד ארדן: פתוח.

גלעד ארדן: מי אמר לכם שאי אפשר פתוח?

רזיאל גאוני: לא עושים את זה - - -

אתי בנדלר: הערה נוספת לתקנת משנה (ב): תקנת משנה (ב) כלשונה חלה רק במקרה שבו ניתנה הודעת איסור שימוש על ידי שוטר או קצין משטרה, שהרי בתקנת משנה (א) מוגדרת ההודעה.

אמנון כהן: לא שוטר, רק קצין משטרה.

אתי בנדלר: יש גם נסיבות של שוטר – במקרה של משקל עודף, שוטר יכול - - - אבל לפי הפקודה, יש גם נסיבות שבהן ניתן צו איסור שימוש שיפוטי על ידי בית משפט.

אתי בנדלר: במקרה כזה, אם לשון תקנת משנה (ב) תשאר כפי שהיא – "לא הועבר הרכב למגרש אחסנה תוך הזמן הנקוב בהודעה" – ההוראה הזאת לא תחול במקרה שאיסור השימוש נקבע בצו שיפוטי.

אתי בנדלר: השאלה היא אם לא ראוי להרחיב את התחולה של זה, אחרת אין לכם סמכות לגרור רכב שבעל הרכב או הנהג קיבל צו איסור שימוש שיפוטי, והוא איננו ממלא אחר הצו.

יואל הדר: אז את מציעה להוסיף "או הודעה לפי צו שיפוטי"?

אתי בנדלר: אני חושבת שכדאי להרחיב--

יואל הדר: "או לפי צו איסור שיפוטי"?

אתי בנדלר: - - - כמובן, במקרה כזה צריך להרחיב את סעיף ההסמכה, כדי שזה יהיה גם לפי סעיף 57(ג) ו-(ו).

אתי בנדלר: כלומר: "לא הועבר רכב למגרש אחסנה תוך הזמן הנקוב בהודעה או בצו איסור שימוש".

אמנון כהן: מתי מוציאים צו איסור שימוש?

אתי בנדלר: בית משפט רשאי לתת בעקבות הרשעה.

לאה ורון: מה תוקן בעקבות הערתך הראשונה?

אתי בנדלר: בסיפה של תקנת משנה (א) הוסף: "ושנקבע בהתאם להוראות סעיף 57(א)(ב)(2)".

אתי בנדלר: אם כן, אני מציעה שתבדקו את זה.

אתי בנדלר: הערה שניה: כתוב "לא הועבר הרכב למגרש אחסנה תוך הזמן הנקוב בהודעה" – וכאן אני לא מתעקשת על כך שזה יהיה דווקא בתקנות; אני יכולה להסתפק גם בהנחיות של המשטרה, אבל האם אתם קובעים פרק זמן מינימלי לצורך הענין הזה?

רוני לוינגר: בוודאי – בהודעת איסור השימוש, בטופס עצמו שנראה בתקנות, יופיע--

אתי בנדלר: --המועד שבו זה מתחיל.

אתי בנדלר: זה יכול להיות גם בעוד חצי שעה.

אתי בנדלר: זה יכול להיות מיידי.

רוני לוינגר: לא – לאחר בחירת המגרש.

רוני לוינגר: הרי הודעת איסור השימוש מהווה למעשה אישור לרכב להגיע למגרש.

אתי בנדלר: הלכתי לשימוע אצל קצין משטרה, והוא קבע שאכן אסור יהיה לי להשתמש ברכב.

אתי בנדלר: קיבלתי הודעת שימוע.

אתי בנדלר: השימוע הסתיים בשעה 14:00, ונאמר שמ-14:30 אסור לי להשתמש ברכב.

רוני לוינגר: אבל הרכב צריך להגיע למגרש.

אתי בנדלר: איך אנחנו מוודאים שאכן יינתן פרק זמן מינימלי סביר כדי לשנע את הרכב?

לאה ורון: במיוחד אם אתם מאפשרים לו לבחור את המגרש.

אתי בנדלר: לכן אמרתי שאני לא מתעקשת על כך שזה יהיה בתקנות, אבל אני צריכה לוודא שלכל הפחות בהנחיות המשטרה ייקבע פרק זמן מינימלי סביר, לאפשר לבעל הרכב או לנוהג ברכב לשנע את הרכב למגרש אחסנה כדי למנוע את הצורך בגרירה, שתייקר מאוד את העלויות.

רוני לוינגר: בוודאי.

אמנון כהן: מתי תשמע את מי שהשכיר את הרכב או את האב של אותו ילד?

רוני לוינגר: תמיד לפני ההחלטה.

רוני לוינגר: אם אנחנו נמצאים בירושלים, למשל, והוא בחר מגרש בחיפה, אני אתן לו פער של ארבע-חמש שעות כדי להגיע למגרש.

לאה ורון: אולי אפשר לקבוע את פרק הזמן בתקנות?

לאה ורון: היום כולכם יושבים כאן, אבל מי יודע מה יקרה בעוד שלוש שנים?

לאה ורון: זה צריך להיות ברור, ידוע וגלוי.

רוני לוינגר: זה משתנה – יכול להיות שהמגרש יהיה במרחק של 10 דקות ממקום השימוע, ויכול להיות שהמגרש יהיה במרחק של שתי שעות נסיעה.

בלהה חרחס: הוא נתפס בצפון, הכל התברר במרכז, והוא אילתי – הוא רוצה את האחסנה באילת.

לאה ורון: בדיוק לכן אני מבקשת שזה יהיה כתוב בתקנות, למשל: תוך 24 שעות.

רוני לוינגר: אבל אנחנו לא רוצים – ואם המגרש נמצא מעבר לכביש?

רוני לוינגר: אנחנו רוצים שהוא יגיע למגרש תוך שעה.

חוה ראובני: הרי האפשרויות הן בלתי מוגבלות כמעט.

רוני לוינגר: מדובר בקצין משטרה; אנחנו נותנים קרדיט לקצין משטרה.

אתי בנדלר: אולי "תוך פרק זמן סביר הנקוב בהודעה", ואז יהיה מבחן אובייקטיבי לכך שבאמת נקבע פרק זמן סביר?

יואל הדר: לא נתעקש על כך.

אתי בנדלר: "תוך פרק זמן סביר הנקוב בהודעה".

אמנון כהן: האם יש הערות נוספות לסעיף 1?

נמרוד הגלילי: אם כך, יודיעו לחברת ההשכרה?

חוה ראובני: בוודאי – כבעלת הרכב.

רוני לוינגר: התקנות מחייבות אותנו להודיע לבעל הרכב.

אתי בנדלר: אבל הן מחייבות רק אחרי שניתנה הודעה.

אתי בנדלר: לאחר שניתנה הודעה צריך למסור העתק גם לבעל הרכב.

חוה ראובני: אבל לגבי השימוע - - - העתק ההודעה הוא אחרי השימוע.

אמנון כהן: השכירו רכב לנהג בסוף השבוע, תפסו את הנהג כאשר הוא עבר את אחת העבירות האלה, וקיימו את השימוע – מתי מקבלת חברת ההשכרה את ההודעה על כך שהנהג נתפס, עוכב, וכן הלאה?

רוני לוינגר: ברגע ביצוע העבירה השוטר נוטל את רישיון הרכב.

רוני לוינגר: ברישיון הרכב הוא יכול לראות מי הבעלים של הרכב.

רוני לוינגר: אם השוטר רואה שלבעלים אין זיקה מיידית לנהג, הוא יודיע לו על השימוע שייערך.

רוני לוינגר: הוא יקבע אותו באופן סביר – הוא לא יצלצל להודיע לו שהשימוע יתבצע תוך 10 דקות.

אמנון כהן: - - - שלושה ימים.

רוני לוינגר: עד שלושה ימים.

רוני לוינגר: בדרך כלל זה יהיה למחרת.

רוני לוינגר: יבוא בעל הרכב, וישמיע את טענותיו.

אמנון כהן: מתי יודיעו לבעל הרכב?

רוני לוינגר: ברגע שבו הקצין או השוטר לקח את רישיון הרכב, הוא רואה מי הבעלים של הרכב.

רוני לוינגר: כשהוא רואה שהבעלים הם חברת ההשכרה לצורך הענין, הוא יודיע במקום לחברת ההשכרה--

אמנון כהן: איך?

אמנון כהן: בטלפון, בפקס?

רוני לוינגר: בטלפון, בפקס או באחד האמצעים.

רוני לוינגר: הוא יוודא שהוא קבל את ההודעה, ויזמן אותו לשימוע?

אמנון כהן: תוך כמה זמן?

רוני לוינגר: השימוע ייקבע למחרת.

אמנון כהן: לבעל החברה?

רוני לוינגר: בוודאי.

רוני לוינגר: אקרא מהנוהל: אמות המידה שיילקחו בחשבון בעת דיון על איסור שימוש, בשימוע עצמו.

רוני לוינגר: אמרנו: הרשעות קודמות, מידת הסיכון, חומרת העבירה, ענין ציבורי, סיבות מיוחדות.

רוני לוינגר: כתוב במפורש: "אם בעל הרכב אינו הנהג ברכב, יישקל האם בעל הרכב הביא ראיה כי הנהג ברכב פעל בניגוד להוראותיו, ובעל הרכב עשה כל שביכולתו כדי למנוע את העבירה".

רוני לוינגר: אני ממליץ לחברים באיגוד לשכות המסחר או למי שאחראי על נושא ההשכרה: ייתכן שכדאי להכין טופס עליו אתם מחתימים את הנהג ומזהירים אותו על העבירות האלה.

רוני לוינגר: זאת ראיה לכך שהנהג פעל בניגוד להוראותיהם.

אמנון כהן: שאלתי מתי אתה מיידע אותו.

רוני לוינגר: מהרגע שבו אדע--

אמנון כהן: היכן זה כתוב?

רוני לוינגר: זה לא כתוב; זה ברור.

אמנון כהן: לי לא ברור שום דבר.

רוני לוינגר: אז נוסיף את זה כדי שזה יהיה ברור.

אמנון כהן: היכן לדעתך זה יכול להכנס?

גלעד ארדן: אדוני היושב ראש, זה לא צריך להיות בתקנות.

אמנון כהן: לא אמרתי בתקנות; אני אומר שזה צריך להיות מוגדר באיזשהו מקום שבעל רכב – חברה או כל גוף אחר – צריך לדעת.

אמנון כהן: מתי תודיעו לו – זה לא כתוב בשום מקום.

אתי בנדלר: כלומר, שצריך לזמן לשימוע.

אמנון כהן: לא צריך לזמן – לכל הפחות להודיע לו שהנהג ברכב המסוים הזה נתפס בשעה מסוימת.

אמנון כהן: לידיעתך – שתדע, מלבד מועד השימוע.

גלעד ארדן: אני מקווה שלא יהיה נוהל תחמנות קבוע מצדם של נהגי ישראל.

גלעד ארדן: כל אב יתחיל להחתים את בנו, כל רב את תלמידו וכל מורה את חניכיו, ובכך עקפנו את כל החוק.

רוני לוינגר: הפטנט של חברות ההשכרה – היו לנו מקרים בהם תפסנו רכב, וגילינו שהנהג הוא "משה כהן" ובעל הרכב הוא "כהן".

רוני לוינגר: שואלים אותו מי זה, והוא עונה:

רוני לוינגר: אני לא יודע; שכרתי ממנו את הרכב.

רוני לוינגר: הוא לא מכיר.

רוני לוינגר: אם כן, יש תחמונים ויש כל מני נסיונות לנתק את הזיקה לבעל הרכב, והקצין אמור להתמודד עם - - -

אמנון כהן: האם יש הערות נוספות לסעיף קטן (א) ו-(ב) בסעיף 1?

אמנון כהן: האם יש הערות נוספות לסעיף קטן (א) ו-(ב) בסעיף 1?

אמנון כהן: בעד אישור סעיף 1 – פה אחד סעיף 1 אושר

אמנון כהן: סעיף 1 אושר עם התיקונים שהועלו כאן בוועדה על ידי היועצת המשפטית ועל ידי החברים.

אמנון כהן: נמשיך לסעיף 2.

יואל הדר: סעיף 2 – מגרש אחסנה "(א) כמגרש אחסנה ישמש רק מגרש חניה שראש מחלקת התנועה של משטרת ישראל (להלן – ראש מת"ן) אישר כי הוא מתאים לאחסנה ושמירה של כלי רכב, וכי מפעיל מגרש האחסנה זכה במכרז להפעלת מגרש אחסנה שפרסמה המשטרה, והוא עומד בתנאים שנקבעו בתקנות אלה ובתנאי המכרז; העתק ממפרט המכרז יועמד לעיון הציבור באגף הנועה של משטרת ישראל ובאתר האינטרנט של המשטרה".

יואל הדר: ברור שיש תנאים מסוימים – לא כל אחד יכול לשמש מגרש אחסנה.

יואל הדר: לכן ערכנו מכרז והגדרנו את התנאים.

יואל הדר: בתקנות האלה נמצאות דרישות המינימום שנקבעו.

רוני לוינגר: נמצאת אתנו ראש מדור מסחר.

רוני לוינגר: זהו הגוף המקצועי שהכין את המכרז, ואולי כדאי שהיא תסביר קצת רקע כללי על המכרז ועל תוצאותיו.

בלהה חרחס: משטרת ישראל פרסמה מכרז לאחסנת כלי רכב בכל אזורי הארץ.

בלהה חרחס: למכרז הזה הוגשו 13 הצעות, שמתייחסות ל-15 מגרשים ברחבי הארץ.

בלהה חרחס: בחנו את ההצעות, ואיפשרנו להגיש על פי האזורים המשטרתיים בחלוקה לירושלים, תל אביב, צפון, מרכז ודרום.

בלהה חרחס: קבלנו וקבענו 8 זוכים באזורים שונים: באזור ירושלים יש לנו 2 זכיינים.

בלהה חרחס: באזור תל אביב והמרכז – 2 זכיינים.

בלהה חרחס: באזור הצפון – זכיין אחד.

בלהה חרחס: באזור הדרום – יש לנו זכיין באזור אשדוד וזכיין באזור באר שבע.

בלהה חרחס: באזור אילת יש לנו זכיין אחד.

בלהה חרחס: מבחינת המחירים שהוגשו לנו: זו קשת רחבה מאוד של מחירים.

בלהה חרחס: חבר הכנסת ארדן אמר שהמחירים יקרים מכפי שהוא מכיר במסגרת עסקאות אחרות שקיימות בשוק, ובמענה לכך אני רוצה לומר שהדרישה המקדמית שלנו – על פי ייעוץ קבלנו בתחום הביטוח – מייקרת מאוד את התשומות של מפעילי המגרשים.

בלהה חרחס: זאת משום שבמסגרת מגרשי אחסנה בארץ, המצב השכיח הוא שאין ביטוחים כנגד גניבה, ואילו היועץ הביטוחי שלנו, שהוא היועץ הביטוחי של משרדי הממשלה, חייב אותנו לדרוש דרישה מקדמית שהיא גם כנגד גניבה.

בלהה חרחס: דבר זה מייקר את פוליסת הביטוח ברמה דרמטית מאוד.

אמנון כהן: אבל לנהג יש את הפוליסה שלו.

בלהה חרחס: לא כשאני מאחסנת את הרכב.

יואל הדר: הוא יכול להקפיא את הפוליסה שלו.

יואל הדר: לשם מה לשלם פעמיים?

יואל הדר: הוא אומר: הם מחייבים אותי להעמיד את הרכב כאן, אז אני אקפיא את הפוליסה.

יואל הדר: לא מחייבים אותו לשמור על הביטוח.

אמנון כהן: כשאני מאחסן את הרכב בשדה התעופה כאשר אני טס לחו"ל, האם זה מבוטח?

בלהה חרחס: לא כנגד גניבה.

גלעד ארדן: הוא לא מתכוון למגרש.

בלהה חרחס: אתה כבעל הרכב, או המגרש כמי שנותן את השירות?

אתי בנדלר: אין חובה לבטח כנגד גניבה.

אמנון כהן: בעל המגרש, לו אני משלם כסף.

בלהה חרחס: לא מבטח כנגד גניבה – חד משמעית.

גלעד ארדן: בכל חניון בכניסה יש שלט, שמודיע שכל מה שקורה לרכב בחניון הוא על אחריותך בלבד.

גלעד ארדן: זה בכל חניון בארץ.

אמנון כהן: - - - מכסה את זה.

אתי בנדלר: אם יש לך ביטוח לזה - - -

יואל הדר: כיוון שכאן מדובר על כפיה על בעל הרכב - - -

אתי בנדלר: יש גם אנשים שמלכתחילה לא מבטחים נגד גניבות.

גלעד ארדן: לא לכל אדם יש ביטוח מקיף.

אמנון כהן: הרי יש חניונים גדולים, ואפשר להיעזר בשירותים שלהם.

בלהה חרחס: משטרת ישראל פועלת על פי חוק חובת מכרזים בכל התקשרויותיה.

בלהה חרחס: לענין זה, אני לא יכולה להתקשר עם מי שאני מבקשת אלא עם מי שהחוק דורש ממני, ובאופן שהחוק דורש ממני – זה היה באופן של פרסום מכרז.

בלהה חרחס: אם כן, משטרת ישראל פעלה בהתאם לחוק לצורך הענין הזה.

בלהה חרחס: מתוך אותה קבוצה שמצאה לנכון להגיש הצעה, אני יכולה לברור את מי שעומד בתנאים, ולקבוע אותו כזכיין.

אתי בנדלר: השאלה היא אם לא היה מקום לראות כזוכה במכרז כל מי שעמד בתנאים?

אתי בנדלר: היה צורך לבחור מבין מי שעומדים בתנאים?

גלעד ארדן: אבל לא מדובר רק בתנאים; הענין הוא גם המחיר.

גלעד ארדן: הם רצו להשיג את המחיר הזול ביותר.

אתי בנדלר: אבל אם לצורך הענין יש בירושלים 5 מגרשים שענו לדרישות המינימום שהם דרשו, ויש הפרש גדול מאוד במחירים – שיתנו לי לבחור.

אתי בנדלר: אולי אחד כל כך קרוב לבית.

אתי בנדלר: במילא אני אלך מדי יום לבקר את המכונית שלי.

אתי בנדלר: אני מוכנה לשלם יותר.

חוה ראובני: מן הסתם, המשטרה תתקשה לפקח - - -

בלהה חרחס: אני רוצה לציין שאנחנו פועלים בחוסר ודאות.

בלהה חרחס: כיוון שזהו מכרז ראשון, אנחנו לא יכולים לומר על כמה אחסנות אני יכולה להתחייב כמשטרה.

בלהה חרחס: אין לי מידע ביחס למספר כלי הרכב שיאוחסנו במגרשי האחסנה.

בלהה חרחס: במקרה הספציפי, אנחנו מוציאים לשוק זו הפעם הראשונה דבר כזה.

בלהה חרחס: הפעלת מגרש היא לא ענין של מה בכך.

בלהה חרחס: מדובר בתשומות.

בלהה חרחס: אנשים רוצים גם לקבל את התמורה בגין התשומות.

גלעד ארדן: על איזו הערכה התבססתם?

גלעד ארדן: יש לך בוודאי מספר מינימלי שיוחרם, להערכתך.

בלהה חרחס: קשה מאוד להעריך כאן, כיוון שקיים כאן גם אפקט הלמידה.

בלהה חרחס: עד היום, הציבור לא נדרש להעמיד את כלי הרכב; זה היה נתון לרצונו.

בלהה חרחס: אמרו לו: אפסן את הרכב בכל מקום שאתה מוצא לנכון, או שמור עליו מבלי להפעילו.

בלהה חרחס: בפעם הראשונה אנחנו עומדים להפעיל את זה על פי תקנה.

בלהה חרחס: כלומר, כלי הרכב אכן ייתפסו; הם יהיו שמורים על ידי גוף שאיננו בעל ענין.

בלהה חרחס: ברגע שבו אתה יוצא פעם אחת בפומבי על הסנקציה שמקבל בעל הרכב כתוצאה מהעבירות שהוא בצע, יש גם אפקט של למידה.

בלהה חרחס: לפיכך, יכול מאוד להיות שלא אקבל את כל מה שאני מצפה לו כרגע, משום שאם הציבור יידע שזו עבירה שסנקציה לצדה, לכאורה אתה מצפה לתיקון.

בלהה חרחס: ייתכן שהתיקון ייקח שלושה חודשים, חצי שנה או שנה, אבל תיקון בוודאי יהיה.

בלהה חרחס: הציבור ילמד.

בלהה חרחס: זאת לכל הפחות הציפיה שלנו.

אמנון כהן: ואז המגרשים יהיו ריקים.

חוה ראובני: זה מייקר את המחיר.

בלהה חרחס: את זה אני לא יכולה לדעת.

בלהה חרחס: עם זאת, ייתכן שלאחר שנה ניתן יהיה לראות מהם השימושים בפועל של אותם מגרשי אחסנה שנקבעו.

גלעד ארדן: אם כך, למה לא הגבלתם את התעריפים לשנה, וכעבור שנה תחזרו לוועדת הכלכלה ונראה מה קרה עם מספר העבירות, האם היתה ירידה בנהיגה בשכרות, וכן הלאה.

גלעד ארדן: ייתכן שכעת "תקעו" לכם מחירים.

גלעד ארדן: רוב הניגשים למכרז היו מגרשים קיימים, נכון?

בלהה חרחס: בחלקם לא.

בלהה חרחס: בחלקם כאלה שצריך להכשיר אותם לצרכים שלנו.

גלעד ארדן: אבל המגרש עצמו כבר קיים כמגרש.

בלהה חרחס: כן.

גלעד ארדן: זה לא שמישהו הולך - - - העלויות שאתם מטילים הן גידור, תאורה, שמירה וביטוח.

גלעד ארדן: ביטוח הוא משהו שאפשר לבטל.

בלהה חרחס: ועובדים ושכירות - - -

אתי בנדלר: לא בטוח שהמגרש צריך לשמש רק לצורך אחסנה.

בלהה חרחס: הוא ייוחד לצרכים.

אתי בנדלר: היכן זה כתוב?

בלהה חרחס: - - -

לאה ורון: "המגרש שבו יועמד הרכב במהלך תקופת איסור השימוש, אשר ייבחר בהתחשב בהצעתו של הנהג מבין המגרשים שיועדו לכך.

לאה ורון: " אני לא רואה למה לא יכול להיות שהמגרש ישמש לדבר נוסף.

בלהה חרחס: אבל לא ניתן לפקח על כלי רכב.

יואל הדר: תנאי המכרז - - -

אתי בנדלר: מה הרעיון מאחורי הענין?

רוני לוינגר: כי לא רצינו שלאותו מגרש, המשמש לאחסנת כלי רכב יקרים מאוד, יבוא גרר שיפרוק כלי רכב אחרי תאונת דרכים, יסתובבו שם מלגזות--

גלעד ארדן: בעל המגרש יפתח במקביל חברה להשכרת רכב, וישכיר מהמאגר.

רוני לוינגר: חבר הכנסת ארדן, קבלנו מחירים זולים למדיי.

רוני לוינגר: קבלנו מחירים נמוכים.

גלעד ארדן: יו"ר הוועדה יציג לכם השוואות זולות יותר לאחסון יומי.

גלעד ארדן: לכן שאלתי מה היה מספר הרכבים שהערכתם, כדי להבין את מרכיב הביטוח.

גלעד ארדן: אם מדובר באלף רכבים לחודש, והפער הוא 30 ש"ח או יותר, אני לא חושב שביטוח גניבה מגיע ל-30 אלף ש"ח בחודש.

גלעד ארדן: אם יש גידור, שמירה 24 שעות ותאורה--

בלהה חרחס: ועדיין לוקחים כלי רכב באמצעים מתוחכמים מאוד.

בלהה חרחס: הנה למשל: אנחנו מאכסנים משאיות.

בלהה חרחס: גם אם יש לך שומר, וגם אם השגחת וזה גדור, משאית היא עדיין כלי כבד.

בלהה חרחס: אתה יכול להכנס פנימה ולקחת את הגדר עם המשאית.

גלעד ארדן: איפה השומר?

גלעד ארדן: איפה האזעקה?

בלהה חרחס: מה השומר יעשה?

בלהה חרחס: מה השומר יכול לעשות כנגד גידור וגניבה?

גלעד ארדן: אני מסכים אתך, אבל האקטוארים שמעריכים את הסיכון –הפרמריה שאתם מדברים עליה, שמקפיצה את המחיר--

בלהה חרחס: מאוד.

רוני לוינגר: כשנדבר על המחירים, נראה שיש לנו מחירים נמוכים יותר.

בלהה חרחס: זה למעשה מבחן התוצאה.

גלעד ארדן: יו"ר הוועדה מצא שבחניון הלאום זה עולה 10 ש"ח ליום.

בלהה חרחס: חניון הלאום הגיש הצעה, והוא זכיין שלנו.

אמנון כהן: הוא כבר תיאם עם החבר'ה האחרים - - -

גלעד ארדן: המחיר כאן הוא מחיר מקסימלי?

בלהה חרחס: כן.

חוה ראובני: וזכיין לא יוכל לקחת יותר מהמחיר שהוא הציע במכרז.

גלעד ארדן: כמה נתן חניון הלאום?

בלהה חרחס: לכל אחד מ-29 הימים הראשונים – 46 ש"ח.

בלהה חרחס: ל-30 יום ומעלה זה אכן 10.71 ש"ח.

בלהה חרחס: כלומר, לפרקי זמן קצרים – עד 29 יום – הוא רוצה 45 ש"ח ליום אחסנה.

אמנון כהן: למה, מה קרה?

בלהה חרחס: זה מה שהוא רוצה.

בלהה חרחס: זה המכרז.

אמנון כהן: מי בנה את המכרז?

בלהה חרחס: חניון הלאום הגיש את ההצעה.

בלהה חרחס: אלה דרישותיו.

אמנון כהן: אתם צריכים להכתיב את המכרז, לא הוא.

חוה ראובני: אלה המחירים שהוא הציע.

יואל הדר: אנחנו לא יכולים להכתיב לו את המחירים.

אמנון כהן: אם אני מוציא מכרז לבניה, אני קובע את האומדן שלי, ומי שמתיישר עם האומדן שלי זוכה במכרז.

אמנון כהן: אני קובע.

גלעד ארדן: ואם אף אחד לא ירצה לבצע במחיר שאתה רוצה.

חוה ראובני: אבל את האומדן אתה שומר בכיס, בסוד.

חוה ראובני: אתה מכין אומדן, מציג את העבודה ומבקש הצעות מחיר.

אמנון כהן: האומדן שלכם הוא 47 ש"ח?

אמנון כהן: זה מה שכתבתם.

רוני לוינגר: מתוך 8 המגרשים, 2 מגרשים בלבד יהיו בתעריף המקסימלי.

רוני לוינגר: כל 6 המגרשים יהיו בתעריפים של 25 ש"ח, 40 ש"ח.

אמנון כהן: כולל ביטוח וכולל הכל?

רוני לוינגר: כולל הכל.

בלהה חרחס: אני רוצה להבהיר נקודה שאולי לא הדגשתי היטב קודם:

בלהה חרחס: כאשר אמרתי לגבי חניון הלאום, למשל, שעל כל אחד מ-29 הימים הראשונים הוא רוצה תעריף גבוה, הוא אומר לנו שאם אנחנו רוצים לאחסן תקופות ארוכות של 30 יום ומעלה, התעריף לכל יום אחסון – החל ביום הראשון – יעמוד על 10.71 ש"ח.

לאה ורון: חבר הכנסת ארדן, אולי כדאי לתקן את החוק כך שהאחסנה תהיה לשלוש שנים.

לאה ורון: אז זה יהיה ממש זול.

גלעד ארדן: יש כאן משהו קצת מוזר: הרי עלות הסיכון של הביטוח לא פוחתת כאשר מדובר ב-30 יום או ב-60 יום.

גלעד ארדן: הסיכון של גניבה הוא אותו סיכון.

גלעד ארדן: לכן זה לא צריך להשפיע.

גלעד ארדן: אם אמרתם כאן שהביטוח הוא זה שמייקר, זה לא מתקבל על הדעת שמעבר ל-30 יום יש פתאום צניחה של עלויות מ-46.2 ש"ח ל-10.1 ש"ח.

גלעד ארדן: הביטוח לא אמור להיות זול יותר, כי הגנב לא יודע אם הרכב עומד כאן ב-30 הימים הראשונים או מעבר לכך.

חוה ראובני: הוא כנראה כיסה את מלוא העלות של הביטוח של חודשיים כבר בחודש הראשון, ועכשיו הוא לוקח תעריף של אחסנה חודשית.

גלעד ארדן: אז זה לא בסדר.

חוה ראובני: לא, כך מתמחרים אנשי עסקים.

גלעד ארדן: הדוברת של היו"ר הציגה מספר חניונים באזור תל אביב, שמדברים על סכומים של 20 ש"ח ליום, כולל הביטוח.

בלהה חרחס: לא כולל ביטוח.

בלהה חרחס: אין להם ביטוח.

בלהה חרחס: הם מעולם לא קיבלו את תנאי הפוליסה של משטרת ישראל.

בלהה חרחס: יש לי כאן מסמך ביטוחי, והם מעולם לא ראו אותו.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים על ביטוח גניבה.

בלהה חרחס: אנחנו מדברים על ביטוח גניבה.

בלהה חרחס: יש לי אפילו הצעות של מבטחים – יש לי כאן נספח ביטוחי מסודר.

גלעד ארדן: כמה עולה ביטוח?

בלהה חרחס: באזור הדרום, למשל: 112 אלף ש"ח לשנה.

בלהה חרחס: זה יותר מ-10,000 ש"ח לחודש.

גלעד ארדן: לא, זה פחות.

יואל הדר: אבל לא היתה להם מניעה לגשת למכרז.

יואל הדר: הם כנראה חשבו שהעלויות גבוהות מדיי מבחינתם.

אמנון כהן: לאחר השימוע, קצין המשטרה החליט שהרכב מושבת.

אמנון כהן: בעל הרכב הלך לבית המשפט, וזכה.

אמנון כהן: בינתיים הרכב אוחסן במגרש בתעריף הגבוה ביותר, והוא יצא זכאי.

רוני לוינגר: השאלה היא מה בית המשפט החליט.

אמנון כהן: בית המשפט החליט ששיקול הדעת של הקצין היה מוטעה.

אמנון כהן: בינתיים הרכב אוחסן 28 יום, והוא צריך לשלם את התעריף הגבוה.

רוני לוינגר: הוא לא יצטרך לשלם.

אמנון כהן: איפה זה כתוב?

יואל הדר: ראשית, בית משפט יורה בהחלטה שלו.

אתי בנדלר: אז מי ישלם?

יואל הדר: המשטרה.

גלעד ארדן: ואם מכניסים אדם לכלא על לא עוול בכפו?

גלעד ארדן: אפשר לומר את זה על כל דבר.

יואל הדר: לפי סעיף 57ד, "בית משפט המוסמך לדון בעבירות תעבורה, רשאי לפי בקשה שתוגש לו, להורות כל הוראה שתיראה לו בענינים האמורים בסעיף זה, ובלבד שנתן הזדמנות למי שעלול להפגע מהחלטתו להשמיע את טענותיו.

יואל הדר: " כלומר, אם בית המשפט עומד להטיל על המשטרה לשאת בהוצאות, הוא יצטרך להזמין את המשטרה ולחייבה לשאת בכל ההוצאות.

רוני לוינגר: המשטרה לקחה בחשבון, שכאשר שיקול הדעת הופעל שלא כדין היא תצטרך לשאת בהוצאות.

גלעד ארדן: אולי החניונים הללו לא נגשו כי הם חניונים קיימים.

בלהה חרחס: לא, גם אין להם שטחים פנויים כדי לתת לי שירותים.

גלעד ארדן: אבל את רואה שכשיש חניון קיים, הוא מדבר אתך על ביטוח מקיף בעלות של 20 ש"ח ליום.

בלהה חרחס: אני לא יודעת מהיכן - - - הוא לא ראה את הפוליסה שלי.

בלהה חרחס: אתה לא יודע אם הוא לקח בחשבון שהערכים שבפוליסה שלי כנגד צד ג' וגניבות הם בסדר גודל של 5 מיליוני דולר, לפי הערכה של היועץ הביטוחי שלי.

בלהה חרחס: כשהוא אומר שזה גם כנגד גניבות, אתה לא יודע מה מהות הפוליסה.

גלעד ארדן: שריפה - - - לא יגנבו את כל החניון - - -

בלהה חרחס: אבל די בכך שיגנבו רכבים יקרים מאוד, בסדרי גודל של 300 אלף ש"ח עד 600 אלף ש"ח – זו כל משאית רצינית שעובדת.

בלהה חרחס: הערכים הם שונים.

בלהה חרחס: אנחנו לא מדברים על דבר שאיננו סביר.

בלהה חרחס: הדברים נעשו לאחר התייעצות ארוכה מאוד עם יועץ ביטוחי של המדינה, וכך הוא ביקש להגן גם על האינטרסים של מדינת ישראל.

אמנון כהן: אם אנחנו מדברים על מחירים, רשום לפניי שבחניון "טסים" בכפר טרומן, ליד שדה התעופה--

בלהה חרחס: ממש נבדק איתו.

אמנון כהן: הוא אומר:

אמנון כהן: אני גם אקח את הנוסע לשדה התעופה ואחזיר אותו, בכל הסכום הזה, כולל ביטוח וכולל ההסעה הלוך וחזור--

בלהה חרחס: לא כולל ביטוח.

אמנון כהן: כתוב: "וביטוח מלא".

אמנון כהן: זה גם כולל התנעת הרכב מדי יום, כדי שהמצבר לא יישב.

בלהה חרחס: המידע שנמצא כאן הוא מידע שהורד מהאינטרנט.

בלהה חרחס: גם אני ידעתי להוריד מידע מהאינטרנט.

בלהה חרחס: אני בדקתי את השוק – צלצלתי ובדקתי.

בלהה חרחס: הוא התחייב על כך שאצלו אין גניבות.

בלהה חרחס: חניון "טסים" רשום לפניי.

בלהה חרחס: זה נבדק עם בעל המגרש, והוא אמר לי: אצלנו אין גניבות.

אמנון כהן: אין ביטוח?

בלהה חרחס: אין ביטוח ואין גניבות.

רוני לוינגר: אנחנו נוכל להסביר איך הגענו למחירים האלה.

בלהה חרחס: אנחנו לא סתם כאן.

אמנון כהן: האדם משלם את הקנס, מקבל נקודות, מאחסנים לו את הרכב – הוא שם משכורת שלמה.

גלעד ארדן: זו השקעה לטווח ארוך לנסוע בשכרות?

גלעד ארדן: צריך להפסיד מזה, זה בסדר גמור.

גלעד ארדן: גם אם הוא הסיע יותר מדיי ילדים, וסיכן את חייהם.

אמנון כהן: מה עם חובת ליווי?

גלעד ארדן: נכון, הוא איפשר לבן שלו לנהוג ברכב למרות שהוא חסר ניסיון, בלי ליווי.

רוני לוינגר: מבין 8 המגרשים, 2 מגרשים בלבד יגבו את התעריף המקסימלי של 55 ש"ח.

אתי בנדלר: באלו אזורים?

רוני לוינגר: בבאר שבע ובצפון.

אתי בנדלר: היכן בצפון?

רוני לוינגר: בחצור.

רוני לוינגר: אלה 2 מגרשים, שהמחיר שלהם היה גבוה יותר.

רוני לוינגר: אנחנו אמרנו להם שאם הם רוצים להשתתף בפרוייקט הם חייבים להוריד את המחיר למחיר הנמוך.

רוני לוינגר: אגב, יש מגרשים שהגישו 100 ש"ח ו-120 ש"ח ליום.

רוני לוינגר: אם כן, 2 מגרשים מתוך 8 המגרשים – 55 ש"ח.

אתי בנדלר: אבל רק אחד בצפון.

אתי בנדלר: הצפון הוא אזור ענק, ויש בו רק מגרש אחד בתעריף גבוה.

בלהה חרחס: לא היו מגרשים שעומדים בדרישות החוק.

גלעד ארדן: אני מבקש להעיר שתי הערות: ראשית, אני מזכיר שאנחנו מדברים על שני סוגי עבירות: (1) עבירות כלכליות.

גלעד ארדן: כלומר, מי שעשו את העבירה בשמו – הוא עצמו או הנהג שעובד בחברה שלו – עשו זאת כדי להרוויח כסף.

גלעד ארדן: כדי להרוויח כסף הוא היה מוכן לסכן חיי אדם – להסיע יותר מדיי ילדים ברכב או להעמיס משקל חריג; (2) מספר מצומצם של עבירות, שהגדרנו אותן עבירות חמורות מאוד, כמו נהיגה בשכרות, תחת השפעת סמים, בשלילת רישיון, מי שפגע באדם וברח.

גלעד ארדן: לכן אני לא חושב שאנחנו צריכים להבהל.

גלעד ארדן: הרי בכל העברות הללו יש גם הזמנה לדין.

גלעד ארדן: כשאדם יגיע לבית המשפט, בית המשפט יהיה מודע לכך שהוא כבר נשא בקנס של 30 ימי אחסנה, שמסתכמים בכ-1,500 ש"ח.

גלעד ארדן: הרי זה לא סכום בדיוני שבית המשפט לא מטיל.

גלעד ארדן: קנסות כאלה ניתנים על עבירות חמורות.

גלעד ארדן: אם המצב של אותו אדם יהיה קשה, בית המשפט יכול לקחת בחשבון גם את העול הכלכלי הזה שהעבריין נשא בו.

גלעד ארדן: שנית, כאשר מדינה מכריזה על משהו כעל מכת מדינה – בואו נזכר: לפני זמן מה רצו להרחיק מכאן עובדים זרים.

גלעד ארדן: אתה יודע אלו קנסות נתנו על העסקת עובד זר במסעדה?

גלעד ארדן: אנשים עם עסקים קטנים קבלו דוחות של עשרות אלפי שקלים.

גלעד ארדן: באו אליי חבר'ה צעירים בבכי על כך שהם צריכים למכור את כל הרכוש שלהם כי הם העסיקו תאילנדים בלי רישיון.

גלעד ארדן: לדעתי, אנחנו עוסקים היום בנושא לא חמור מכך.

גלעד ארדן: לכן אני לא חושב שצריך לעכב את המדינה – עם כל זה שסכום של 1,500 ש"ח עבור אחסנה הוא סכום לא מבוטל.

גלעד ארדן: אבל מדובר כאן בנהג שסיכן את חיי האזרחים.

יואל הדר: גם אם הוא חושב שהמחיר גבוה מדיי עבורו, הוא יכול לגשת לבית המשפט ולבקש את החזרת הרכב או את הקטנת ההוצאות בנוסף.

יואל הדר: עדיין יש לו את האפשרות לפנות לבית המשפט.

גלעד ארדן: אדוני היושב ראש, הם ביקשו את אישור התקנה לעולמי עד.

גלעד ארדן: אני מציע לקחת פרק זמן עליו תחליט, ולאשר אותו בינתיים.

גלעד ארדן: כך נוכל לעקוב אחר היקף האכיפה והשלכותיה, וכעבור מספר מסוים של חודשים נדון שוב בתעריפים.

חוה ראובני: אבל יש למדינה חוזים עם אנשים.

בלהה חרחס: - - - לשנה - - -

גלעד ארדן: החוזים שלהם הם לשנה.

גלעד ארדן: אני מציע לצמצם את התקנה לשנה בלבד.

אמנון כהן: אני מבקש לשמוע את פריסת האיזורים מבחינה גיאוגרפית, ולקבל פירוט עלויות.

גלעד ארדן: אבל אם נראה שהורדנו משמעותית את מספר הנוהגים בשכרות בשנה זו – אז זה בסדר.

גלעד ארדן: זה המחיר.

בלהה חרחס: בירושלים יש לנו 2 מגרשים.

אמנון כהן: ניגשו 2?

בלהה חרחס: ניגשו 4.

אמנון כהן: אז למה אי אפשר לאשר את כל הארבעה?

בלהה חרחס: כי התעריפים שלהם גבוהים מאוד.

גלעד ארדן: בצעתם התמחרות עם השניים שלא זכו, אם הם מוכנים להתיישר לפי המחיר הנמוך?

בלהה חרחס: זה לא בהתאם למה שהגדרנו במסגרת המכרז.

בלהה חרחס: במסגרת המכרז, אמרנו מראש שנקבע 2 זכיינים באזור ירושלים.

גלעד ארדן: כתבתם בתקנות בין 6 ל-20.

בלהה חרחס: קבענו שבכל אזור יהיו עד 2 זכיינים.

אמנון כהן: מהו אזור?

בלהה חרחס: אזור טריטוריאלי משטרתי.

בלהה חרחס: כך למשל: תחום העיר ירושלים הוא כל מה שמוגדר תחת "מחוז ירושלים"

לאה ורון: היכן ממוקמים המגרשים?

בלהה חרחס: "חניון הלאום" נמצא מעבר לכביש.

בלהה חרחס: "מחסני ערובה" בדרך בית לחם 11.

יואל הדר: אם היינו אומרים שאנחנו מקבלים כל מגרש, לא היתה תחרות.

גלעד ארדן: אם יוסיפו יותר מ-2 מגרשים, הם פתאום ירצו להעלות מחירים כי הם יטענו שזה מתפזר.

גלעד ארדן: השאלה היא אם שמרתם לעצמכם את הזכות להוסיף אם יש הרבה.

יואל הדר: אבל אז מה שקובע הוא התקנות שלכם, שקובעות את הרף הגבוה בכל מקרה המכרז יוצר מחויבות של הזכיין.

יואל הדר: אם אנחנו נופלים, התקנות שלכם הן בכל מקרה הרף הגבוה.

בלהה חרחס: אני מדברת על מחירים לאחר מע"מ.

בלהה חרחס: "הלאום" דרש 46.60 ש"ח עד היום ה-29.

בלהה חרחס: כולם מתייחסים ליום אחד מתוך 29 הימים הראשונים.

בלהה חרחס: לאחר מכן, כאשר האחסנה היא ארוכת-טווח, מעל 30 יום, עבור כל יום החל ביום הראשון – 10.71 ש"ח.

חוה ראובני: מוטב לאדם שיעמידו לו את הרכב 30 יום, ולא 20 יום.

בלהה חרחס: אבל מכיוון שאף אחד לא אוהב את הרכב שלו במקום אחר זולת החניה שלו, אני רוצה לראות אנשים שרק בשל כך יימנעו.

אתי בנדלר: מה לגבי רכב כבד?

לאה ורון: 46.6 ש"ח מול 10.71 ש"ח?

בלהה חרחס: לרגע חשבנו שהם שוגים, אבל הם התעקשו שהם לא שוגים.

רוני לוינגר: לקצין אין שיקול דעת לתת את זה פחות מ-30 יום; 30 יום הם בלוק.

רוני לוינגר: רק בית משפט יכול.

רוני לוינגר: לכן הלכנו על תעריף אחר.

רוני לוינגר: רוב ההשבתות הן 30 יום – במחיר הנמוך.

אמנון כהן: במכרז זה 29?

בלהה חרחס: כן.

אמנון כהן: מי קבע שזה לאחר 29 יום?

אמנון כהן: אני רוצה שכבר אחרי 25 יום זה יהיה תעריף נמוך יותר, למשל.

בלהה חרחס: אלה כללי המכרז: המכרז אמר "לכל יום אחסנה, עד 29 ימים מחיר מסוים.

בלהה חרחס: " מכיוון שאנחנו יודעים שבדרך כלל זה יהיה 30 יום ומעלה, הפערים שיהיו בדרך כלל – זולת מקרים בהם בית משפט קובע שזה יהיה פחות--

גלעד ארדן: הוא בסוף גם ירוויח, כי כשהוא מקפיא את הביטוחים שלו לחודש הוא חוסך כ-500 ש"ח ונוסע בתחבורה הציבורית.

גלעד ארדן: לדעתי, האזרח יוצא מורווח.

גלעד ארדן: ההקפאה של ביטוח מקיף היא חיסכון של כ-500 ש"ח לחודש.

אתי בנדלר: בעיקר כשמדובר בכלי רכב מסחריים.

גלעד ארדן: במסחרי זה יותר.

בלהה חרחס: המחיר לרכב כבד הוא 58.25 ש"ח, לאחר 30 יום זה 19.57 ש"ח, כולל מע"מ.

בלהה חרחס: אנחנו יכולים להעביר לכם את הנתונים מודפסים בטבלה.

לאה ורון: אם כן, אבקש שתעבירו העתק ליושב ראש.

אתי בנדלר: התעריפים בצפון - - -

אמנון כהן: אנחנו רוצים שיהיו יותר מגרשים.

בלהה חרחס: אם נדע שחסרים מגרשים, אנחנו יכולים לפרסם.

אמנון כהן: לא משום שחסרים מקומות, אלא כדי שתהיה נגישות לאזרחים.

גלעד ארדן: אדוני היושב ראש, אם יוסיפו מגרשים המחיר יעלה בהכרח.

גלעד ארדן: כל בעל מגרש יעשה חשבון שאם יהיו הרבה מגרשים יהיו אצלו פחות רכבים, ולכן ידרוש מחיר גבוה יותר לכיסוי ההוצאות.

חוה ראובני: התקורה היחסית עולה – ההוצאות הקבועות של השמירה והגידור לא יפחתו באופן יחסי להקטנת מספר הרכבים.

גלעד ארדן: בואו נתחיל ליישם את זה, ונראה.

גלעד ארדן: הם הרי יכולים להוסיף.

גלעד ארדן: הם שמרו לעצמם את הזכות להוסיף מגרשים.

יואל הדר: צריך לראות מהן התוצאות של התקנות האלה ושל החוק.

אמנון כהן: נתקדם לסעיף קטן (ב).

יואל הדר: "(ב) תוקפו של אישור ראש מת"ן כאמור בתקנת משנה (א), יהיה לתקופה שלא תעלה על 12 חדשים, וניתן להאריכו לתקופה נוספת של עד 24 חודשים".

יואל הדר: זה בהתאם לתנאי המכרז.

אתי בנדלר: מתי התחילו 12 החודשים?

יואל הדר: הם עדיין לא התחילו.

אתי בנדלר: כלומר, זה מיום תחילת התקנות?

יואל הדר: לא, אחרי התקנות.

יואל הדר: ברגע שבו יודיעו לנו - - - יש כאן פרוצדורה - - - ברגע שבו נודיע על התחולה - - - "(ג) לא יאפשר ראש מת"ן מגרש כמגרש אחסנה אלא אם כן נתקיימו בו תנאים אלה: (1) הוא מגודר והכניסה אליו תהיה רק דרך כניסה מבוקרת; (2) הותקנה בו תאורה שתאפשר זיהוי של תנועת אנשים וכלי רכב במשך כל שעות היממה; (3) על מגרש האחסנה תופקד שמירה כל שעות היממה בהיקף הנדרש לצורך פיקוח על תנועת אנשים וכלי רכב; (4) משטרת ישראל אישרה כי אין מניעה שמפעיל מגרש האחסנה ישמש בתפקיד זה".

אתי בנדלר: למה אתם לא מכניסים לכאן את דרישות הביטוח?

אתי בנדלר: זו דרישה מהותית מאוד.

חוה ראובני: כי אלה הדרישות בפקודה.

אתי בנדלר: זה שהוא מגודר קבוע בפקודה?

חוה ראובני: כן.

אתי בנדלר: גם התאורה?

אתי בנדלר: כל זה קבוע בפקודה?

חוה ראובני: בסעיף 57א(ב)(2): "השר לבטחון הפנים, בהסכמת שר התחבורה ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, יקבע הוראות לענין זה, לרבות לענין אופן קביעתם של מגרשים שייועדו להעמדת רכב במהלך תקופת איסור שימוש והרשות הומסמכת לקבעם, מספרם, מיקומם וגודלם של מגרשים כאמור ואופן השמירה והפיקוח על כלי רכב שיועמדו בהם, וכן לענין שיעור ההוצאות".

אתי בנדלר: "לרבות".

חוה ראובני: מה שלא צריך להכניס לתקנות לא הכנסנו.

יואל הדר: עשינו את זה דרך המכרז.

יואל הדר: יש הרבה הוראות במכרז שהם צריכים לעמוד בהן.

חוה ראובני: גם שמירה ותאורה לא הגדרנו כאן.

יואל הדר: את גובה הגדר, למשל.

אמנון כהן: יש הערות נוספות?

אתי בנדלר: לא לתקנה זו.

אתי בנדלר: יש לי הערות לתקנה הבאה.

אמנון כהן: את התקנה הבאה לא נקרא היום.

אמנון כהן: ה צ ב ע ה בעד אישור סעיף 2 – פה אחד סעיף 2 אושר.

אמנון כהן: סעיף 2, על תתי הסעיפים (א), (ב) ו-(ג), מאושר, עד סעיף 3.

אמנון כהן: בכך אנחנו נועלים את הישיבה.

אמנון כהן: תודה לכולכם.

יואל הדר: יש לנו מועד תחילה.

אמנון כהן: ידוע לי.

אמנון כהן: אנחנו נקיים דיונים בהמשך.