ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 581, 2006-01-26 13:00

אמנון כהן: אני רוצה לדעת – איזה סוג של דואר,

ברוריה מנדלסון: אנחנו מדברים על הדואר הכמותי, דואר שנשלח בכמויות גדולות.

ברוריה מנדלסון: לא משקי בית אלא עסקים, בעיקר.

ברוריה מנדלסון: יש לנו כל מיני תחומים שייפתחו לתחרות.

ברוריה מנדלסון: לא כל הגופים הגדולים, אלא תחומים מסוימים.

רונן רינגולט: מה זה דואר כמותי?

רונן רינגולט: זה אותו דואר שנשלח בכמויות גדולות עבור לקוחות עסקיים גדולים.

רונן רינגולט: "סלקום" ששולחים למנויים הביתה, זה דואר כמותי.

רונן רינגולט: ההיתר אומר שחלק מתחום הדואר הכמותי ייפתח לתחרות.

רונן רינגולט: החלק הזה מוגדר על ידי סגמנטציה של לקוחות, כאשר לחלקם – לאותם בעלי היתר יהיה מותר לתת את השירותים, וחלקם – לא.

רונן רינגולט: אותו חלק שלא – יהיו הגופים השמורים של רשות הדואר, דה פקטו.

חיים כץ: מה מרוויח הצרכן מזה?

ברוריה מנדלסון: שתחומים מסוימים נפתחים לתחרות.

אמנון כהן: יהיה יותר זול לקבל את הדואר?

חיים כץ: מה מרוויח הצרכן, האדם הבודד?

ברוריה מנדלסון: למי אתה קורא "צרכן"?

חיים כץ: זה שמקבל את המכתב.

נגה רובינשטיין: יש צרכן, שהוא חברת "סלקום", ויש צרכן שהוא - -

חיים כץ: אני רוצה לדעת אם יש גופים שהולכים לתמרץ אותם.

חיים כץ: אם זה גופים כמו שהם אומרים, "סלקום", לדוגמה, גופים של דואר כמותי – אז אני רוצה לדעת אם יש פה חברים כמו שמקובל בהפרטה, שתמיד יוצאים אנשים מרוויחים פתאום, כמו ב "עשות אשקלון" וכיוצא בזה.

חיים כץ: אז אולי גם פה מישהו הולך לקבל פריבילגיה על חשבון עובדי הדואר.

חיים כץ: זה מה שאני רוצה לדעת.

אמנון כהן: לפי החוק הקיים – עד היום מי שפיזר את כל הדואר זה רשות הדואר.

אמנון כהן: מה יקרה עם אותם אנשים שעבדו בדואר ובעקבות הפתיחה לתחרות עם גופים אחרים - כמה יהיה מספר העובדים שילכו הביתה, או יצאו לפנסיה.

אמנון כהן: מי מטפל בזה?

ערן ניצן: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

ערן ניצן: כמו שקבוע בחוק, יש סדרה שלמה של הסכמים שהיוו תנאי של חתימה של שר האוצר ושר התקשורת.

ערן ניצן: החתימה על ההסכמים שמייד נפרט אותם, אפשרו את החתימה על הצווים שחתמו עליהם, והכניסו למעשה את החוק לתוקף ואת ההפיכה של הרשות לחברה.

ערן ניצן: יש סדרה של הסכמים, הן הסכמים בין ההנהלה לעובדים, והן הסכמים קיבוציים, וגם הסכמים יחד עם משרד האוצר, הסכמים תקציביים, שבמסגרתם משרד האוצר משתף תוכנית פרישה של עובדים ביחד עם רשות הדואר וגם מסייע ומעמיד ביחד עם העובדים וההנהלה רמת הון עצמי כזו שמאפשרת לחברת הדואר מהיום הראשון להפעיל את ה - -שלה בצורה שהצדדים שחתמו על ההסכמים – נראית סבירה.

ערן ניצן: במסגרת ההסכמים האלה, יוכלו כל הצדדים - -

אמנון כהן: נעשו הסכמים בין העובדים לבין האנשים - - ?

אבי הוכמן: נחתמו הסכמים בין נציגות העובדים, דרך ההסתדרות, ההנהלה, והגורמים המתאימים באוצר.

אמנון כהן: כמה עובדים יצטרכו לפרוש, כך או אחרת?

אבי הוכמן: על פי ההסכמים – 450 עובדים יפרשו במהלך שלוש שנים מרשות הדואר.

אמנון כהן: יכול להיות שהם ייקלטו בחברות החדשות?

אמנון כהן: האם יש הסדר כזה?

אבי הוכמן: אני לא יכול למנוע מעובד פורש להיקלט - -

אמנון כהן: האם יש הסדר במידה ומישהו יזכה במכרז, שיתנו לו את הזכייה בכך שהוא יחויב בהעסקת אחוז מסוים של עובדים שעבדו בדואר?

אבי הוכמן: אין קשר כזה.

אמנון כהן: איך ההתקשרות מתבצעת?

ברוריה מנדלסון: כל מי שרוצה, ועומד בקריטריונים – יכול לקבל.

אמנון כהן: אז בהיתר ניתן לקבוע שמי שרוצה – יצטרך להעסיק כך וכך עובדים, שכך וכך עובדים חייבים להיקלט בגוף הקיים, למשל.

אמנון כהן: זו אחת האופציות.

אמנון כהן: אבל אתה אומר שיש תהליך עם ועד העובדים, סיכמת, הכל מגובה בתקציב, מי שיפרוש – יקבל פיצויים, מי שלא יפרוש – ייצא לפנסיה לאחר כמה שנים, הכל מוסדר.

אבי הוכמן: בעניין זכויות העובדים, זכויות הפנסיה, הפרישה – הנושאים האלה - -

חיים כץ: תקציבית או צוברת?

אבי הוכמן: חלק מהעובדים הם על פנסיה תקציבית, וחלקם – בפנסיה צוברת.

חיים כץ: יש ערבות מדינה על הצוברת, שיממנו?

חיים כץ: ואם הדואר, לצערנו, בעקבות זה – יפשוט את הרגל, מי ייתן את הכסף לעובדים?

אבי הוכמן: אין סיכום של ערבות המדינה בנושא הפנסיה.

חיים כץ: זאת אומרת שלא עיגנתם מספיק את ההסכם.

חיים כץ: אני, לצערי, מניסיוני הדל, נתקלתי במקומות שלא עיגנו פרישה והתברר שהגוף המפריש לא יודע לשלם לאלה שפרשו.

חיים כץ: אנשים יוותרו בביתם למספר שנים לא מועט, בלי לקבל משכורת.

אבי הוכמן: אני רוצה לומר שבהסכם שנחתם – חברת הדואר תפריש מדי חודש בחודשו - -

חיים כץ: כל עוד יש לה כסף.

אבי הוכמן: שאלת, ואני עונה לך – חברת הדואר תפריש מדי חודש בחודשו סכומים די ניכרים – סדר גודל של קרוב ל- 30% מהשכר הקובע, לצרכי פנסיה.

אבי הוכמן: כי אנחנו מפרישים גם את חלקם של העובדים בפנסיה.

חיים כץ: מגולם.

אבי הוכמן: הארגון לקח על עצמו מחויבות להפריש את הכספים האלה, כי הכספים האלה הם לא כספים שיישארו בידי הרשות, אלא יועברו - -

חיים כץ: דבר אחד מפריע לי בכל מה שאתה אומר לי עכשיו: ערבות מדינה, במקרה שהדואר לא יודע לשלם.

חיים כץ: אם יש ערבות מדינה, אז יש לזה כיסוי.

חיים כץ: אם אין ערבות מדינה, העניין לא רציני.

חיים כץ: היום זה בסדר.

חיים כץ: היום היית מונופול.

חיים כץ: מחר אתה בתחרות, הולך להתמודד מול שכר מינימום.

חיים כץ: לא תוכל להתמודד, לא יהיה לך כסף לשלם – 450 או 150 אנשים ימצאו את עצמם ששלחת אותם הביתה בזכותנו, אלה שיושבים כאן ויצביעו - ולא תדעו לשלם להם את המשכורת, אלא עד גיל 67, אלא אם יעלו את גיל הפרישה.

אמנון כהן: כל מה שכרגע אנחנו צריכים לאשר זה את גובה האגרה לאלה ש - -

חיים כץ: זה בדיוק מה שאמרת – שאתה מאשר את גובה הפיטורין.

אמנון כהן: דנו בזה כבר - -

חיים כץ: אבל אם הולכים לאשר אגרה שכפועל יוצא ממנה יפטרו עובדים, לא יעזור שום דבר – אתה הולך לפטר עובדים ולא עיגנו את זכויות העובדים.

ערן ניצן: אז אני רק אשלים את המשפט: העובדה היא שהמדינה לוקחת ומשלמת במסגרת ההסדרים הללו, למעשה – מעבירה תחת אחריותה את הפרסונל של רשות הדואר.

חיים כץ: התקציביים.

חיים כץ: לא הצוברת, התקציביים.

ערן ניצן: ישנו הסדר בין הרשות לבין המדינה כיצד מטפלים באנשים שפורשים.

ערן ניצן: במסגרת ההסכמים, גם התקציביים, המדינה מזרימה לרשות - -

חיים כץ: תקציבית – בסדר.

חיים כץ: מה עם הצוברת?

ערן ניצן: העובדה היא שמשרד האוצר – שכל הסכומים שמועברים, מועברים לקרן שבדיוק משמשת לצרכים הללו.

חיים כץ: אתה לא עונה למה שאני אומר לך: אני רוצה שתסביר לי למה המדינה לא נותנת ערבות כספית לפנסיה הצוברת.

חיים כץ: התקציבית – אין בעיה.

חיים כץ: המדינה תשלם, זו חובתה.

חיים כץ: הפנסיה הצוברת זה הדואר, והדואר לא ישלם, כי אין לו.

חיים כץ: הוא רוצה לשלם – לא יהיה לו.

חיים כץ: מה יהיה מחר בבוקר?

חיים כץ: כשלאותו אדם לא יהיה – הוא יבוא אליך?

חיים כץ: אתה תחייך לו.

אמנון כהן: הוא מתכוון שלא יהיה מצב כמו בבית החולים "ביקור חולים" בירושלים – שלפנסיונרים האלה - -

ערן ניצן: ביום הראשון - - את החברה, עם איזשהו הגיון מסוים, שמקובל על כל הצדדים המעורבים.

אמנון כהן: מי נמצא פה מטעם ועד העובדים?

רונן כארזי: אנחנו דנו פה שלוש שנים על החוק הזה, להבטיח דבר אחד: את זכויות הפנסיה, קודם כל.

רונן כארזי: אני מחזק את ידי חבר הכנסת חיים כץ.

רונן כארזי: לגבי העובדים שעבדו במשרד התקשורת בפנסיה תקציבית, כשהפנסיה שלהם לא היתה מובטחת – ואמרנו שזה יהיה התנאי להעברת החברה.

רונן כארזי: מעבר החברה היה אמור להיות ב- 1.1.2004.

רונן כארזי: אנחנו היום אחרי 1.1.2006.

רונן כארזי: אנחנו חתמנו על הסכם המעבר ב- 7 לדצמבר כאשר אנחנו מחויבים לגבי תעריפים - - .

רונן כארזי: מה שקורה בשטח - אי אפשר להפריד הון ושלטון.

רונן כארזי: אי אפשר להפריד, כי הבטיחו לנו תעריפים.

רונן כארזי: מה שקורה הוא שהמתחרים שלנו כבר פנו ללקוחות הגדולים.

רונן כארזי: קושרים אותם לטווח הארוך.

רונן כארזי: זאת אומרת – אנחנו הסכמנו על הוצאת 500 עובדים, 450 עובדים.

רונן כארזי: אני אומר פה מה שאמר חיים כץ.

רונן כארזי: זה ממש כך, בדיוק.

רונן כארזי: כל הפנסיה התקציבית אפילו – הסכמנו לוותר על חצי דרגה של העובדים, כסף של העובדים בתוך הקופה הזו.

רונן כארזי: ההנהלה צריכה לשים חלק, והאוצר – חלק קטן.

רונן כארזי: מה שאומר חיים כץ, בעצם – שבעצם כל ההסכם הזה מבוטל.

רונן כארזי: אין הסכם, אפילו לתקציבית.

רונן כארזי: חיים כץ דיבר על הפנסיה הצוברת, אנחנו מדברים על התקציבית.

רונן כארזי: הגענו לאיזשהו הסדר.

רונן כארזי: מיצינו את מה שהיה צריך עם האוצר.

רונן כארזי: שר התקשורת הבטיח שהוא ייתן לנו גמישות בתעריפים.

רונן כארזי: אנחנו לא חוששים מתחרות.

רונן כארזי: שיפתחו היום את כל השוק לתחרות.

רונן כארזי: נתחרה שווה בשווה.

רונן כארזי: זה לא שהידיים שלי קשורות באזיקים, והמתחרים שלי היום מחכים ל- 31 בינואר.

רונן כארזי: חלק גדול מהלקוחות הגדולים, 70%, שהמתחרים שלנו יודעים לשבת עליהם – כמובן שהם מפעילים את העובדים על ידי – סליחה על הביטוי: "תאילנדים", ולנו יש עובדים שמאוגדים בהסכמים.

רונן כארזי: כמובן שהעלויות שלנו יקרות.

רונן כארזי: היום, התעריפים שלנו ידועים למתחרים שלנו.

רונן כארזי: המתחרים שלנו קושרים את עצמם עם הלקוחות הגדולים לטווח ארוך.

רונן כארזי: משרד התקשורת ב- 30 לנובמבר הבטיח תעריפים וגמישות בתעריפים.

רונן כארזי: זאת אומרת – היום, אם יש מכרז, המתחרה יודע בדיוק מה אני אגיש.

רונן כארזי: מה היתה הכוונה?

רונן כארזי: שנהיה חברה, לחזק את החברה ולפתוח לתחרות.

רונן כארזי: בפועל, מה יקרה?

רונן כארזי: – בניגוד לחוק, אנחנו קודם כל ניפתח לתחרות, ורק אחר כך נהיה חברה.

רונן כארזי: אז אני לא מבין.

רונן כארזי: אם הם רוצים לעשות ארגנטינה ולרסק את הדואר – זו המתכונת.

רונן כארזי: אותם המתחרים שלנו מחויבים באגרה של 3,000 שקל חד פעמי.

רונן כארזי: אני, על כל משלוח, משלם 2% תמלוגים למדינה.

רונן כארזי: ומה יעשו המתחרים?

רונן כארזי: יחלקו בגוש דן, ואותו לקוח גדול, כדוגמת "סלקום", "פרטנר" או כל גוף כזה – הם יחלקו בגוש דן, יביאו את הפריפריה אלי, ואני מחויב לתת להם הנחה.

אמנון כהן: מתי הדואר יהפוך להיות חברה במקום רשות?

ברוריה מנדלסון: ב-1 למרץ, 2006.

אמנון כהן: אז למה זה ייכנס ב - - ?

ברוריה מנדלסון: כי לפי הוראות החוק, סעיף 1ד (א)(1) קובע במפורש תאריך: "לא יאוחר מ- 31 בינואר, 2006".

נגה רובינשטיין: אין קשירה בהוראות החוק בין מעבר מרשות לחברה, למעט - -

אמנון כהן: יושב ראש ועד העובדים אומר שיש פה איזושהי בעיה.

נגה רובינשטיין: מה הקשר בין הפנסיה של העובדים, שהיא סוגיה מרכזית - - לבין - -

אמנון כהן: הם גם רוצים להתחרות, אבל הוא אומר שכאשר תהיה חברה - -

חיים כץ: אני אענה לך מה הקשר: היום אנחנו פותחים את הדואר לתחרות, ואני לא יודע מי מהציבור ירוויח מזה.

חיים כץ: האזרח הקטן לא ירוויח מזה.

חיים כץ: כמה מהחברים שלנו שמקורבים לשלטון – יקבלו כסף.

חיים כץ: יחד עם זה, בעקבות זה – אנחנו נפטר עובדים, ולא דאגנו שהם יקבלו את הפנסיה.

חיים כץ: אז הקשר המיידי בין פיטורי העובדים ובין זה שהחברים יקבלו כסף – הקשר יצוק אחד בשני.

חיים כץ: רוצים לסגור את הדואר?

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אני לא חושב שעובדי הדואר יכולים לכפות את עצמם על המדינה.

חיים כץ: שתבוא המדינה ותגיד שלא רוצים דואר, שרוצים חברות.

חיים כץ: שיישבו עם העובדים, יעגנו את הזכויות שלהם - - עד האחרון, ויפתחו איזה חברה שהם רוצים.

אמנון כהן: אני מבין, הנושא טעון.

אמנון כהן: אני רוצה להבין: מה תהיה המשמעות אם ועדת הכלכלה לא תאשר היום את האגרה.

אמנון כהן: מה יקרה ב- 1 לפברואר?

ברוריה מנדלסון: גופים שיעמדו בתנאי ההיתר יקבלו היתר ולא ישלמו אגרה, כי לא תהיינה תקנות.

קריאה: - - -

אמנון כהן: המשמעות היא כך: אם ועדת הכלכלה היום לא מאשרת את גובה האגרה, את הסכומים, יהיה מצב, כי החוק אומר: בכל מקרה, ב-1 לפברואר - -

ברוריה מנדלסון: משרד התקשורת חייב לתת היתרים .

אמנון כהן: זאת אומרת, המתחרים, בכל מקרה, כבר נכנסים לפעולה ב- 1 בפברואר, ושאלה היא רק אם הם ישלמו אגרה או לא.

אמנון כהן: זה כל הסיפור.

חיים כץ: בנתונים האלה – שלא ישלמו כלום.

אסף כהן: רק תיקון אחד למה שאמר יושב ראש ועד העובדים: אני לא מכיר מצב שבו משרד התקשורת הבטיח לדואר גמישות בתעריפים.

אסף כהן: המושג "גמישות" הוא מושג משמעותי.

אסף כהן: על פי מה שיושב ראש ועד העובדים התכוון הוא מושג שאומר שהדואר, שהוא - - תחרות, יוכלו לקבוע את התעריפים כראות עיניהם.

אסף כהן: אנחנו מעולם לא אמרנו שאנחנו ניתן לדואר לפתיחת התחרות גמישות תעריפים.

אסף כהן: נאמר שייקבע מערך תעריפים כזה שלוקח בחשבון את זה שהדואר מתחיל בתחרות מול מתחרים.

אסף כהן: ההבהרה הזו חשובה לי.

אסף כהן: עכשיו נחזור לשאלה של מה המשמעות של אי תשלום אגרה.

אסף כהן: בעצם, למה נועדה האגרה?

אסף כהן: היא נועדה לכסות את ההיערכויות המנהליות שכרוכות בזה שמישהו מגיש בקשה ומקבל היתר, צריך לבדוק אותו, לדעת מי הוא, ולהעניק לו את ההיתר.

אסף כהן: אנחנו נותנים היתרים גם בתחומים נוספים, בתחום התקשורת.

אסף כהן: עשינו חשבון וביססנו את זה על הערכה לגבי היקף העבודה שהוא כרוך באישור מתן היתר למבקש, ואנחנו חושבים שהסכום שהוצג פה הוא סביר.

אסף כהן: האגרה לא נועדה להוות מחסום כניסה ולא לממן את כל פעילותו של משרד התקשורת, ולא עלויות תמלוגים או דברים מהסוג הזה, ובנסיבות האלה – אנחנו חושבים שהסכום הזה הוא בהחלט ראוי.

אסף כהן: הוא כפול מהאגרה שמקבלים עד היום בעלי ההיתרים שיכולים לחלק דואר שמחירו הוא מעל פי 4 וחצי ממחירו של בול רגיל.

אסף כהן: יש היום עשרות בעלי היתרים כאלה, ששילמו סכום של 2,000 ומשהו - -

ברוריה מנדלסון: 640 היום.

ברוריה מנדלסון: מוצמד.

אסף כהן: ופה אנחנו חושבים שבכל זאת ההיתר הזה מחייב יותר עבודה בלבחון מי הוא בעל ההיתר.

אמנון כהן: רשות הדואר- ישבתם עם ועד העובדים, הגעתם להבנות, להחלטות – כל מה שאתה אומר, שיפרשו העובדים.

אמנון כהן: זה בתיאום עם הוועד?

אמנון כהן: זה מסודר?

אבי הוכמן: אני רוצה לחדד את הנקודה.

אבי הוכמן: באשר להסכמי הפנסיה, הסכמי השכר – על זה יש לנו הסכמה ויש חתימה.

אבי הוכמן: אנחנו צריכים לזכור שיש לנו מספר תנאים שצריכים להתחייב להם, ערב הפתיחה לתחרות.

אבי הוכמן: עדיין, מבחינתנו, כרשות הדואר, אין לנו תשובה.

אבי הוכמן: זה היה גם, מבחינתי, אינפורמציה שהועברה לנציגות העובדים ברקע, לקראת החתימה על ההסכמים.

אבי הוכמן: אני רוצה להתייחס לנושא הזה בשני מישורים עיקריים.

אבי הוכמן: אחד, המישור של ההיתר עצמו, שנמצא כרגע על שולחן הוועדה, לדיון, ודבר שני זה הנשאים הנוספים שהוזכרו כאן.

אבי הוכמן: באשר להיתר – אני רוצה לומר שאנחנו, כרשות הדואר, כיתר עם ישראל, קיבלנו את טיוטת ההיתר והגבנו אליה.

אבי הוכמן: העברנו הערות.

אבי הוכמן: אנחנו, כרשות הדואר, כפי גם נאמר קודם - אין לנו התנגדות עקרונית לפתיחת השוק לתחרות.

אבי הוכמן: מה שאנחנו מבקשים – שהתנאים יהיו הוגנים וזהים לשני הצדדים.

אבי הוכמן: החלק שנפתח כרגע לתחרות – אנחנו מדברים על היקף שוק של 200 מיליון שקל.

אבי הוכמן: האגרה המוטלת על החלק הזה היא סדר גודל של 5,000 שקל לבעל היתר.

אבי הוכמן: נניח, כמה שנניח, יהיו בעלי ההיתר – אז אנחנו יכולים לעשות את החישוב בהתאם, ולהשוות את זה על מה שמוטל על רשות הדואר.

אבי הוכמן: ברשות הדואר החובה הרבה יותר גדולה.

אבי הוכמן: קודם כל - אנחנו מחויבים בשירות אוניברסלי, שיש לזה עלות.

אבי הוכמן: לכן אנחנו חושבים שמן הנכון שהאגרה שתוטל על המתחרים תהיה אגרה שווה בגודלה מבחינה אחוזית למטלות, לאגרות או למספרים שרשות הדואר מחויבת, בכל ההסכמים.

אבי הוכמן: לדוגמה – אנחנו מחויבים בתמלוגים.

אבי הוכמן: יש לנו הסדרים נוספים עם המדינה בעניין הזה.

אבי הוכמן: אנחנו גם כתבנו את כל הדברים האלה למשרד התקשורת, כי הגבנו בצורה פורמלית להיתר.

אבי הוכמן: הגשנו את ההערות שלנו, כך שכל מה שאני אומר הוא לא איזשהו משהו חדש או איזשהו צורך, אלא דברים שנכתבו על השולחן.

אבי הוכמן: לכן אני חושב שמן הראוי להטיל אגרה בגובה האחוזי ששווה לאחוז שרשות הדואר משלמת למדינה בגין אותו היתר, שהוא יותר – כי אני חייב לתת גם שירות אוניברסלי.

אמנון כהן: בזה עוד נדון.

אמנון כהן: לי חשוב לדעת – העובדים, מה יהיה אתם?

אבי הוכמן: אמרתי – יש הסכמים.

חיים כץ: העובדים לא מגובים.

אבי הוכמן: יש הסכמים חתומים שהמדינה היא צד להסכם.

אבי הוכמן: באשר לשאלה על ערבות – אין ערבות.

אבי הוכמן: יש הסכם שהמדינה מזרימה מאות מיליוני שקלים לקופת הפנסיה של העובדים, שזה הבסיס לחתימה על ההסכם עם העובדים.

אבי הוכמן: התנאים האחרים שהם תנאי הכרחי מבחינת האיתנות הפיננסית עדיין לא מוסדרים, וצריך להסדיר אותם.

אמנון כהן: כמה זמן ייקח לך להסדיר את הנושא הזה?

אבי הוכמן: זה לא תלוי בי, אני מוכן – היום.

1028: האוצר לא נותן את ה - - הזו.

1028: יש הסכם סגור בינו לבין ועד העובדים.

אמנון כהן: אתם כנראה תצרכו להפעיל את הנושא בלי האישור של הוועדה.

אסף כהן: אני לא חושב שהמתחרים יתנגדו לזה שהוועדה לא תאשר את האגרה.

קריאות: - - -

אמנון כהן: מדינת ישראל רוצה תקציב, שיטילו אגרות, אבל אנחנו רוצים שמדינת ישראל, משרד האוצר, לפני שהוא רוצה לקחת כסף – שיסדיר את הנושא וייתן ערבות לעובדים האלה, שמחר, אם לא ייצאו בהפגנות, ראינו כבר מה קורה ב "ביקור חולים", שאנשים שם בוכים, אין להם מה לאכול.

אמנון כהן: שלא נגיע לאותו מצב גם בדואר.

אמנון כהן: לכן, אני בעד שנגבה כסף, בעד להסדיר את הנושא הזה, ולכן, אם כל כך חשוב לאוצר, למשרד התקשורת, להסדיר את הנושא – אנא מכם.

אמנון כהן: שבוע, בבקשה, או עד 1 לחודש.

אמנון כהן: אני מתחייב שברגע שיגיעו לי שהגיעו להסדרים ויש ערבות מדינה – תוך שעתיים יהיה דיון פה ואני מאשר את התקנות האלה.

אמנון כהן: אני רוצה להסדיר את זה, שיהיה ביטחון לאנשים, לעובדים שנתנו את חייהם למען המערכת, וכרגע רוצים להפריט.

אמנון כהן: זה מצוין, אבל אנחנו רוצים לשמור על האנשים האלה, או שתתנו – מי שייכנס לשוק, שיתחייב לקבל כך וכך עובדים.

אמנון כהן: שייקחו את הכי הטובים מביניהם, לא את כל העובדים, שמתוך 450 עובדים, 400 או 300 נניח ייקלטו במערכות אחרות.

אמנון כהן: תהיה בעיה של 100-150 עובדים.

אמנון כהן: ייתכן שצריך לעשות איזושהי התניה -

ברוריה מנדלסון: אי אפשר לחייב את זה.

אמנון כהן: אני לא יודע.

אמנון כהן: אנחנו דואגים לעם ישראל.

חיים כץ: אם תעשו מכרז - - אתם יכולים לחייב.

ערן ניצן: העובדה היא שההסכמים חתומים בין ההנהלה לבין ההסתדרות, ובין משרד האוצר.

ערן ניצן: העובדה היא שההסכמים האלה לא קיבלו רק את ברכת ואישור השרים, אלא גם את ברכת הזה.

ערן ניצן: התקצוב של ההסכמים האלה שייך לוועדת הכספים, אז הסוגיה הזו סגורה.

ערן ניצן: זה אושר בבית הזה, וכל הצדדים היו שלמים אתו.

אמנון כהן: לא שלמים, לא עד הסוף.

אמנון כהן: אין ערבויות.

ערן ניצן: יש משמעות כשאתה עושה סיכום של הסכם – אתה חותם.

ערן ניצן: ואז כנראה אתה שלם אתו.

ערן ניצן: מי שעכשיו עושה את הקשר ואת - - לבין תנאים נוספים להסכם, עושה את הקישור הלא מדויק.

ערן ניצן: קודם כל – ההתניה הזו מגוחכת, כי - - .

ערן ניצן: גם לא תביא למצב שבו האוצר יביא ערבות.

ראובן כארזי: הם מתעלמים בכל ההסכמים האלה שיש לי החלטה, גם של משרד התקשורת.

ראובן כארזי: אולמרט הקים ועדה ציבורית שהיתה צריכה לסיים את עבודתה במרץ 2006.

ראובן כארזי: אנחנו ישבנו בוועדה הזו כדי שיהיה לנו מספיק זמן לגמישות במחירים האלה.

ראובן כארזי: אני מודיע לכם – ממרץ 2005 ועד היום, היא לא סיימה את עבודתה.

ראובן כארזי: זאת אומרת – הלקוחות שלי כבר קשורים אצל המתחרים, והם רוצים שאני אמשיך לחלק בפריפריה.

ראובן כארזי: אני הודעתי פה – יש סכסוך עבודה.

ראובן כארזי: נפתח השוק לתחרות- אני מחלק איפה שהמתחרים מחלקים.

ראובן כארזי: אני לא מחלק לא במחנות צה"ל, לא בפריפריה, לא ביו"ש – שם אני מפסיד כסף.

חיים כץ: קודם כל – אני שמח שהאוצר וההסתדרות חתמו על הסכם.

חיים כץ: אבל, מאחר ואני יודע שבאוצר יושבים אנשים מבינים, ובהסתדרות פחות מבינים, אז כנראה שההסכם הזה לא מכוסה מספיק.

חיים כץ: אם האוצר, שכוונתו טובה, צריך לתת ערבות מדינה, שייתן ערבות מדינה.

חיים כץ: בי"ת – אני לא מתרגש שלא ישלמו את האגרה.

חיים כץ: אם אנחנו נותנים מתנות, אז בואו ניתן מתנות מלאות.

חיים כץ: סכום האגרה הוא אפסי ביחס לעלויות האמיתיות שהדואר משלם על אותו הדבר.

חיים כץ: אם אנחנו נותנים מתנות – בואו ניתן לחברות שמקבלות את המתנה.

חיים כץ: נותנים להם גם את אזור החלוקה הקל, נותנים להם אגרות נמוכות, בואו ניתן להם הכל בחינם.

חיים כץ: או, אם אנחנו פותחים את זה לתחרות – נגיד שהדואר מחלק רק באזורים שהחברות מחלקות.

חיים כץ: אתה לא משאיר לו את המרחקים הגדולים, את הסיכונים.

חיים כץ: שם אין חלוקת דואר במדינה, אלא אם לא משלמים שום דבר, או מקבלים בונוס.

חיים כץ: לחילופין, כל אלה שמשלמים אגרה מסוימת – הדואר ישלם את אותה אגרה.

חיים כץ: הוא לא ישלם 2% על כמות, שזה יוצא פי שמונה מאותה חברה.

חיים כץ: זה פשוט לא רציני.

חיים כץ: אי לכך – אנחנו נצביע נגד שהמתחרים ישלמו את האגרה.

חיים כץ: אנחנו ניתן בלב קל נותנים מתנות?

חיים כץ: ניתן בלב קל, וניתן הכל.

1028: אדוני היושב ראש – אני רוצה לומר דבר פשוט.

1028: היו פה, בוועדת הכלכלה, כל כך הרבה שעות דואר, ויש לי הרגשה שהאוצר והתקשורת רוצים לחבל ברשות הדואר.

1028: מדובר בחברה – שתהיה חברה, 7,000 עובדים.

1028: אנחנו, לאט לאט, מאשרים כל מיני סנקציות על מנת לפגוע בעובדים.

1028: רשות הדואר, ואני אחד שמכיר את הרשות – רוצה לפתוח לתחרות, אבל תן להם גם להיכנס לתחרויות: גם בתעריפים, גם בדואר כמותי, בכל הדברים.

1028: אי אפשר היום לבוא ולכבול את ידיה, לומר לה – את תמשיכי לחלק, בכל מדינת ישראל, והמתחרים שלך יחלקו רק במקומות מסוימים.

1028: אני אומר לך יותר מזה – המתחרים לוקחים את הכמות, מביאים את זה בדלת האחורית למיון בתל אביב, מקבלים הנחות, ומוכרים - -

אמנון כהן: כמה זמן התקיים פה דיון בנושא הדואר?

1028: אנחנו פה למעלה משנתיים.

1028: מתחילת הקדנציה.

אמנון כהן: ואתה יודע שהממשלה שלך, שהיתה גם אתנו, יחד, אתם אישרתם את השוק לתחרות, וכל הסיפור הזה?

1028: אישרנו.

חיים כץ: קורה שבן אדם טועה.

1028: כל מה שאישרנו היה בכפוף לערבות מדינה מהאוצר, בכפוף להסדר עם ועד עובדים.

1028: - -כאשר תהיה פתיחה של רשות הדואר לחברה, הכל יהיה סגור ומסוכם עם העובדים ועם ההנהלה.

1028: הדברים האלה הם חד צדדיים, כנראה.

1028: משרדי הממשלה רוצים לעשות רק מה שהם מבקשים.

1028: הם לא מתייחסים לסיכומים הישנים שהיו לנו כאן, שהתקבלו כאן, בוועדה, עם היושב ראש הקודם.

1028: לכן, אדוני היושב ראש –אני מבקש לא לאשר להם שום דבר היום.

אמנון כהן: תצביע נגד, אני אאשר.

אמנון כהן: אני מבקש ממשרד האוצר והתקשורת לשבת עם ועד העובדים, לסכם את הדברים.

אמנון כהן: אני מקווה לקיים עוד דיון תוך שבוע, עשרה ימים- אבל אם תגידו לפני כן שזה בסדר, לפי לוח הזמנים, כי ב- 1 לחודש זה כבר יוצא לדרך, אני אחראי ואני אומר:

אמנון כהן: אם יש הסכמה תוך שעתיים – שלוש, יום –יומיים, אני מכנס דיון מיוחד בשביל לאשר את התקנות הללו לפני ה- 1 לחודש.

אמנון כהן: אבל מצדי, עוד שבועיים בערך, אקיים דיון על מספר נושאים, ואכניס לסדר היום.

אמנון כהן: אבל לא אוכל לאשר, אלא אם כן תביאו לפה את כל הסוללה, כי אני רואה את ההליכים, מה קורה כאן.

אמנון כהן: לכן צריך לבוא באופן אמיתי, שוב – כדי שלא נגיע לאותו מצב של הפנסיונרים מ "ביקור חולים", כשאנו מחפשים את הדרך ומתחננים לגבי אנשים שנתנו את חייהם וטיפלו באנשים.

ערן ניצן: העובדה היא – ואני אומר את זה כאן, לפרוטוקול, בשם משרד האוצר - אני לא חושב שהעובדים מתכוונים לפתוח את ההסכמים שכבר נעשו.

חיים כץ: ודאי.

חיים כץ: הם רוצים ערבות מדינה.

חיים כץ: הם אומרים שהסתדרות התבלבלה.

חיים כץ: היו עסוקים ב - - , ולא ייצגו את העובדים כראוי.

אמנון כהן: אני מודה לכם, הישיבה נעולה