ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 584, 2006-02-05 12:30

אמנון כהן: שלום לכולכם, אני פותח את הדיון בנושא: צו רשות שדות התעופה (הוראת שעה) (שינוי התוספת לחוק), התשס"ו-2006 בדבר שינוי שם "מסוף הערבה" ל"מסוף רבין".

אמנון כהן: לאחר מכן, נדון בתקנות התעבורה (תיקון מס'...), התשס"ו-2005 בדבר סדרי בטיחות לנוסעים: הסעת תלמידים, מניעת הרכבתם של ילדים על אופנועים, חגורות בטיחות למורי הנהיגה והבוחנים.

אמנון כהן: מי מציג את הנושא?

צביה בלאו: החלטת ממשלה 477 החליטה על הסבת שם "מסוף ערבה" ל"מסוף יצחק רבין" - - - מדובר במסופי גבול יבשתיים.

צביה בלאו: על פי חוק רשות שדות התעופה – הוראת שעה.

לאה ורון: מדוע זו הוראת שעה?

צביה בלאו: זו הוראת שעה עד שיבטלו אותה.

לאה ורון: זה ברור, אבל מדוע נזקקים לשינוי שם בהוראת שעה?

צביה בלאו: כי בינתיים זה משהו זמני - - - מכוח חוק רשות שדות התעופה.

צביה בלאו: יש את הוראת השעה הזו, שקובעת שניתן לגרוע או להוסיף מעברי גבול יבשתיים על פי הוראת השעה הזאת.

צביה בלאו: לא ברור לי בדיוק מדוע זה בהוראת שעה, אבל זה בהוראת שעה.

לאה ורון: כי הוועדה כבר דברה על כך בעבר.

צביה בלאו: יש משמעות לכך שזה לא קבוע?

צביה בלאו: למה זה מפריע שזה לא קבוע?

אמנון כהן: את רוצה הוראת שעה לשנה?

אמנון כהן: לכמה זמן?

צביה בלאו: עד שהיא תבוטל.

אמנון כהן: עד שיחליטו על שם מישהו אחר.

צביה בלאו: הוראת השעה היא בתוקף עד שהיא תבוטל.

קריאה: הוראת השעה היא החוק שהסמיך את רשות שדות התעופה, שמטבעה אמורה לעסוק אך ורק במעברים – בכניסה וביציאה בדרך האוויר ממדינת ישראל.

קריאה: הוסיפו לנו את הטיפול במסופים היבשתיים, וזה הוסף כהוראת שעה, שתוקפה הוא מיום ההכרזה ועד לביטולה.

אמנון כהן: מתוך כך נגזר גם השם - - -

לאה ורון: לכך התייחסה הוועדה בעבר, וביקשה להסדיר את זה סופית.

אמנון כהן: המדינה צעירה – בונים לאט-לאט.

צביה בלאו: מועצת רשות שדות התעופה אישרה את השינוי.

צביה בלאו: אומנם לא מדובר כאן בגריעת שם או הוספתו, אבל התייעצנו עם משרד המשפטים, ויהושע שופמן, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דאז, אמר שזה ניתן להיעשות בדרך הזו לשינוי שם.

צביה בלאו: לכן אנחנו מבקשים לאשר את שינוי השם.

אמנון כהן: יש מתנגדים לכך?

אמנון כהן: קראי בבקשה את הצו.

צביה בלאו: צו רשות שדות התעופה (הוראת שעה) (שינוי תוספת לחוק), התשס"ו-2006 "בתוקף סמכותי, לפי סעיף 2(ד)(2) לחוק רשות שדות התעופה (הוראת שעה), התש"ם-1980, (להלן – החוק), בהתייעצות עם מועצת הרשות ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מצווה לאמור: סעיף 1 – שינוי שם מסוף מעבר בחלק (ב) לתוספת לחוק, במקום "מסוף הערבה", יבוא "מסוף יצחק רבין".

צביה בלאו: על החתום: מאיר שטרית, שר התחבורה והבטיחות בדרכים".

צביה בלאו: היו"ר אמנון כהן: אין התנגדות.

צביה בלאו: ה צ ב ע ה בעד - פה אחד ההצעה לאשר את הצו נתקבלה.

אמנון כהן: אם כן, אנחנו מאשרים את הצו: צו רשות שדות התעופה (הוראת שעה) (שינוי התוספת לחוק), התשס"ו-2006 בדבר שינוי שם "מסוף הערבה" ל"מסוף רבין", אושר פה אחד.

אמנון כהן: נעבור כעת לדיון בנושא הבא.

אמנון כהן: תקנות התעבורה (תיקון מס'...), התשס"ו-2005 בדבר סדרי בטיחות לנוסעים: הסעת תלמידים, מניעת הרכבתם של ילדים על אופנועים, חגורות בטיחות למורי הנהיגה והבוחנים

אמנון כהן: אני פותח את הדיון בתקנות התעבורה (תיקון מס'...), התשס"ו-2005 בדבר סדרי בטיחות לנוסעים: הסעת תלמידים, מניעת הרכבתם של ילדים על אופנועים, חגורות בטיחות למורי הנהיגה והבוחנים.

אמנון כהן: מי מציג את התקנות?

חוה ראובני: ניסינו לחבר כאן יחד כמה נושאים, שקשורים בבטיחות נוסעים.

חוה ראובני: לפני שאתחיל לקרוא את התקנות, אבקש להקדים ולומר: אני מקווה שמונח לפני היושב ראש הנוסח המעודכן, ששלחתי ב-31 בינואר, 2006.

אמנון כהן: לא, יש לי את הנוסח הישן.

לאה ורון: האם את מחליפה נוסחים, עו"ד ראובני?

חוה ראובני: זה מה ששלחתי ב-31 בינואר.

חוה ראובני: בתאריך זה העברתי במייל, והשר חתם גם על מכתב, שבו הוא מניח באופן פורמלי נוסח מתוקן של התקנות.

חוה ראובני: אני חייבת לציין שגם אחרי הנוסח המעודכן, שהגשתי ברגע האחרון, הגיעו אליי עוד כמה הערות.

לאה ורון: אז תעירי בכל פעם שיש הערה.

חוה ראובני: אני מתנצלת – ככל שהזמן עבר הגיעו אליי הערות.

אמנון כהן: את צריכה להגיע אליי אחרי שכל ההערות כבר אצלך.

חוה ראובני: אני חיכיתי, אבל אחרי ה-31 בינואר, כשהדיון מתקיים ב-5 בפברואר, לא רציתי לחכות יותר.

חוה ראובני: חשבתי שמיציתי הכל, אבל התברר שטעיתי ואני מתנצלת על כך.

חוה ראובני: אבל כל התיקונים הנוספים מתייחסים לאותו ענין.

חוה ראובני: היו"ר אמנון כהן:

חוה ראובני: אבקש שתסבירי מה היה ומה מתקנים.

חוה ראובני: ראשית, אנחנו עושים סדר עם רכב להסעת תלמידים.

חוה ראובני: היה לנו את הנושא של דוח ועדת אלבז, שעסק בהסדרה של כל ההסעות--

אמנון כהן: זה דוח עב כרס.

אמנון כהן: כל פעם נגזר ממנו נושא אחר?

חוה ראובני: לא כל ההמלצות שבו אומצו.

חוה ראובני: אבל מה שניתן היה לביצוע מיידי – וזה מה שעשינו בחודש מאי – היה ביטול שלושה ילדים בספסל.

חוה ראובני: זה דבר שהיה פשוט חקיקתית, ולא דרש התייעצויות מקצועיות ובדיקות.

חוה ראובני: כיוון שזאת היתה ההמלצה – הבאנו, הרצנו וזה קיים.

אמנון כהן: המשטרה אוכפת שהכל בסדר?

קריאה: מ-1 בספטמבר.

חוה ראובני: מרכיבים נוספים חייבו כל מני בדיקות, והיו מורכבים יותר מבחינה ביצועית וחקיקתית.

חוה ראובני: לפיכך לא עשינו אותם באופן מיידי.

חוה ראובני: אנחנו רוצים להביא כאן את הנושאים הנוספים האלה.

חוה ראובני: יחד עם זאת, אנחנו מביאים גם תקנות לביצוע תיקון מס' 68 לפקודת התעבורה, שהתחיל כהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת שאול יהלום, שעוסק גם הוא ברכב להסעת תלמידים, וחויבנו להתקין תקנות.

אמנון כהן: מדובר בתקנות האלה, בהמשך לחקיקה?

חוה ראובני: כן, וגם זה נמצא כאן.

אמנון כהן: גם של חבר הכנסת ארדן?

חוה ראובני: לא, זאת הצעת חוק של חבר הכנסת יהלום, אם אני זוכרת נכון.

אמנון כהן: גם של חבר הכנסת ארדן – בנושא השכרות.

חוה ראובני: לא, זה לא קשור לשכרות.

חוה ראובני: בנוסף, יש כאן שלושה נושאים שקשורים להסעת תלמידים, כמו הרכבה על אופנוע של ילדים או אנשים נמוכים במיוחד.

חוה ראובני: אנחנו מדברים הגבלת הדבר הזה ביחס לילדים שלא מגיעים לגובה של מטר, כי היום אין הגבלה על גיל הנוסעים על אופנוע – מי שמרכיבים אותו על אופנוע.

חוה ראובני: לפעמים מתקשרים אליי הורים מזועזעים – בדרך כלל במסגרת סכסוכי גירושין, שמנסים להפעיל גם אותנו בעסק הזה – ומספרים שבן הזוג או בת הזוג לוקחים את הילד המשותף לביקור או לבית הספר, ומרכיב אותו על אופנוע.

חוה ראובני: הם רוצים לדעת אם זה מותר, איך יכול להיות שזה מותר ומדוע אנחנו לא אוסרים את זה.

אמנון כהן: כלומר, תהיה משענת לרגליים?

חוה ראובני: יש כיום באופנועים מקום שמיועד להנחת הרגליים.

חוה ראובני: אנחנו אומרים: מי שהרגליים שלו לא מגיעות לשם, שלא ייסע באופנוע.

חוה ראובני: לא תחמנו את זה בגיל אלא בגובה.

חוה ראובני: זוהי העמדה המקצועית של ועדת בטיחות בינמשרדית.

אמנון כהן: ואם הילד נוסע מקדימה?

חוה ראובני: אסור להרכיב באופנוע מקדימה; באופנוע רוכבים רק מאחור.

חוה ראובני: אמרנו שמי שלא מגיע לאותם תומכי רגליים – אסור להרכיב אותו.

חוה ראובני: בנוסף, לפני מספר חודשים אישרה ועדת הכלכלה חובה גורפת לחגור חגורות בטיחות בכל רכב שמותקנות בו חגורות.

חוה ראובני: יש כלי רכב שחובה להתקין בהם חגורות, ויש כלי רכב שיש בהם חגורות שאין חובה להתקינן, אבל הן קיימות בכל זאת.

חוה ראובני: אמרנו: אם יש, חובה לחגור.

חוה ראובני: בעקבות זאת, עלתה בעיה ברכב הכבד – באוטובוסים של מורים ובוחנים.

חוה ראובני: הם אומרים שאם הם יחגרו – כיוון שמדובר בכלי רכב רחבים – זה מגביל את היכולת שלהם לשלוט בהגה לפי הצורך בזמן לימוד הנהיגה ובזמן המבחן, והם מבקשים לפטור אותם מחובת החגירה בזמן השיעור והמבחן.

חוה ראובני: בעיקרון, אלה הנושאים.

חוה ראובני: אתחיל לקרוא את התקנות: תקנה 1 – תיקון תקנה 1 "בתקנה 1 לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961 – (1) אחרי הגדרת "הסדר תנועה", יבוא: "הסעת תלמידים" – הסעה של ילדים באוטובוס פרטי או ברכב ציבורי לבית ספר כהגדרתו בסעיף 70ג(ד) לפקודה או לפעילות מאורגנת עבור ילדים, למעט בנסיעה בקו שירות".

חוה ראובני: כאן אני מבקשת להוסיף מעבר למה שכתוב: "לענין זה, ילדים – מי שטרם מלאו לו 18 שנים".

חוה ראובני: היו"ר אמנון כהן: מה את מבקשת כאן?

חוה ראובני: כאן זאת הגדרה.

חוה ראובני: בהמשך נקבע כל מני כללים לגבי הסעת תלמידים.

חוה ראובני: כאן אני רוצה להגדיר למה אני קוראת "הסעת תלמידים" בתקנות.

אמנון כהן: עד היום איך זה היה כתוב?

חוה ראובני: אין.

חוה ראובני: יש הגדרה חלקית להסעת ילדים בתקנה 83.

אמנון כהן: החוק של שאול יהלום דיבר על הצבת שילוט.

חוה ראובני: כן – החובה להתקין שילוט קיימת גם היום.

חוה ראובני: בהמשך, אדוני יראה שזה מטיל חובות של פנסי איתות, חובת השילוט תשאר, נאסור להסיע ילדים בעמידה, ונאסור לעשות הסעות תלמידים אלא ברכב שנרשם ככזה.

אמנון כהן: זה רק בהסעת אוטובוסים?

חוה ראובני: לא – באוטובוס פרטי או ברכב ציבורי.

אמנון כהן: לא רכב פרטי?

חוה ראובני: לא רכב פרטי.

חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים על ההסעות המאורגנות.

אמנון כהן: זה כולל גם את המיניבוסים?

חוה ראובני: ברגע שבו הוא ציבורי – כן: אוטובוס זעיר ציבורי.

חוה ראובני: כל הואנים הציבוריים, חברות ההסעים כלולים בכך.

חוה ראובני: אתי בנדלר: זה כולל הסעה של ילדים נכים – הסעה בטיחותית?

חוה ראובני: אני השמטתי את זה.

אתי בנדלר: כי זה היה בנוסח הראשון.

אתי בנדלר: כדי שאדוני יבין את השאלה שלי: קיים חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות, בתוכו יש גם תקנות שמדברות על הסעה בטיחותית לילדים נכים, ושם יש מפרט מיוחד לרכב בטיחותי.

אתי בנדלר: רציתי לדעת מהי הזיקה בין התקנות המוצעות כאן לבין התקנות לפי חוק הסעה בטיחותית.

חוה ראובני: כדי שלא ליצור את הזיקה הזאת, השמטנו את ההתייחסות להסעת ילדים ופעוטות עם מוגבלות מהתקנות האלה, כיוון שאם הן היו נשארות כאן, המשמעות היתה שהסעה לילדים ולפעוטות עם מוגבלות היתה צריכה להתבצע ברכב להסעת ילדים על פי התקנות האלה, ולא לפי התקנות שם, ושם מדובר בכלי רכב שמיועדים, מאובזרים ומותקנים במיוחד בהתייחס - - - ועליהם ימשיך לחול החוק ההוא.

אתי בנדלר: אם כך, אני מציעה שתוועצו במשרד המשפטים אם יש צורך לכתוב במפורש שתקנה זו לא תחול על הצעה לפי תקנות הסעה בטיחותית.

חוה ראובני: אני אבדוק אם יש צורך למעט את זה במפורש.

חוה ראובני: "(2) אחרי הגדרת "רכב" יבוא: "רכב להסעת תלמידים" – רכב המיועד לפי מבנהו לשמש להסעת תלמידים, שהתקיימו בו דרישות שקבע השר לגבי רכב להסעת תלמידים ושמופקד לעיון הציבור באגף הרכב במשרד התחבורה בשעות העבודה הרגילות של המשרד, ושצויין ברשיונו שרשאי הוא לשמש כרכב להסעת תלמידים".

חוה ראובני: כאן אנחנו מגדירים את הרכב הזה, ואומרים שיתקיימו בו דרישות שקבע השר – דרישות שאפשר יהיה לעדכנן באורח גמיש עם הזמן.

חוה ראובני: כפי שתראו בתקנות אלה, בשלב זה הדרישות הן מצומצמות יחסית.

חוה ראובני: יש המלצות נוספות בדוח ועדת אלבז, שאפשר שיואמצו במשך הזמן.

אתי בנדלר: בינתיים נקבעו כבר דרישות?

אתי בנדלר: הן הופקדו?

חוה ראובני: זה בתהליך הכנה.

חוה ראובני: עד תהליך התחילה הן יהיו.

אתי בנדלר: תהליך התחילה הוא קצת מאוחר, כי צריך להכין את הרכב לפני כן לדרישות האלה.

אתי בנדלר: חוה ראובני: בוודאי.

אתי בנדלר: תאריך התחילה שבקשנו הוא 1 בספטמבר, ונמסר לי שעד חודש מאי כבר יהיו מפרטים.

אתי בנדלר: זה מה שנמסר לי בשבוע שעבר.

קריאה: זה כבר נמצא בעבודה.

חוה ראובני: כך ייוותרו 3-4 חודשים לביצוע.

אתי בנדלר: רכב להסעת תלמידים הוא רכב "שהתקיימו בו דרישות שקבע השר", ובינתיים לא נקבעו דרישות של השר.

אתי בנדלר: הם אומרים שעד חודש מאי--

חוה ראובני: לא, יש כבר שתי דרישות כאן, בתקנות.

אתי בנדלר: אבל אני מניחה שזה מעבר לכך; אחרת לא היה צורך--

חוה ראובני: כרגע לא מדובר על מעבר לכך.

חוה ראובני: כאן יש את מערכת האיתות, שחוייבנו בה לפי תיקון 68 לפקודה, וחגורות הבטיחות.

אתי בנדלר: היא לא מדברת על הדרישות שמעוגנות בתקנות; מדובר בדרישות נוספות, מעבר לכך.

לאה ורון: שאינן ידועות.

אתי בנדלר: שכרגע הן לא ידועות – הן בתהליך עבודה.

חוה ראובני: שיהיו מופקדות לעיון הציבור, ומבטיחים לי שהן יהיו מוכנות בחודש מאי.

אמנון כהן: את בטוחה שיהיה לו זמן להתקין את הדברים האלה, בגלל הבחירות?

חוה ראובני: אני מניחה שיהיה לו הזמן.

חוה ראובני: בסופו של דבר, הדרגים המקצועיים יכינו ויציגו בפניו.

חוה ראובני: אתי בנדלר: האם את לא חושבת שראוי בתקנות לתחום את פרק הזמן לפרסום דרישות ראשונות לכל הפחות, כדי שבאמת יהיה איזשהו פרק זמן סביר בין פרסום אותן דרישות לבין תחילת התקנות – כדי שניתן יהיה להתאים את כלי הרכב שמיועדים להסעת תלמידים?

חוה ראובני: אם לצורך הענין, משהו בלתי צפוי יעכב תהליך - - -

חוה ראובני: ואנחנו נחזור לכאן בחודש אוגוסט, ונבקש לדחות את התחילה.

אתי בנדלר: אתם לא תחזרו, כי אם הוא יפרסם ב-1 באוגוסט, למשל, תגידו שחודש אחד מספיק.

אמנון כהן: אני גם רוצה לדעת מה עוד הוא רוצה להחיל – מהם הדברים הנוספים.

חוה ראובני: בשלב הנוכחי, מדובר אך ורק בפנסים, שנדרשים לפי פקודת התעבורה, ובחגורות הבטיחות.

אמנון כהן: איך אני יכול לדעת מהם הדברים הנוספים?

חוה ראובני: בשלב הזה זה עדיין לא - - -

אמנון כהן: אם כך, אני אגביל את זה רק לדברים האלה.

חוה ראובני: חבל.

אמנון כהן: אבל אני צריך לדעת מה זה מכיל – אולי זו גזירה קשה שאי אפשר לעמוד בה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לראות אם זה מידתי או לא.

אמנון כהן: לא משאירים את הדברים באופן פתוח.

אמנון כהן: אומנם מדובר בשר המכובד, אבל אנחנו צריכים לדעת מה עוד בכוונתו לעשות.

חוה ראובני: כיוון שמדובר בדברים גמישים, בטכנולוגיות שונות וברעיונות קיימים, חשבנו להשאיר את זה גמיש.

חוה ראובני: הרי מצד אחד זו הכבדה מסוימת על ציבור המסיעים.

חוה ראובני: מצד שני, כל דבר שיוסף מהווה תועלת משמעותית ברמת שיפור הבטיחות של התלמידים.

חוה ראובני: לכן יש רעיונות, שחלקם עלה כבר בדוח של ועדת אלבז, וחשבנו שנכון יהיה להשאיר למערכת המינהלית את הגמישות.

חוה ראובני: היו"ר אמנון כהן: אי אפשר להשאיר פתוח.

חוה ראובני: אנחנו יכולים לאשר כפי שבקשתם כרגע, בתקנות.

חוה ראובני: כל דבר חדש שתרצו – תביאו לאישור כאן.

חוה ראובני: כל דבר כזה מעכב אחר כך את היישום, אדוני.

אמנון כהן: זה לא מעכב.

אמנון כהן: תראי – אני מקיים את הדיון במהירות.

אמנון כהן: רק ביקשתם, וכבר קיימתי דיון.

אמנון כהן: גם בעתיד, אשתדל מאוד, אם אהיה כאן.

אמנון כהן: כל יושב ראש ועדת כלכלה הוא אדם אחראי, והוא בוודאי ירצה לקדם נושאים בטיחותיים, על אחת כמה וכמה נושאים הקשורים לבטיחות ילדים ולהסעת ילדים.

אמנון כהן: לכן מצד אחד אנחנו צריכים את הבדיקה שלנו ואת הדיון הפרלמנטרי, כפי שאנחנו מקיימים היום.

אמנון כהן: לא נוח לי לקיים דיון היום כאשר כל אחד מחברי הכנסת צריך להתמודד על עתידו.

אמנון כהן: אבל כיוון שהנושא הזה חשוב מאוד, אנחנו מקיימים דיון גם בפגרה.

חוה ראובני: כיוון שלוחשים לי כאן באוזן שהדרג המקצועי מסכים--

אמנון כהן: מסכימים – בוודאי שמסכימים.

קריאה: רק נכניס שילוט - - -

חוה ראובני: פנסים וחגורות?

אמנון כהן: מה שמוגדר שנכניס – אין לי בעיה.

אמנון כהן: אבל לא דבר עמום, באוויר.

אמנון כהן: אם יש משהו שאתם כבר יודעים אותו, אנחנו נכניס.

אמנון כהן: אבל אני לא יכול להשאיר את זה פתוח.

אתי בנדלר: פנסים - - -

אמנון כהן: זה לא פה – זה בסעיפים הבאים.

אמנון כהן: נגיע אליהם.

לאה ורון: אבל אי אפשר להחליט "שהתקיימו בו דרישות שקבע השר".

לאה ורון: צריך לתקן את זה.

לאה ורון: אתי בנדלר: "שהתקיימו בו דרישות המתייחסות לפנסי הרכב, לחגורות בטיחות ולשילוט, כמפורט בתקנות אלה".

חוה ראובני: כן.

יהודה אלבז: עדיין צריך להיות מפרט טכני.

חוה ראובני: המפרט בהכנה, לא?

יהודה אלבז: אבל עדיין צריך להיות מפרט טכני.

חוה ראובני: בוודאי.

אמנון כהן: אנחנו נכנס את הנושאים לגביהם יש הסכמה.

לאה ורון: "שהתקיימו בו דרישות המתייחסות לפנסי סימון ואיתות, לחגורות בטיחות, לשילוט"--

אתי בנדלר: כאן אפשר כבר להוסיף "כפי שקבע השר, והמופקדות לעיון הציבור"--

אמנון כהן: "באגף הרכב במשרד התחבורה".

אמנון כהן: יש הערות נוספות לתקנה 1?

אמנון כהן: ה צ ב ע ה בעד אישור תקנה 1 – פה אחד תקנה 1 אושרה.

אמנון כהן: תקנה 1 אושרה עם התיקון.

אמנון כהן: אתי בנדלר: ובכל מקרה, עד חודש מאי הדרישות הטכניות בקשר לשלושת הנושאים האלה יפורסמו?

חוה ראובני: כן, כך נמסר לי.

קריאה: יש לנו השגות לגבי חגורות בטיחות – יבוא זמן לכך?

אמנון כהן: עוד מעט.

חוה ראובני: תקנה 2 – תיקון תקנה 83 "בתקנה 83 לתקנות העיקריות – (1) בכותרת השוליים, במקום "ילדים" יבוא "תלמידים".

חוה ראובני: "

אמנון כהן: מדוע?

חוה ראובני: כי היום אנחנו קוראים לתקנה הזאת "הסעת ילדים", והחלפנו את המינוח ל"הסעת תלמידים" כדי לעשות זאת באופן אחיד.

חוה ראובני: הרי הגדרנו קודם את המונח "הסעת תלמידים".

אתי בנדלר: רכב להסעת תלמידים – זה - - - בתיקון של יהלום יהלום בפקודה.

חוה ראובני: בנוסף, הגדרנו את זה כאן, בתקנה 1.

אמנון כהן: קיטנה זה גם תלמידים?

חוה ראובני: כן.

חוה ראובני: הגדרת תלמידים כוללת: פעילות מאורגנת עבור ילדים, וזה כולל קיטנה ותנועת נוער.

אמנון כהן: מה קורה עם ילדים שנוסעים בבוקר באוטובוס עירוני רגיל.

אמנון כהן: חוה ראובני: זה לא חל.

אמנון כהן: מדוע?

אמנון כהן: הם לא ילדים?

חוה ראובני: הם ילדים, אבל הם מצטרפים לתחבורה הכללית.

חוה ראובני: אלה לא אוטובוסים ייעודיים עבורם.

חוה ראובני: הם משמשים את כלל הציבור, והנורמות שחלות עליהם הן - - - ככל נושא אחר.

אמנון כהן: שם יכולים להדחף מאה ילדים בשעות הבוקר.

חוה ראובני: אלה קווי שירות.

חוה ראובני: אנחנו מרחיבים דרישות טכניות ייחודיות ודרישות של צפיפות, עמידה וכו'--

אמנון כהן: כי עלו בעיות כאלה.

אמנון כהן: מר אלבז ישב כאן אתנו.

יהודה אלבז: אני ממליץ מאוד לעשות הסעה מאורגנת לקבוצה קטנה של תלמידים, שצריכים להגיע לבית הספר, ולא לשלוח אותם לבד באוטובוס.

יהודה אלבז: אני חושב שיש משהו לא בסדר בכך שהורים שולחים אותם לבד באוטובוס, כשהם יודעים שהם נוסעים עם מאה ילדים באוטובוס.

אמנון כהן: אבל למה אי אפשר להגביל את האוטובוס כך שלא ייקח מאה אלא חמישים שיישבו?

יהודה אלבז: זאת שאלה אחרת.

יהודה אלבז: אני חושב שאגף הרכב כאן צריך לעשות איזושהי עבודה בנוגע - - -

אמנון כהן: לא התייחסת לכך בדוח אלבז?

יהודה אלבז: זה לא ענין של תלמידים – מצב של מאה מבוגרים לא טוב יותר ממצב של מאה תלמידים.

יהודה אלבז: בקו שירות זה לא ענין ספציפי לילדים.

יהודה אלבז: מה שספציפי לילדים הוא הבעיה הקשה הנהוגה במקומות רבים, לפיה שולחים את הילדים לבד, שיסתדרו, וזה בעייתי מאוד.

יהודה אלבז: אבל כשעושים פעילות מאורגנת, הסעה מאורגנת צריכה להיות לפי סטנדרטים מסוימים.

יהודה אלבז: היו"ר אמנון כהן: האם אתם נותנים את הדעת גם לכך שיש אזורים מסוימים בהם צריכים לנסוע לבית הספר, ויש תחבורה עם ילדים, וילדים נדחסים ונמעכים--

לאה ורון: הם סבורים בין היתר שצריכה להיות הסעה שמיועדת לתלמידים.

אמנון כהן: הם סבורים, אבל איך מביאים את זה לכדי מעשה?

יהודה אלבז: אנחנו לא יכולים לארגן הסעות במקום ההורים.

יהודה אלבז: במקרים כאלה, כאשר אנחנו מזהים שיש בעיה, אנחנו שמים תגבור מסוים בקטע הזה.

יהודה אלבז: כך למשל, קו 80 הוא תגבור של קו 10 בירושלים.

יהודה אלבז: יש בירושלים קו 10, שנוסעים בו ילדים רבים.

יהודה אלבז: לכן עשינו תגבור מיוחד – קו 80 – שפעיל בשעות שיש בהן הרבה ילדים.

יהודה אלבז: עם זאת, אנחנו לא יכולים לצפות מראש, אלא להגיב מיד: אנחנו רואים צפיפות, ומוסיפים נסיעות.

יהודה אלבז: רואים פחות צפיפות – מורידים נסיעות.

יהודה אלבז: אנחנו לא יכולים לצפות מראש מה יקרה, כפי שמוסד חינוכי היה עושה אם הוא צריך היה לארגן לילדים.

יהודה אלבז: לצערנו הרב, זה המצב במקומות רבים, גם בירושלים בין היתר, מאז הפסיקו לעשות הסעות תלמידים מאורגנות.

יהודה אלבז: רציתי להוסיף: לפני שנתיים התרענו בפני הבעיה שתיווצר כאשר ביטלו את שעת האפס.

יהודה אלבז: כאשר ביטלו את שעת האפס, התרענו שתיווצר צפיפות נוראה של ילדים בשעות השיא.

יהודה אלבז: אף אחד לא התייחס לכך, אבל זה מה שקורה היום.

יהודה אלבז: זה קורה היום כי לפני שנתיים ביטלו את שעת האפס.

יהודה אלבז: כל הילדים נוסעים היום באותה שעה.

יהודה אלבז: אז זה בסדר לבטל את שעת האפס אם מארגנים הסעות מיוחדות לילדים.

יהודה אלבז: אבל אם משאירים אותם לבד באוטובוס--

קריאה: מהי שעת אפס?

לאה ורון: התלמידים התחילו את הלימודים בשעה 7:00 או 7:20, במקום ב-8:00.

לאה ורון: באופן הזה, מספר התלמידים התחלק בין שעות הבוקר.

חוה ראובני: "(2) במקום תקנת משנה (א) יבוא: "(א) לא יבצע אדם הסעת תלמידים, אלא ברכב להסעת תלמידים.

חוה ראובני: "" "(3) בתקנת משנה (ב) – (1) במקום "רכב המבצע הסעת ילדים", יבוא "ברכב להסעת תלמידים; (2) במקום "הסעת ילדים" יבוא "הסעת תלמידים".

חוה ראובני: " זה ענין של איחוד המינוח.

חוה ראובני: "(4) אחרי תקנת משנה (ב) יבוא: "(ב1) לא יסיע אדם תלמידים בעמידה בהסעת תלמידים.

חוה ראובני: "

אתי בנדלר: למה "בהסעת תלמידים" ולא "ברכב להסעת תלמידים"?

חוה ראובני: אני חשבתי על ההסעה ולא על הרכב, אבל לדידי אין בעיה לעשות כך או כך.

חוה ראובני: אני חשבתי על עצם ההסעה.

חוה ראובני: "(ב2) הנוהג ברכב להסעת תלמידים יפעיל את פנסי האיתות המותקנים בו על פי הדרישותש נקבעו לגבי רכב להסעת תלמידים, בכל עת שדלתות הרכב פתוחות.

חוה ראובני: "

יהודה אלבז: זה לא צריך להיות אוטומטי?

חוה ראובני: זה שייך למפרט.

חוה ראובני: אני לא יודעת מה יהיה במפרט.

יהודה אלבז: למה לא להפוך את זה לאוטומטי?

יהודה אלבז: למה להשאיר את זה לשיקול הנהג?

חוה ראובני: זה ענין של מפרט.

אמנון כהן: אתה מתכוון לכך שברגע פתיחת הדלת זה יתחיל להבהב.

חוה ראובני: הבעיה היא בכך שזה רכב שלא משמש להסעת תלמידים בלבד.

חוה ראובני: אחר כך, בכל שימוש אחר, בכל פעם שהוא יפתח את הדלת--

אמנון כהן: לא, יהיה לו שם מתג.

חוה ראובני: יכול להיות שהמפרט יכלול פונקציה כזאת - - - אבל זה ענין של מפרט.

חוה ראובני: היה וזה אפשרי, אני מניחה שינסו לעשות את זה.

חוה ראובני: בעקבות ההערה הקודמת שלי, אני מבקשת להוסיף טקסט שלא כתוב אחרי (4): בתקנת משנה (ג), במקום "המסיע ילדים ברכב להסעת ילדים", יבוא: "המבצע הסעת תלמידים".

חוה ראובני: עצם התיקון של תקנת משנה (ג) נבע מהשמטה.

חוה ראובני: אבל הניסוח המדויק – וזה יבוא גם בהתייחסויות הבאות – הגיע מהערת המשטרה כאן, ובצדק: תקנת משנה (ג) עוסקת בכך שיעלו תלמידים מהדלת הקדמית, ולא מדלתות אחוריות.

חוה ראובני: ברור שאנחנו רוצים להחיל את הנורמה הזאת על רכב להסעת תלמידים, אבל אנחנו רוצים להחיל אותה גם על החאפרים.

חוה ראובני: כלומר, החובה להעלות ולהוריד מהדלת הקדמית בלבד – ובהמשך בתקנת משנה (ד), ביחס לחובה לבצע סריקה ברכב – תחול על כל רכב המבצע הסעת תלמידים, גם אם הוא לא רכב מאושר להסעת תלמידים.

חוה ראובני: גם על החאפרים תחול החובה הזאת.

אמנון כהן: מה עם מלווים?

חוה ראובני: לא הטלנו חובת ליווי.

אמנון כהן: מתי ייכנסו סוף סוף המלווים?

קריאה: מי יממן?

חוה ראובני: כשיימצא לכך הכסף, אני מניחה.

אמנון כהן: משרד החינוך.

אמנון כהן: כי רוב התאונות מתרחשות לאחר שלא ראו שהילדים עלו או ירדו, או נתפסו בגלגלים.

אמנון כהן: לכן צריך מישהו צריך ללוות – אולי להגביל ביחס לגילאים מסוימים וכיתות מסוימות.

אמנון כהן: מר אלבז, לא התייחסת לכך בדוח שלך?

יהודה אלבז: בוודאי שכן.

אמנון כהן: זה לא בסדר העדיפויות?

יהודה אלבז: זה ראשון בסדר העדיפויות.

אמנון כהן: אז איפה זה?

אמנון כהן: לכל הפחות כיתות א', ב', ו-ג'.

יהודה אלבז: אני אמרתי, אבל כפי הנראה השיקול הכספי גדול גם הוא.

אמנון כהן: יש גביית עודף של 14 מיליארד ש"ח.

חוה ראובני: מסיבה זו הטלנו לכל הפחות את החובה לעלות ולרדת מהדלת הקדמית – מול עיני הנהג – וכן את חובת הסריקה.

חוה ראובני: אלה תקנות שכבר נכנסו לתוקף בקיץ האחרון.

חוה ראובני: אנחנו מרחיבים אותן ומתקנים אותן בהתאמה לכל הנושא של רכב להסעת תלמידים, אבל הן יחולו גם על חאפרים – מי שמבצע הסעת תלמידים ברכב לא מאושר, והם יעלו ויירדו בדלת האחורית--

אמנון כהן: מה פירוש "זה יחול על חאפר"?

חוה ראובני: בשכונה שלי יש ואן פרטי לגמרי, שמסתובב כל בוקר באותו מסלול.

חוה ראובני: הוא עומד באותם מקומות וצופר, וכמה ילדים רצים ועולים עליו.

חוה ראובני: הוא מגיע לגן מסוים, עוצר, וכמה ילדים יורדים ממנו.

חוה ראובני: אין לו רישיון – רשמתי את המספר שלו.

אמנון כהן: איזה רישיון?

חוה ראובני: הרכב הוא אוטובוס זעיר פרטי.

חוה ראובני: אני לא יודעת מי הנהג, ולכן אני לא יכולה לומר איזה רישיון יש לו.

חוה ראובני: הוא בוודאי לא מסומן כרכב להסעת ילדים.

אמנון כהן: לידך יושבת נציגת מערכת האכיפה.

חוה ראובני: הילדים גם לא חגורים, כולל במושב הקדמי.

חוה ראובני: אני פשוט רואה את זה כל בוקר, כי אני עוברת עם הילדים שלי ברגל באותה שעה.

קריאה: הנהג חגור?

חוה ראובני: לא יודעת, שהוא יהיה אחראי לעצמו.

אמנון כהן: יש לו רישיון נהיגה לכל הפחות?

יהודה אלבז: עוד תגלה שלא.

יהודה אלבז: היו"ר אמנון כהן: נציגת משטרת ישראל, אבקש שתרשמי את הפרטים.

יהודה אלבז: תוך שבועיים אנחנו רוצים לקבל דיווח ביחס לנושא הזה, ואם יש נושאים נוספים נשמח לשמוע.

חוה ראובני: אם דיברנו על חאפר – בבקשה, הנה חאפר.

חוה ראובני: כפי שאנחנו מציעים לנסח את התקנות, עצם ההסעה תהיה עבירה, ואם הוא יחליט שהוא מסיע אותם בעמידה או מוריד אותם דרך הדלת האחורית או הבגאז'--

אתי בנדלר: אם מגישים נגדו כתב אישום, שזה יכלול מספר עבירות.

חוה ראובני: כן.

חוה ראובני: אם הוא כבר מבצע את הסעות הילדים ברכב לא מורשה, הוא צריך לכל הפחות להסיע אותם לפי הנורמות, במינימום – כשהם יושבים, כשהם עולים ויורדים דרך הדלת הקדמית, כשהוא סורק את הרכב.

חוה ראובני: "(6) בתקנת משנה (ד) –" אבקש שתבטלו את פסקאות (1) ו-(2), ובמקום שתי השורות הקיימות באה שורה אחת בלבד: במקום הרישה עד "להסעת ילדים", יבוא: "אדם המבצע הסעת תלמידים".

חוה ראובני: כאן מדובר בחובה לסרוק את הרכב: "לא יחל בנסיעה אלא לאחר שווידא".

חוה ראובני: אלה בדיוק הדברים שהסברתי קודם – להטיל את חובת הסריקה גם אם הרכב לא מאושר.

חוה ראובני: סעיף (6) הקודם הופך (7), באותו שינוי: "(7) בתקנת משנה (ה), במקום הרישא עד ל"הסעת ילדים", יבוא: "אדם המבצע הסעת תלמידים".

חוה ראובני: אלה הם מרבית השינויים שאני מבקשת להכניס בנוסח שהגשתי, ואני מתנצלת שוב.

אמנון כהן: האם יש הערות לשינויים שנדונו עד כה?

אביטל אפל-פנקס: שמי אביטל מארגון "בטרם".

אביטל אפל-פנקס: רבים מקרב הפונים אלינו מדברים על טרנזיטים ועל הסעות בוואנים, בעיקר בגני ילדים פרטיים.

אביטל אפל-פנקס: האם כל החובות האלה יחולו גם עליהם, כיוון שבהגדרה מדובר על אוטובוסים בלבד.

חוה ראובני: לא – על רכב ציבורי.

אביטל אפל-פנקס: אבל הם לא רכבים ציבוריים; מדובר בגננת שמשתמשת בוואן.

אביטל אפל-פנקס: חוה ראובני: הסעה בשכר ברכב שאיננו רכב ציבורי אסורה ממילא.

אביטל אפל-פנקס: לכן, אני לא יכולה להסדיר הסעת תלמידים בוואן שהוא אוטובוס זעיר פרטי.

אביטל אפל-פנקס: הרי אסור להסיע נוסעים - - -

יהודה אלבז: אבל הוא כלול כאן.

חוה ראובני: זה האדון שמסתובב אצלי בשכונה, עליו סיפרתי.

אביטל אפל-פנקס: אם עד עכשיו אנחנו מרחיבים את התקנות האלה גם לאנשים שאינם נוסעים ברישיון, האם בדרך נכלול את רוב רכבי ההסעה, שהם טרנזיטים ווואנים פרטיים בגני ילדים?

אמנון כהן: איך אפשר לכלול גם אותם?

חוה ראובני: האמת היא שבהגדרת "הסעת תלמידים", אמרנו: הסעת ילדים באוטובוס פרטי, ואוטובוס זעיר הוא סוג של אוטובוס.

אביטל אפל-פנקס: גם וואנים וטרנזיטים?

יהודה אלבז: כן.

חוה ראובני: אלא אם כן הם רשומים כרכב משא.

חוה ראובני: כי הוואנים האלה, שכלל לא מוגדרים רכבי נוסעים אלא רכב משא, לא נכללים.

אמנון כהן: משרד התחבורה, אתם לא אוכפים את זה?

אמנון כהן: מי אמור לאכוף את הוואנים האלה?

יהודה אלבז: יש יחידה מיוחדת במשטרה, שאוכפת את זה.

יהודה אלבז: הבעיה היחידה היא בעיה של הגדרה.

יהודה אלבז: כלומר: ברכבים הפרטיים, שמסיעים כחאפרים, יש שני סוגים: (א) אוטובוס זעיר פרטי – רכב שמיועד במקור להסעת נוסעים, אבל הוא פרטי ולא מיועד להסעה בשכר.

יהודה אלבז: הוא נקנה כרכב פרטי משפחתי; (ב) רכב משא – רכב שמיועד בבנייתו להובלת סחורה, אך הוא הוסב והותקנו בו מושבים.

יהודה אלבז: הוא ממשיך להיות מוגדר - - - הסוג השני לא נופל כאן בהגדרה.

יהודה אלבז: חוה ראובני: אבל מתבטאות בו עבירות מכאן ועד להודעה החדשה.

יהודה אלבז: אם אכלול אותו כאן ברכב להסעת תלמידים, אני מתירה להשתמש בו - - -

אביטל אפל-פנקס: אבל שם החלת על חאפרים חובות מסוימות.

חוה ראובני: לא נכון – להפך.

אתי בנדלר: אם את תכללי את זה בהגדרה של "הסעת תלמידים", ואחר כך יש לך בתקנה (2) "לא יבצע אדם הסעת תלמידים אלא ברכב להסעת תלמידים" – תכניסי את זה ל"רכב", ואז זה כולל גם רכבי - - -

אמנון כהן: חייבים לסגור את הפרצה הזאת – מי שמוסדר יסיע, ומי שלא מוסדר לא יוכל להסיע.

חוה ראובני: אני חושבת שברגע שאכניס את זה לתוך הגדרת "הסעת ילדים", תהיה פרשנות שזה מותר.

אתי בנדלר: להיפך – את אומרת שאסור לבצע הסעת תלמידים אלא ברכב - - - שמיועד לכך.

חוה ראובני: אבל את מכניסה לזה את האוטובוס הזעיר, כשדיברנו על אוטובוס פרטי.

חוה ראובני: גם האוטובוס הזעיר הפרטי נכלל בכך.

חוה ראובני: הרכב המסחרי לא מיועד, ואם מוסיפים עליו דבריו נוספים אולי זה שינוי מבנה.

יהודה אלבז: אם את מגדירה את זה כרכב - - -

אמנון כהן: תראו אם אפשר לסגור גם את הפרצה הזאת.

חוה ראובני: אולי הסעה בשכר של ילדים ברכב בכלל.

חוה ראובני: אם אני אומרת הסעה בכל רכב מכל סוג שהוא, אני מחילה את זה גם על הורים שמסיעים את הילדים שלהם.

אתי בנדלר: לא, הסעה של ילדים בשכר לבית ספר או לפעילות מאורגנת.

אתי בנדלר: קריאה: אולי "הסעת ילדים מאורגנת".

חוה ראובני: ומה עם שני הורים שעושים תורנות להסיע?

חוה ראובני: אנחנו לא רוצים לכלול את זה.

אמנון כהן: לפעמים הורים עושים תורנות ביניהם.

קריאה: לכן "בשכר".

יהודה אלבז: אבל מה רע בהגדרות הקודמות, לפיהן על הסעה של יותר ממספר ילדים מסוים, שאף אחד מהילדים אינו בן - - -

אתי בנדלר: אני חושבת שאפשר לכתוב כך: "הסעת תלמידים תהיה הסעה של ילדים בשכר לבית ספר או לפעילות מאורגנות עבור ילדים, למעט נסיעה".

אתי בנדלר: אחר כך, בהגדרה של רכב להסעת תלמידים, במקום "רכב המיועד", יבוא: "אוטובוס פרטי או רכב ציבורי, המיועד לפי מבנהו".

קריאה: זה לא רק בית ספר אלא מוסד חינוכי - - -

חוה ראובני: פעילות מאורגנת עבור ילדים.

קריאה: גם בחוק חינוך מיוחד כתוב: "מוסד חינוכי", ולא "בית ספר".

חוה ראובני: יש הגדרה של בית ספר - - -

אתי בנדלר: "בית ספר" בסעיף 70(ג)(ד) הוא: "מוסד חינוך רשמי או מוכר, כמשמעותו בחוק לימוד חובה, או בית ספר שחל עליו חוק הפיקוח על בתי ספר" – זה כולל הכל.

חוה ראובני: "ובו ניתן חינוך קדם יסודי" – ההגדרה רחבה מאוד.

חוה ראובני: אביטל אפל-פנקס: קדם יסודי זה גני חובה.

חוה ראובני: "הסעה של ילדים בשכר לבית ספר, כהגדרתו בסעיף 70--"

יהודה אלבז: לבית הספר או ממנו – לא רק לבית הספר, אלא גם ממנו.

חוה ראובני: כאן הייתי עושה את זה "פעילות מאורגנת עבור ילדים או חזרה מהם", כדי שזה יכלול גם את השני.

אתי בנדלר: רכב להסעת תלמידים יהיה "אוטובוס פרטי או רכב ציבורי, המיועד" וכן הלאה.

קריאה: - - - מעבירה את ההגדרה עצמה של אוטובוס פרטי או רכב ציבורי להגדרת הרכב - - - גם את הרכב המסחרי, שבו מבוצעת ההסעה.

חוה ראובני: לא, אבל רכב מסחרי כבר אין כאן.

חוה ראובני: יש כאן אוטובוס פרטי ורכב ציבורי.

אתי בנדלר: שרק בהם מותר בסופו של דבר לבצע--

חוה ראובני: רק הם יכולים להפוך רכב להסעת תלמידים.

אביטל אפל-פנקס: הערה שמתייחסת יותר למה שחסר: כידוע, רוב התאונות הקטלניות בהסעות תלמידים מתרחשות בעת העליה או הירידה מרכב ההסעה.

אביטל אפל-פנקס: גם ועדת אלבז המליצה על התקנת אבזרים פשוטים מאוד, שיכולים למנוע את התאונות הללו.

אביטל אפל-פנקס: כך למשל: מראות, שיכולות להגדיל את שדה הראיה של הנהג, מערכת כריזה ודברים נוספים, שעלותם הכלכלית זניחה מאוד בהשוואה לחגורות בטיחות.

אביטל אפל-פנקס: לצערי, משרד התחבורה עדיין לא גיבש את ההמלצות הללו, והייתי שמחה מאוד אם ועדת הכלכלה תוכל לקרוא למשרד התחבורה לגבש תקנות ולהגישן לכנסת הבאה.

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: אולי אפשר להכניס את זה לכאן עכשיו?

אמנון כהן: חוה ראובני: אנחנו לא ערוכים עם הדרישות הנוספות.

אמנון כהן: המחשבה על הדברים האלה היא זו שעמדה מאחורי הניסוח המקורי של הגדרת הרכב, כדי לאפשר גמישות מתוך מחשבה הצופה פני עתיד.

אמנון כהן: אבקש ממנהלת הוועדה לרשום את הדברים החשובים שהעלתה נציגת "בטרם", בנוגע לאבזרי העזר ולהתקנות נוספות, שלדבריה עלותן זניחה.

אמנון כהן: לא בדקתי את העלויות.

קריאה: לא בטוח שזה כל כך זניח.

אמנון כהן: אני יודע.

אמנון כהן: אמרתי שיש לבחון את הדברים.

אמנון כהן: עו"ד ראובני, האם סיימת הכל עד תקנה 3?

חוה ראובני: כן.

אמנון כהן: האם יש הערות נוספות לתקנה 3?

אמנון כהן: ה צ ב ע ה בעד אישור תקנה 3 – פה אחד תקנה 3 אושרה.

אמנון כהן: אם כן, אישרנו את תקנה 3, עם כל התיקונים שהועלו במהלך הדיון.

חוה ראובני: תקנה 3 – תיקון תקנה 83ב "בתקנה 83ב(ג) לתקנות העיקריות, במקום "בתקנת משנה (א)", יבוא "בתקנה זו".

חוה ראובני: תקנה 83ב(ג) מסדירה את אחריות נהג רכב ציבורי לחגירה של נוסעים.

חוה ראובני: בדרך כלל אנחנו אומרים שהנהג יישא באחריות שהנוסעים ברכב יהיו חגורים.

חוה ראובני: תקנת המשנה אומרת: "על אף האמור בתקנת משנה (א), מונית ואוטובוס שניתן לגביהם רישיון סיור, שהותקן בהם שלט המציין את חובת הנוסעים לחגור חגורת בטיחות, רשאי הנוהג בהם להסיעם גם אם הם אינם חגורים".

חוה ראובני: אם יש שלט, נהג ברכב ציבורי לא רשאי לומר להם שהוא לזז אם הם לא חגורים.

חוה ראובני: הוא שם שלט – ובכך הוא יצא ידי חובתו.

חוה ראובני: מכאן ואילך זה עניינם.

חוה ראובני: כאשר נעשה תיקון לתקנה 83(ב), והוספה תקנת משנה (ב), שהרחיבה את חובת החגירה, לא נעשה השינוי המתחייב בתקנת משנה (ג).

חוה ראובני: זאת פשוט התאמה מתחייבת, בלי לשנות את המהות.

אמנון כהן: יש הערות לתקנה 3?

קריאה: רק אוטובוס ציבורי או גם פרטי?

חוה ראובני: מונית ואוטובוס שניתן לגביהם רישיון סיור.

קריאה: ומה עם האוטובוסים הפרטיים, שמסיעים בהם תלמידים, והתלמידים לא יהיו חגורים?

קריאה: הנהג יכול לקחת אחריות עליהם?

קריאה: אם ילד בסוף מוציא את ה"קליק" של חגורת הבטיחות, איך הוא יכול להיות אחראי?

קריאה: אנחנו לא יכולים להפיל את האחריות על הנהג, כשהוא לא יכול לשלוט בכך.

חוה ראובני: אז מי כן ישלוט?

אמנון כהן: את אומרת שלפי התקנה כאן הוא שם שלט בתוך האוטובוס, לפיו צריך לחגור חגורת בטיחות.

אמנון כהן: זה לילדים קטנים?

חוה ראובני: לכל נוסע.

חוה ראובני: התקנה הזאת לא מדברת על הסעת תלמידים.

חוה ראובני: אנחנו יצאנו מנושא הסעת התלמידים, ועוסקים בחובת החגירה בכלל.

חוה ראובני: אנשים נוסעים באוטובוס וברכב סיור – במונית.

חוה ראובני: מונית היא דוגמה קלאסית: אני לא מכירה אנשים רבים שנוסעים כשהם חגורים במונית.

חוה ראובני: נהג מונית חייב להסיע את הנוסע שנכנס.

חוה ראובני: נכנס נוסע, שלא חוגר – הנהג חייב להסיע אותו מבחינת דיני התעבורה.

אמנון כהן: מה קורה כאשר המשטרה עוצרת את המונית, ומגלה את הנוסע שאינו חגור?

אמנון כהן: היא נותנת לו דוח?

חוה ראובני: לנוסע כן, ואם יש שלט – לא לנהג.

חוה ראובני: אם אין שלט, גם הנהג אחראי.

אמנון כהן: גם ברכב פרטי?

אמנון כהן: חוה ראובני: ברכב פרטי זה לא אמור.

אמנון כהן: ברכב פרטי כולם חייבים לחגור, כולל היושבים מאחורה.

חוה ראובני: והנהג אחראי על כך.

חוה ראובני: אם נוסע מאחור לא חוגר חגורת בטיחות, הדוח יוגש גם נגד הנהג, ולא רק נגד מי שלא חגר.

קריאה: כלומר, אם יש שלט באטובוס וילד לא חגר, הנהג - - -

אמנון כהן: הנהג פטור.

ישראל נדיבי: באוטובוס צהוב הילד הלך ולא חגר, או חגר ופירק.

קריאה: האוטובוס הצהוב הוא פרטי, ולא ציבורי.

אמנון כהן: זה לא משנה – כל אוטובוס שמסיע ילדים.

קריאה: לא נכון.

אתי בנדלר: אולי יותר לי: נוסח התקנה היום פוטר מחובת הנהג לוודא שהנוסעים כולם חגורים בחגורת בטיחות רק אם מדובר במונית או באוטובוס שמיועד לסיורים.

אתי בנדלר: עכשיו יש כאן הצעה להרחיב את הפטור של הנהג, כך שהוא יחול גם על אוטובוס שמסיע ילדים.

אתי בנדלר: השאלה היא אם זה ראוי.

אתי בנדלר: משום שלגבי בגירים, ההנחה היא שהם לוקחים את האחריות על עצמם כשהם לא חוגרים את עצמם.

אתי בנדלר: כשמדובר בילדים, השאלה היא אם לתת - - -

קריאה: - - הוא מתחיל את הנסיעה, וילד נותן "קליק" על הכפתור, ומשחרר – הנהג הופך עבריין באותו רגע.

אתי בנדלר: אין כאן אחריות מוחלטת.

אתי בנדלר: אני לא יודעת.

אתי בנדלר: צריך לבדוק את זה.

אתי בנדלר: קריאה: האחריות מוטלת עליו באותה שניה שבה הילד החליט על דעתו לפתוח את החגורה בזמן הנסיעה.

קריאה: למה שהשלט שבמוניות - - -

חוה ראובני: מה - - - ילדים קטנים, שלא יודעים לקרוא?

חוה ראובני: הם לא כשירים לקבל החלטה - - -

אתי בנדלר: אותם ילדים שמוסעים לגן ילדים – על כך מדובר עכשיו – מה אנחנו אומרים, שאם יש לו שלט שהם חייבים לחגור חגורה - - -

קריאה: את צודקת, אבל מצד שני, אם הילד לא יודע לקרוא אבל כן יודע לפתוח את חגורת הבטיחות - - -

אתי בנדלר: אני רוצה לשאול את המשטרה בהקשר לכך: עולה שוטר לאוטובוס שמסיע ילדים, חלקם ילדים קטנים, ורואה שחלקם אינם חגורים.

אתי בנדלר: אומר הנהג: בתחילת הנסיעה בדקתי שכולם חגורים, וכנראה הם פתחו את החגורה במהלך הנסיעה.

אתי בנדלר: איך המשטרה מתייחסת ברמת האכיפה לנושא הזה?

שולמית שמעון: תהיה לו בעיה עם זה.

שולמית שמעון: כי אם זה יהיה נושא שיהיה לטיפול בעדיפות לאכיפה, לשוטר תהיה בעיה.

אתי בנדלר: דהיינו, עדיין צריכים להוכיח כוונה פלילית, נכון?

אתי בנדלר: אין כאן אחריות קפידה.

שולמית שמעון: כן, אבל מצד שני אנחנו באים והולכים לחייב לחגור חגורות בכל המושבים ברכב להסעת תלמידים.

שולמית שמעון: אז מה הטעם להטיל חובה אם פוטרים את הנהג?

שולמית שמעון: מישהו אחראי.

דן שטרן: אני קצין הבטיחות של דן.

דן שטרן: בבוקר, כשאני עושה איסוף ילדים, אני לא יכול ללוות כל ילד עד למושב שלו בכל תחנה, לראות שהוא ננעל ולחזור לכסא.

דן שטרן: זה אולי טוב לאיסוף מנקודה אחת, אבל באיסוף בבוקר אני יכול לוודא שכל תלמיד - - - אין דבר כזה.

דן שטרן: היו"ר אמנון כהן: אז מה עושים?

דן שטרן: סתם מטילים עליו גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה.

דן שטרן: לא רק לעמוד – הופכים אותו עבריין.

חוה ראובני: אני מודה שיש כאן בעיה.

חוה ראובני: אני מבינה מאוד את המצוקה ואת העובדה שזה בעייתי.

חוה ראובני: מצד שני, יהיה זה ריק מתוכן לתת פטור כזה ולחייב חגורות בטיחות.

חוה ראובני: לשם מה אנחנו טורחים להתקין חגורות אם אין אף אחד שאחראי לכך שהן ייחגרו?

קריאה: חינוך.

חוה ראובני: בסופו של דבר, כל דיני התעבורה קיימים כיוון שהחינוך נכשל.

חוה ראובני: כולנו מחנכים שלא לחצות באור אדום.

קריאה: אבל גם להורה יעזור מאוד אם יהיה חוק, כך שהוא יוכל לבוא ולומר לילד שיש חוק, ושהוא חייב לשבת ולחגור כשהוא עולה לאוטובוס.

חוה ראובני: ילדים למטה מכתה ב' לא יכולים לקרוא את השלט.

אמנון כהן: עו"ד ראובני, האם יש פתרון?

חוה ראובני: אנחנו מציעים להשאיר את זה, ואנחנו נבחן את זה.

חוה ראובני: זה כל מה שאני יכולה לומר כעת.

אמנון כהן: הנושא הזה כרגע לא בדיון שלי.

אמנון כהן: כרגע אני דן בתקנות.

אמנון כהן: העלית סוגיה חשובה מאוד, אבל כרגע זה לא עומד על שולחנה של הוועדה.

אמנון כהן: אני מציע לכל הגורמים, כולל המשטרה וכל החברות, לשבת ביחד ולמצוא נוסחה.

אמנון כהן: גם המשרד וגם אנחנו לא רוצים להטיל גזירה שהציבור לא יוכל לעמוד בה.

אמנון כהן: עם זאת, אני חושב שבדוח אלבז מוזכר הנושא של מלווה.

אמנון כהן: ברגע שיש מלווה, הנהג פטור.

אמנון כהן: לכן, כל עוד אין מלווה זה כרגע לא על השולחן שלי.

אמנון כהן: שבו, תעשו עבודה ותביאו לאישור שלנו – אנחנו נקבל באהבה.

אמנון כהן: נתקדם.

אמנון כהן: חוה ראובני: תקנה 4 – תיקון תקנה 83ג "בתקנה 83ג לתקנות העיקריות, בסופה יבוא: "(7) מורה מוסמך, כהגדרתו בתקנה 170, בזמן נהיגה בדרך על ידי אדם הלומד נהיגה, של אוטובוס או רכב מסחרי שמשקלו הכולל המותר עולה על 3,500 ק"ג, ובוחן נהיגה בעת שהוא עורך את השלב המעשי של בחינת נהיגה ברכב כאמור".

אמנון כהן: " זה מה שהסברתי קודם באופן כללי.

אמנון כהן: תקנה 83ג עוסקת בפטורים מחובת חגירה של חגורות בטיחות.

אמנון כהן: כיוון שאוטובוסים ורכב כבד הם כלי רכב רחבים, החגורה תפריע לתפקודם של מורה הנהיגה והבוחן, שצריכים להיות בעלי פוטנציאל של שליטה בהגה מהמושב שליד מושב הנהג.

אמנון כהן: תמיד מחריגים אותם.

חוה ראובני: לא כל מורה נהיגה, רק - - -

קריאה: מתי התחולה?

חוה ראובני: מיד עם הפרסום.

חוה ראובני: מיידי – ברגע שבו זה מתפרסם.

קריאה: אם כך, האם אפשר לבקש ממשטרת ישראל שלא תעשה לנו דוחות, כי אנחנו עומדים בקונפליקט בין קבלת דוח לבין ביצוע תאונה.

קריאה: המצב הזה חמור ביותר.

לאה ורון: בינתיים בוודאי תקבלו.

לאה ורון: כל עוד התקנות לא אושרו ולא פורסמו, בוודאי תקבלו דוחות.

אמנון כהן: אי אפשר – אין מצב ביניים.

חוה ראובני: תקנה 5 – תיקון תקנה 119 "בתקנה 119 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (ב), יבוא: "(ב1) לא ירכב אדם על אופנוע אלא אם כן רגליו מונחות על תומכי הרגליים המיועדים לנוסע באופנוע, ולא ירשה נוהג האופנוע לאחר לרכב עליו, אלא אם כן רגליו מונחות כאמור".

חוה ראובני: " כפי שהסברתי קודם, המטרה היא למנוע מאנשים נמוכים מדיי מרכיבה על אופנועים.

חוה ראובני: עמית ברגמן: שמי עמית ברגמן, מועדון האופנועים הישראלי.

חוה ראובני: אנחנו מסכימים עם התיקון.

חוה ראובני: הערה לנושא של התקנים לציוד מיגון של ילדים: היום, כשילד נוסע, הוא חובש פעמים רבות קסדה של אופניים או קסדה של מבוגר.

חוה ראובני: שני הדברים הללו לא טובים.

חוה ראובני: קסדת מבוגר היא כבדה ביחס לשרירי הצוואר של הילד, וזה עלול להיות ברמת המסוכן.

חוה ראובני: כמובן, קסדה של אופניים איננה טובה.

חוה ראובני: אני רק מבקש להעיר את תשומת הלב לנושא של תקינה לקסדות אופנועים לילדים.

אמנון כהן: כן, אבל הוא לא ייסע גם כך.

אתי בנדלר: - - - תומכי רגליים.

עמית ברגמן: אגב, המתקן שמגביה קיים בעולם, ואני מניח שהמוח הישראלי - - -

אמנון כהן: משרד התחבורה, קחו לתשומת לבכם את ההערה ביחס לקסדות, לפעם הבאה.

אמנון כהן: מעלים דברים חשובים הנוגעים לילדים שלנו.

אתי בנדלר: לקבוע תקן מתאים לקסדות לילדים.

חוה ראובני: אני מניחה שזה קיים באירופה.

יפעת בויאר: אני גם רוצה להצטרף לענין התקן לקסדות לילדים, שלא מוסדר.

יפעת בויאר: בנוסף, יש לי שתי הערות ביחס לתקנה: (1) האם אין מקום לקבוע כאן גבול גילאי, כי ייתכן שבטיחותו של נוסע קטין על אופנוע איננה נוגעת רק לשאלה אם הוא מגיע לתומכי הרגליים, אלא לדעת להחזיק במי שהוא רוכב לידו.

יפעת בויאר: האם יכול להיות מצב שבו ילד בן 7, שאני לא בטוחה שהוא יישב בצורה הבטוחה ביותר על אופנוע; (2) אני מבינה שאנחנו מטילים אחריות פלילית על קטין, שנהג.

אמנון כהן: שמורכב.

חוה ראובני: מתחת לגיל 12 אין אחריות בכל מקרה.

יפעת בויאר: אם כך, על אלו גילאים אתם חושבים - - - חוה ראובני: אני לא בטוחה באיזה גיל – זה גם משתנה ותלוי בגודל של הילד וב- - - של האופנוע.

יפעת בויאר: לכן אמרנו שהמבחן הוא מבחן גמיש של ההתאמה הפיזית בין הילד לאופנוע.

יפעת בויאר: יש ילדים גבוהים ויש ילדים גבוהים; יש אופנועים - - -

אמנון כהן: סיכמתם?

חוה ראובני: אני חושבת שאין לנו אפשרות.

חוה ראובני: אנחנו חושבים שגיל יהיה מדד נוקשה, שאינו תמיד רלוונטי.

אמנון כהן: אם כן, נתקדם.

חוה ראובני: תקנה 6 – תיקון תקנה 364א "בתקנה 364א(א) לתקנות העיקריות, בסופה יבוא: שנת ייצור הרכב: "כל השנים".

חוה ראובני: סוגי הרכב: "רכב להסעת תלמידים".

חוה ראובני: מיקום החגורה: "בכל המושבים".

חוה ראובני: סוג החגורה: "חגורות מותניים או חגורות אחרות, שהותקנו בו לפי תקנות אלה.

חוה ראובני: " כאן זו החובה להתקין חגורות בטיחות ברכב להסעת תלמידים, כשאנחנו אומרים שנקודת המוצא היא שזו צריכה להיות חגורת מתניים, שהיא בטיחותית יותר לילדים הצעירים כיוון שאין לנו כאן מושב מגביה.

קריאה: מה עם אחריות?

חוה ראובני: תקנה זו עוסקת בתקן, בהתקנה – מה צריך להיות מותקן ברכב.

חוה ראובני: על נושא חובת החגירה כבר דיברנו בהרחבה קודם.

חוה ראובני: היה ומותקנות כבר ברכב חגורות אחרות – על פי חובה שבתקנות – שיישארו; לא צריך להחליף אותן.

אמנון כהן: מה עם מלווה?

אמנון כהן: תכניסו גם את המלווה.

חוה ראובני: ההחלטה היתה שבשלב הזה לא מעשי לאמץ את נושא המלווה.

חוה ראובני: זאת ההמלצה.

אמנון כהן: מדברים על תחולה ב-2008.

אמנון כהן: חוה ראובני: לא, 2006 לגבי הסעות בינעירוניות.

אמנון כהן: אגב, 2006 זה רק לגבי החגורות.

אמנון כהן: אני רואה שיש כאן גם 2008.

חוה ראובני: הסעת תלמידים בדרך עירונית.

אמנון כהן: יש הערות לתקנה 6?

ישראל נדיבי: שמי ישראל נדיבי, אני סמנכ"ל מרכז המועצות האזוריות.

ישראל נדיבי: אני רוצה לדבר על: "שנת ייצור – כל השנים".

ישראל נדיבי: ניגשנו עכשיו למכרז להתקנת חגורות בטיחות בכל האוטובוסים הצהובים הרלוונטיים.

ישראל נדיבי: המכרז כבר הסתיים, ואני מקווה שביום שלישי יהיו לנו תוצאות סופיות.

ישראל נדיבי: מה שאמרו לנו – וכך עשינו – הוא שבכל האוטובוסים החדשים שיש בהם, לא צריך, כמובן.

ישראל נדיבי: התקנת חגורות באוטובוסים עד שנת 1994, כולל 1994, היא יקרה מאוד, ובלתי מעשית.

ישראל נדיבי: אנחנו יודעים מי שתי החברות שזכו, אבל אנחנו עדיין לא יודעים את המחיר.

ישראל נדיבי: כפי הנראה, זה יעמוד על 20 אלף ש"ח לאוטובוס.

ישראל נדיבי: זה המחיר שיש כרגע – אולי הוא יהיה פחות.

ישראל נדיבי: מתוך כ-390 אוטובוסים צהובים שיש במועצות האזוריות, אנחנו ניגשים להתקנת חגורות בטיחות ב-260 אוטובוסים.

ישראל נדיבי: כ-70 אוטובוסים הם משנים שלפני 1995, ובשאר האוטובוסים יש התקנת חגורות.

ישראל נדיבי: בדרך כלל, מקצים כל שנה כסף בתקנה מיוחדת לכ-30 אוטובוסים.

ישראל נדיבי: להערכתנו, במצב הזה תוך שנתיים – מקסימום שלוש – אנחנו נוכל לסגור את הפער הזה, כך שלא יהיו אוטובוסים צהובים על הכביש בלי חגורות בטיחות.

ישראל נדיבי: אנחנו מאוד מקווים שבשיתוף עם עמותות שעוסקות בנושאים האלה, נצליח לשכנע את האוצר להקדים לנו כסף, לעשות בשנה הבאה של שנתיים, ואחר כך לא צריך – כפי שקרה השנה, כאשר הכסף הזה של החגורות קודם על ידי חברי כנסת של שינוי ועל ידי העמותות הללו.

ישראל נדיבי: כתוב כאן "כל השנים":

ישראל נדיבי: אם התקנה הזאת תיאכף ב-1 בספטמבר, לא ניתן טכנית, מעשית וכספית לבצע את זה.

ישראל נדיבי: לכן צריך להוריד משנת 1995, שהן השנים הרלוונטיות.

ישראל נדיבי: בעזרתך, אני מקווה שבפעם הבאה תעזור לנו לקדם תקציב של שנה, ואז כל השנים יוכלו להיות.

אמנון כהן: הבנתי שלשר התחבורה יש קשרים טובים מאוד עם שר האוצר ועם ממלא מקום ראש הממשלה, כך שלא תהיה בעיה.

ישראל נדיבי: אבל כרגע, לתקנה של "כל השנים", צריך לכתוב "משנת 1995 ואילך".

ישראל נדיבי: אבינועם טלבי: שמי אבינועם טלבי, מארגון חברות ההסעה בישראל, לשעבר עמותת אוטובוסים ציבוריים זעירים.

ישראל נדיבי: עם כל הכבוד ל-390 האוטובוסים הצהובים, אנחנו מדברים על כ-4,000 אוטובוסים בקרב חברות ההסעה, שיש להם רישיון הסעה ציבורית.

ישראל נדיבי: 4,000 אוטובוסים שאמורים לקבל התקנת חגורות, שעלותן כ-20 אלף ש"ח – מדובר בתקציב עתק.

ישראל נדיבי: זה כסף שלא קיים היום בחברות ההסעה.

ישראל נדיבי: דבר נוסף: נושא האכיפה.

ישראל נדיבי: אם לא קובעים מי אחראי על חגירת החגורות--

אמנון כהן: קבעו – זה כתוב קודם שהנהג אחראי.

אבינועם טלבי: נושא ההתקנה באוטובוסים ישנים.

אמנון כהן: אין רף של שנים?

יהודה אלבז: זה ענין טכני:

יהודה אלבז: עד שנת 1995 זה קל וזול – מקסימום 20 אלף ש"ח.

יהודה אלבז: מעבר לשנת 1995 צריך כנראה להחליף גם את המושבים.

יהודה אלבז: אוטובוסים יותר מ-1995 לא יכולים לשמש להסעת תלמידים על פי משרד החינוך, כי משרד החינוך מגביל ל-10 שנים, אז זה לא רלוונטי במילא.

יהודה אלבז: עם זאת, אם זה קורה במקרה, הם יצטרכו להחליף.

אבינועם טלבי: נקודה אחרונה: אין הגדרה לאוטובוסים של הסעות של אוטובוס עירוני ואוטובוס בינעירוני.

אבינועם טלבי: אין דבר כזה.

אבינועם טלבי: על הרישיון כתוב: רכב להסעה ציבורית.

אבינועם טלבי: אין כאן הפרדה.

אבינועם טלבי: כלומר, אותו אוטובוס שמסיע תלמידים בבוקר מסיע פועלים בצהריים מחוץ לעיר.

אבינועם טלבי: כלומר, אין הגדרה לעירוני ולבינעירוני.

אמנון כהן: למה לא?

אמנון כהן: ברגע שהוא מסיע ילדים, הוא ישים שלט "ילדים".

אבינועם טלבי: הפרידו כאן בין הסעה עירונית לבין הסעה שאיננה עירונית – אין דבר כזה ברישיון.

אבינועם טלבי: זה לא קיים.

אתי בנדלר: זה לא צריך להיות ברישיון.

אמנון כהן: תודה רבה, נתקדם הלאה.

אמנון כהן: ה צ ב ע ה בעד תקנה 6 – פה אחד תקנה 6 אושרה.

אמנון כהן: תקנה 6 אושרה.

אמנון כהן: תקנות 3, 4, 5 ו-6 אושרו.

ישראל נדיבי: מה נקבע לגבי השנים?

ישראל נדיבי: יש לך טעות – משרד החינוך מאשר.

ישראל נדיבי: האוטובוסים של המועצות האזוריות זה 14 שנים, כי הם נוסעים רק לצורכי - - -

אמנון כהן: זה יישאר כך; אני לא מחליף את זה.

ישראל נדיבי: מה יעשו?

ישראל נדיבי: האוטובוסים לא יסעו?

אמנון כהן: יתקינו חגורות בטיחות או לא יסיעו ילדים.

ישראל נדיבי: לא ניתן.

אמנון כהן: נתקדם הלאה.

חוה ראובני: תקנה 7 – תחילה "(א) תחילתן של תקנות 1, 2 ו-6, לגבי הסעת תלמידים בדרך שאיננה עירונית, ביום ח' באלול התשס"ו (1 בספטמבר 2006).

חוה ראובני: (ב) תחילתה של תקנה 6 לגבי הסעת תלמידים בדרך עירונית, ביום א' באלול התשס"ח (1 בספטמבר 2008).

אמנון כהן: אז יש לך כאן 2008.

חוה ראובני: לא, רק בדרכים עירוניות.

חוה ראובני: ישראל נדיבי: זה סיפור אחד, וחגורות הבטיחות הן סיפור שני.

חוה ראובני: אני מצטער על כך שאני מערער - - - סעיף 6 אומר שהחל ב-1 בספטמבר, אוטובוסים משנת 1994 לא יוכלו לעלות על הכביש.

חוה ראובני: לאוטובוסים הצהובים יש אישור ממשרד התחבורה וממשרד החינוך להחליפם לאחר 14 שנה, כלומר הם לא יכולים להיות יותר מכך.

חוה ראובני: יווצר מצב שבו יהיו 60-70 אוטובוסים משנת 1994 ופחות - - -

אתי בנדלר: החובה לגבי כל סוגי כלי הרכב להסעת תלמידים תחול מ-1 בספטמבר, 2006, אלא אם כן מדובר ברכב שמסיע בדרכים עירוניות.

אתי בנדלר: רק לגביהם דחו את זה לשנת 2008.

אמנון כהן: מדוע?

אתי בנדלר: לא קבלנו את הנימוקים.

אתי בנדלר: מר נדיבי מציע להרחיב את תקנת משנה (ב), כך שזה יהיה: "תחילתה של תקנה 6 לגבי הסעת תלמידים בדרך עירונית או לגבי רכב ששנת ייצורו קדם לשנת 1994".

אתי בנדלר: זה מה שהוא רוצה.

ישראל נדיבי: כן.

ישראל נדיבי: 2008 לא מטריד אותנו - - -

אמנון כהן: אם מצד אחד אתם נותנים להם 14 שנה ומצד שני אתם לא יכולים לפתור את - - - צריך למצוא כאן מינוח שיאפשר להם לחיות עם זה.

חוה ראובני: אני שומעת כאן שניתן להתקין בהם חגורות.

חוה ראובני: זה אולי סבוך יותר, אבל זה ניתן.

עוזי יצחקי: ניתן להתקין אם מחליפים את המושבים.

עוזי יצחקי: מדובר בעלות של 60 אלף ש"ח לאוטובוס, אבל הערכנו 30 אלף ש"ח להתקנת חגורות, ובמכרז זה יצא 20 אלף ש"ח.

עוזי יצחקי: מצד אחד רוצים חגורות בטיחות, ומצד שני אומרים לנו: בואו תורידו ותקלו פה ושם.

עוזי יצחקי: אם כן, צריך לקבל החלטה.

עוזי יצחקי: או שמחליטים חגורות, ועומדים בכך עד כמה שזה קשה אבל בטוח לתלמידים, או שמעגלים פינה כזאת או אחרת.

ישראל נדיבי: אני לא יודע אם זה 60 אלף ש"ח או יותר, כי השאלה היא אם מחליפים כסאות או לא.

קריאה: בדקנו – זה 60 אלף ש"ח.

קריאה: ישראל נדיבי: אני אומר שמדובר בסך הכל בשנתיים, כי במשך השנתיים, במקרה הגרוע ביותר, האוטובוסים יוחלפו.

קריאה: אז אני אומר: לשלב את שני הדברים – להתקין את התקנה של מ-1994, אבל גם היא תחול - - - גם זה לא יהיה.

אמנון כהן: על חשבון בטיחות ילדים אני לא יכול לתת לך אפילו יום אחד.

אמנון כהן: את העבודה הזאת תעשו עם האוצר: שבו עם שר התחבורה, ותשכנעו אותו.

ישראל נדיבי: זה לא מעשי.

אמנון כהן: אני לא יכול לאשר.

אתי בנדלר: למה דחו את הסעת התלמידים בדרך עירונית?

חוה ראובני: היה צורך לעשות איזשהו מהלך הדרגתי.

חוה ראובני: היה ברור לנו שאי אפשר לעשות הכל בבת אחת, לא מבחינה מעשית ולא מבחינה כספית.

חוה ראובני: היה צורך לדרג את זה באיזשהו אופן.

חוה ראובני: מאחר וחשבנו שהסיכון הבטיחותי הכבד יותר הוא קודם כל בדרכים הבינעירוניות, עמדת השר היתה לדרג את זה בצורה כזאת.

אתי בנדלר: יש סטטיסטיקה, שמצביעה על סיכון בטיחותי רציני יותר - - -

קריאה: כן, ידועה הסטטיסטיקה לפיה בעיר יש פחות תאונות - - -

אמנון כהן: למה לא הכל ב-2006?

חוה ראובני: כי התפיסה היתה שזהו עול כבד מדיי, גם מבחינה תקציבית--

אמנון כהן: אם זה כבד מדיי, בואו נתפשר גם לקראתו.

אמנון כהן: אם אין כאן אלמנט של כסף אלא בטיחות של ילדים, אי אפשר לתת כאן ולא לתת כאן.

אמנון כהן: חוה ראובני: הלוואי שאפשר היה לעשות הכל לכולם מחר בבוקר.

אמנון כהן: יצאנו מתוך הנחה שאי אפשר.

אמנון כהן: יש כל מני דרכים לדרג את זה.

אמנון כהן: זאת הדרך שנבחרה על ידי שר התחבורה, מתוך מחשבה שהאוטובוסים הבינעירוניים עושים מרחקים גדולים יותר, במהירויות גבוהות יותר.

לאה ורון: האם שר התחבורה היה מודע להערה של המועצות האזוריות?

קריאה: לא.

לאה ורון: אתם שקלתם או בדקתם?

ישראל נדיבי: המהלך שלנו היה בתיאום אתם; לא עשינו את זה לבד.

ישראל נדיבי: מדובר ב-15 מיליוני ש"ח שהוציאו השנה, באותם כספים, עם משרד התחבורה.

ישראל נדיבי: בפעם הראשונה ראיתי את זה כאן, לאחר שאנחנו מתרוצצים - - -

עוזי יצחקי: על פי הנתונים שבדקנו – והנתונים נמצאים כאן, ואני מוכן להגיש אותם ליושב ראש – אנחנו נזקקים ל-1,500 אוטובוסים מהסעות ליום.

עוזי יצחקי: מרב ההסעות הן הסעות של המועצות האזוריות, שנכנסות באופן לא-רשמי להגדרה של בינעירוני.

עוזי יצחקי: לכן, כפי שאמרה עו"ד ראובני, הרעיון היה שלא לתת את זה ב"בום" אחד אלא ללכת בהדרגה.

עוזי יצחקי: שר התחבורה החליט לאמץ את ההמלצות של אותם גורמים מקצועיים, ללכת לכיוון של בינעירוני תחילה עד 2006.

עוזי יצחקי: בדקנו מבחינת המספרים, וניתן לעמוד בכך.

עוזי יצחקי: לצערי הרב, אני שומע כאן לראשונה את הענין הזה של אוטובוסים פחות משנת 1994--

לאה ורון: אבל מר יצחקי, גם הוא טוען שלראשונה הוא רואה את זה - - -

ישראל נדיבי: אנחנו לא הלכנו לבד למהלך הזה; הלכנו עם כולם.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו מציעים משהו אחר.

אמנון כהן: היועצת המשפטית של הוועדה ניסחה כאן משהו אחר, לאחר ששמענו את כל הצדדים.

אמנון כהן: תקנת משנה (א) כפי שהיא.

אמנון כהן: את תקנת משנה (ב) נשנה לנוסח הבא: "תחילתה של תקנה 6 לגבי כלי רכב ששנת ייצורו 1994 או לפני כן, ביום 1 בספטמבר, 2007.

אמנון כהן: "

אתי בנדלר: זה סוג אחר של הדרגה.

אתי בנדלר: במקום הדרגה שנקבעת לפי סוג הנסיעה – אם זה עירוני או בינעירוני – זה יהיה לפי שנת ייצור, ודחיה בשנה אחת בלבד.

אתי בנדלר: ישראל נדיבי: אם בעזרתך לגייס תקציב של שנתיים בשנה הבאה, זה הולך.

אתי בנדלר: אם זה מקובל, צריך למחוק את המילים בתקנת משנה (א): "לגבי הסעת תלמידים בדרך שאיננה עירונית".

אתי בנדלר: הנוסח אם כן: (א) "תחילתן של תקנות 1, 2, ו-6 ביום ח' באלול התשס"ו (1 בספטמבר 2006).

אתי בנדלר: (ב) תחילתה של תקנה 6, לגבי כלי רכב ששנת ייצורו 1994 או לפני כן, ביום 1 בספטמבר 2007.

אתי בנדלר: "

אמנון כהן: 1994 זה בסדר?

אמנון כהן: אם כן, נצביע.

אמנון כהן: ה צ ב ע ה בעד תקנה 7 – פה אחד תקנה 7 אושרה.

אמנון כהן: תקנה 7 אושרה.

יפעת בויאר: אני מבקשת להעיר את ההערה הקודמת, שלא התייחסו אליה.

אמנון כהן: שמענו אותה, אבל אנחנו לא חייבים לקבל את כל ההערות שלכם, עם כל הכבוד.

יפעת בויאר: בכל ההסדרים החוקיים אנחנו באים להגן על קטינים, כך למשל באיסור מכירת אלכוהול, אנחנו לא מטילים אחריות פלילית על קטינים בגיל כזה, מה שאנחנו כן עושים בסעיף הזה.

אמנון כהן: זאת לא אחריות פלילית.

יפעת בויאר: כן, בהחלט.

יפעת בויאר: חוה ראובני: התקנה לא מדברת באופן ספציפי על ילדים.

יפעת בויאר: מעבר לכך, אין אחריות פלילית במילא לפני גיל 12, ובדיני התעבורה יש סעיפים שמתייחסים לילדים, כי הם משתמשים בדרך והם צריכים להשתמש כדין.

יפעת בויאר: פה ושם יש סעיפים שמתייחסים אליהם.

יפעת בויאר: כן, אבל כשמדובר באב שמרכיב קטין בן 13, שלא מגיע למקום של הרגליים, לא הייתי רוצה להטיל את האחריות הפלילית על הקטין עצמו, אלא על מי שמרכיב אותו.

אתי בנדלר: מה קורה כשאב מסיע ילד בן 13, והילד יושב במושב האחורי ואינו חוגר חגורת בטיחות?

יפעת בויאר: - - -

אתי בנדלר: וגם על הנוסע, לא?

יפעת בויאר: לא.

חוה ראובני: בפועל לא עושים עם זה כלום.

חוה ראובני: גם כאן הטלנו אחריות - - - "לא ירשה נוהג האופנוע לאחר לרכב עליו".

חוה ראובני: זה נאמר במפורש.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: בשלב זה, אני רוצה להודות למר אלבז על העבודה הברוכה שעשיתם בנושא אחר שוועדת הכלכלה דנה בו – ההסעה בתחבורה ציבורית לחרדים.

אמנון כהן: אני דוחה בשאט נפש את כל הפשקווילים שעושים שם בשכונות.

אמנון כהן: אני לא מתייחס אליהם.

אמנון כהן: כואב לי שפוגעים בעובדי ציבור, שעושים מלאכתם נאמנה.

אמנון כהן: אני נותן לכם את כל הגיבוי – תעשו עבודה לטובת עם ישראל, אבל לא להתייחס לכל הנושאים.

אמנון כהן: אני דוחה בשאט נפש את כל מה שהם עושים.

אמנון כהן: עדיין לא קבלתי תשובות סופיות – אני רוצה לקבל תשובות סופיות.

אמנון כהן: ראיתי את הדוח, וראיתי דברים.

אמנון כהן: שלחתי לך תגובה כדי שתתן לי תשובות נוספות.

אמנון כהן: אני בטוח שתסדירו את הנושא, אבל אני לא שותף לכל מה שהם עושים בעבודה שלא מקובלת עליי.

אמנון כהן: תודה לכולם, הישיבה נעולה.