ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 580, 2006-01-26 12:00

אמנון כהן: מה תפקידו?

עדית צ'רנוביץ: הוא מאפשר - - זמן שידורי פרסומות בעבור הזכיינים של תחנות הרדיו.

עדית צ'רנוביץ: זאת אומרת, הוא גוף מתווך בין תחנות הרדיו האזוריות אל מול מפרסם ארצי גדול, במקום שאותו מפרסם ארצי יבוא ויהיה בקשר עם כל תחנה בנפרד.

אמנון כהן: ומה קורה עם מפרסם קטן?

עדית צ'רנוביץ: מפרסם קטן בא ישירות.

עדית צ'רנוביץ: יכול להיות גם קשר בין מפרסם ארצי לבין התחנה.

לאה ורון: איך מתחלק זמן הפרסום ביניהם?

עדית צ'רנוביץ: היום, תחנות הרדיו האזוריות מפרסמות בין 30 ל- 40 אחוז פרסומות ארציות, אבל זה גם משתנה.

עדית צ'רנוביץ: למשל – יש תחנה אזורית שהאופי שלה הוא מאד אזורי, ולכן היא מעדיפה את המפרסם האזורי ולאו דווקא מפרסם ארצי.

אתי בנדלר: אבל נחזור לזה כי חשוב מאד לדעת אם חלו תמורות בין מועד אישור הכללים בעבר לבין מה שקורה היום.

עדית צ'רנוביץ: אז כמו שאמרתי - ההסדר הזה מאפשר לתחנות הרדיו האזורי להתבסס בתחרות הפרועה הזו מול תחנות הרדיו הארציות – קול ישראל, גלי צה"ל, ועוד 50 תחנות רדיו פיראטיות שיש במדינה שלנו, ויש גם את דו"ח מבקר המדינה שמציין את זה, וגם תחנות חלופיות.

עדית צ'רנוביץ: כרגע, מה שחשוב לי להגיד – זה ששפ"א פועל מכוח החוק.

עדית צ'רנוביץ: הכללים רק מסדירים את המתכונת, את אופן הפעילות.

עדית צ'רנוביץ: לכן, הפעילות של שפ"א היא בכלל לא מובאת פה בפני הוועדה.

עדית צ'רנוביץ: לגבי המתכונת – בין אם זה יהיה כללים חדשים או בין אם זה יהיה בהוראת שעה – זו סוגיה, אבל שפ"א פועלת מכוח החוק, ולכן חשוב להגיד את זה בפני הוועדה.

עדית צ'רנוביץ: במהלך השנתיים האחרונות, עוד כשהייתי במשרד התקשורת, חוקק חוק שנקרא – תשדירי שירות וחסויות בגלי צה"ל, והוא מאפשר לתחנה מלבד תקציב משרד הביטחון לקבל עוד 15 מיליון שקל מתשדירי שירות וחסויות.

עדית צ'רנוביץ: לדעתנו, משחלפו כרגע השנתיים, אנחנו רוצים להפוך את זה לקבוע.

עדית צ'רנוביץ: לשיטתנו, אנחנו חושבים שעצם ההגבלה בזמן פוגעת בתחרות, פוגעת בוודאות של המשקיעים, כי לפעמים יש התקשרות שהיא מעבר לשנה ושנה וחצי.

עדית צ'רנוביץ: לכן, ברגע שמגבילים את העניין הזה, זה פוגע בטווח הוודאות העסקית.

עדית צ'רנוביץ: היו”ר אמנון כהן: איזו ודאות?

עדית צ'רנוביץ: יש לפעמים התקשרויות והסכמים מסחריים בין מפרסם ארצי לבין שפ"א.

עדית צ'רנוביץ: ברגע שקובעים שהוראת השעה של הכללים האלה היא שנה וחצי-שנתיים, אז אתה בעצם לא נותן פה איזשהו טווח ארוך.

קריאה: למה לא? זה - -

עדית צ'רנוביץ: אבל אתה לא רוצה לפגוע בתחנות.

עדית צ'רנוביץ: אתה רוצה בסך הכל לאפשר להם את התחרות הזו.

עדית צ'רנוביץ: זו היתה המטרה.

אמנון כהן: יעשו הסכם עם "קוקה קולה" לעשר שנים, ולשפ"א לא יהיה מקום להיכנס.

ג’קי כהן: החוק כן אפשר שיווק משותף.

ג’קי כהן: הוא - - איפשר, למשל, כמו המצב שקיים היום, וזה גם המצב שהיה לפני שנתיים, שפחות או יותר –30 עד 40 אחוז - -

אמנון כהן: מי מפקח על זה?

ג’קי כהן: אין פיקוח על זה שזה 30-40%.

אמנון כהן: אז איך אתה קובע?

אמנון כהן: אולי זה 99%?

אמנון כהן: מי אוכף את זה?

אמנון כהן: ג’קי כהן: אין הגבלה.

אמנון כהן: אני אומר שזה המצב, זו המציאות.

אמנון כהן: אתה דורס את הקטנים.

ג’קי כהן: להפך.

ג’קי כהן: אני אסביר – שפ"א עובדת במשך 4 שנים.

ג’קי כהן: עדיין לא הגענו למצב שהגענו לשינוי משמעותי בהבדל בין פרסומות ארציות לפרסומות אזוריות.

ג’קי כהן: "קול הים האדום" לא יוכל להמשיך לעבוד אם הוא יילך רק על מפרסמים ארציים.

ג’קי כהן: זאת אומרת – עדיין בא החוק ומצא לנכון לא להטיל הגבלה על פרסומות ארציות או פרסומות אזוריות, והוא כן מצא לנכון לאפשר לתחנות הרדיו הארציות לעבוד עם גוף משותף, גוף משווק, שיוכל לפנות למפרסמים הארציים.

ג’קי כהן: כשיש מפרסם ארצי, הוא לא יצטרך לפנות לכל תחנה ותחנה באופן ספציפי כשהוא ירצה ללכת לרדיו האזורי, אלא יוכל לפנות לגוף הזה, שהוא הגוף המשווק.

ג’קי כהן: עדיין, לבעל הזיכיון, תחנת הרדיו האזורי, יש את הסמכות – או להגיד לא, או להגיד שהוא מוכן את זה ולא את השני, וכן הלאה.

ג’קי כהן: והם עדיין יכולים ללכת על מפרסם ארצי.

ג’קי כהן: אין פה בלעדיות של אותו גוף משווק?

אתי בנדלר: אני רציתי להבין על מה אתה מבסס את הנתון של 30-40 אחוזים.

ג'קי כהן: זה נתון שהוא מהמציאות.

אתי בנדלר: בדקתם את זה?

ג'קי כהן: כן.

עדית צ'רנוביץ: חשוב גם להגיד – הנושא של מכסת הפרסומות הארציים - - כי אין מגבלה כזו.

עדית צ'רנוביץ: גם אם תחנה כזו - - מהבוקר עד הערב, היא יכולה לעשות את זה.

עדית צ'רנוביץ: החוק לא מגביל אותה.

עדית צ'רנוביץ: את מה שכן מגבילים זה את הקצאת זמן הפרסום, שזה ההבדל.

אתי בנדלר: זה נכון, אבל זה לא מדויק, כי אכן – אין הגבלה לכך שזה יהיה דווקא זמן פרסום ארצי או זמן פרסום מקומי.

אתי בנדלר: אבל עצם העובדה שיש למפרסם משווק אחד לעמוד נגדו – מי ילך אליו?

אתי בנדלר: לא המפרסם המקומי.

אתי בנדלר: ילך אליו רק המפרסם הארצי.

אתי בנדלר: ולכן, העובדה ששפ"א פועלת בשם כל תחנות הרדיו האזוריות, באופן טבעי גורמת לכך שהפרסומת תהיה בעלת אוריינטציה ארצית.

עדית צ'רנוביץ: הנתונים בעצם מעידים הפוך ממה שאמרת עכשיו, כי כרגע, ממה שנמסר לנו, גם מפעילותה של שפ"א וגם מהתחנות עצמן – הנתונים הם בין 30 ל-40 אחוז, וזה גם כך 4 שנים, כלומר- לא היה פה איזשהו שינוי.

אמנון כהן: אולי זה לא טוב?

אמנון כהן: מי מייצג כאן את הספר הקטן או המפרסם הקטן?

אמנון כהן: אני רוצה לשמוע גם אותם.

עדית צ'רנוביץ: אני רוצה להגיד עוד דבר - מהאופי של תחנות הרדיו האזורי , גם התכנים שלהם, גם הקהל שהם פונים אליו באותו אזור זיכיון – הם משדרים בעיקר תכנים מקומיים, תכנים לקהילה, שיש להם עניין ציבורי - -

אמנון כהן: דרך שפ"א?

עדית צ'רנוביץ: לא, לא.

עדית צ'רנוביץ: זה בכלל לא קשור.

עדית צ'רנוביץ: אני אומרת שתחנות הרדיו האזוריות, האופי שלהן הוא מקומי, קהילתי, אזורי.

עדית צ'רנוביץ: הם צריכים לתת ביטוי לאזור ולקהילה.

עדית צ'רנוביץ: החדשות שלהן הם מקומיות.

עדית צ'רנוביץ: יש הרבה מאד תחנות שיש להן - -

אמנון כהן: מי מפקח עליה?, יש פיקוח עליהן?

עדית צ'רנוביץ: הרשות השניה מפקחת עליהן.

אמנון כהן: אתם בדקתם שהאחוזים מתחלקים כמו שאת אומרת?

עדית צ'רנוביץ: מהאופי של התחנות, מבחינת עצם העבודה שלהן - חזקה עליהם שהם גם יעדיפו לפנות גם למפרסמים האזוריים.

עדית צ'רנוביץ: הכללים האלה מסדירים כרגע מה הקצאת זמן הפרסום שמוטלת עליהן.

עדית צ'רנוביץ: אין כרגע מגבלה על הפרסומות - -

אתי בנדלר: אבל את חוזרת שוב על הטענה הקודמת - מה שאמרנו שקיומו של גוף שיווק אחד, ארצי, מביא בהכרח לתוצאה שהפרסום הוא של מפרסמים ארציים ולא מקומיים.

אתי בנדלר: ושוב אנחנו שואלים לשאלה ששאלתי שלוש פעמים: על מה אתם מבססים את ה-30-40 אחוזים האלה?

אתי בנדלר: האם יש נתונים בדוקים?

אתי בנדלר: מישהו בדק את הנתונים האלה?

אמנון כהן: ועוד משהו – אתם אמרתם ששפ"א הוקם על פי חוק?

אמנון כהן: למה צריך להיות אחד?

אמנון כהן: לא שלא יהיו 4 מפרסמים ארציים?

עדית צ'רנוביץ: החוק מדבר על גוף אחד, גוף משווק אחד.

אמנון כהן: למה?

דידי לחמן מסר: זו שאלה טובה, יכלו לקום שניים.

ג'קי כהן: קצת היסטוריה - בשנת 2002 תוקן חוק הרשות השניה באופן כזה שסעיף 85 א' שקובע שבעל זיכיון לא ימכור יותר מ- 10% מזמן שידור תשדירי פרסומת ביחידת השידור שלו לאדם אחד, במישרין או בעקיפין, נקבע חריג, נוסף חריג – שלא יראו בשיווק משותף של זמן שידור שנעשה על ידי תאגיד שפועל מטעם מקבלי הזיכיון לצורך השיווק המשותף בלבד, לא יראו בזה משום מכירה או הקצאה לאדם אחד, אם השיווק הזה נעשה בהתאם לכללים שקבעה המועצה.

דידי לחמן מסר: אולי תקרא עד סוף הסעיף – בתור משפטן אתה ודאי חייב לקרוא עד סוף המשפט.

ג'קי כהן: אין שום בעיה.

ג'קי כהן: כמו שאמרתי: אם הגוף הזה פועל מטעם בעלי זיכיון לשידורי רדיו לצורך השיווק המשותף בלבד, לא יראו בזה משום מכירה או הקצאה אם השיווק נעשה בהתאם לכללים שקבעה המועצה באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, שיבטיחו את קיום התחרות.

ג'קי כהן: לפני שנתיים הדבר הובא בפני ועדת הכלכלה, אחרי שהרשות השניה ומועצת הרשות השניה התקינה את הכללים זה הובא לאישור ועדת הכלכלה, והיא מצאה לנכון להגביל אותן לשנתיים, עקב טענות של רשות השידור שהשיווק המשותף יכול לפגוע בתקציב של רשות השידור.

אתי בנדלר: איפה זה יכול לפגוע?

אתי בנדלר: בתחרות.

ג'קי כהן: נכון.

דידי לחמן מסר: יש שני גופים.

דידי לחמן מסר: גם לרשות השידור יש גוף אחד.

דידי לחמן מסר: אף אחד פה לא צדיק.

דידי לחמן מסר: לכל אחד יש רק גוף אחד.

ג'קי כהן: הכללים שלנו מאפשרים, גם החוק מאפשר – לגוף אחד, לשני גופים, ליותר.

ג'קי כהן: בפועל פועל כיום גוף אחד שזה שירותי שפ"א, שפועל בהתאם לכללים שלנו.

ג'קי כהן: בהקשר לעניין המשפטי, לשאלת הרטרואקטיביות וכן הלאה – שפ"א אמור לפעול לפי כללים שאנחנו נקבע.

ג'קי כהן: הכללים האלה קבועים, ופג תוקפם ב- 12 בינואר.

ג'קי כהן: חשוב לציין שעדיין החוק מאפשר פעילות.

ג'קי כהן: זאת אומרת – החוק קיים.

ג'קי כהן: הכללים רק קובעים את המגבלות שחלות על הגוף הזה.

קריאה: החוק עוד לא הסמיך, סליחה.

קריאה: - - -

אתי בנדלר: ממש לא.

אתי בנדלר: "...

אתי בנדלר: אם השיווק האמור נעשה בהתאם לכללים שקבעה המועצה".

אתי בנדלר: זאת אומרת – אין כללים- אין שיווק.

ג'קי כהן: אני מסכים לגמרי.

ג'קי כהן: זה באמת מה שאמרתי.

ג'קי כהן: היו"ר אמנון כהן: אמרת שממשיכים לעבוד רגיל.

ג'קי כהן: לא.

ג'קי כהן: אמרתי: עבודת הגוף נעשית בהתאם לחוק.

ג'קי כהן: זאת אומרת: בהתאם למגבלה - -

אתי בנדלר: בלבד שיש כללים.

אתי בנדלר: אין כללים – הוא לא יכול לפעול לשיווק.

ג'קי כהן: הגוף הזה צריך לעבוד לפי הכללים שאנחנו קובעים.

ג'קי כהן: ולכן, נראה לי לא נכון, אם אנחנו מדברים על הבדל של שבועיים מאז ה-12 לינואר, אני חושב שראוי ורצוי שהוועדה כן תיתן מקום לאישור של הכללים האלה, הכללים יועברו למשרד המשפטים ובמידה ויינתן אישור לתחולתם הרטרואקטיבית - -

לאה ורון: קודם הוועדה ואחר כך משרד המשפטים - -

ג'קי כהן: העובדה היא שזה גוף שעובד.

ג'קי כהן: בכל זאת, הוועדה צריכה לשקול גם - -

אמנון כהן: למה לא הבאת את זה בדצמבר או נובמבר?

ג'קי כהן: אנחנו הבאנו את זה בתחילת ינואר.

קריאה: יחד עם הזיכיונות, אולי?

ג'קי כהן: לא, זה היה אחרי.

דידי לחמן מסר: אני לא מבינה איך – אם הכללים פוקעים בדצמבר, וזה גוף מסחרי שצריך אוויר לנשימה, וראיית עתיד – איך אתם מביאים את זה בינואר?

אתי בנדלר: לא רק זאת.

אתי בנדלר: אני רוצה לומר לך שאני עברתי על הפרוטוקול של הדיון של ועדת הכלכלה שדנה באישור הכללים, ושם ראיתי שהוועדה בעצם ביקשה לאשר את זה לשנה וחצי.

אתי בנדלר: אני הייתי בין אלה שאמרו שזה צריך להיות לשנתיים, משום שבלאו הכי זה יובא זמן רב מראש לפני כן, ואז זה ייצא פחות משנתיים.

דידי לחמן מסר: יש לנו כאן שתי בעיות.

דידי לחמן מסר: בעיה ראשונה היא שחבל מאד שהרשות השניה, דבר שפוקע ב- 12 בינואר, מגיעה לפה בינואר, וחושבים שהכנסת עוברת לדום ומאשרת את זה מיד.

אמנון כהן: ועוד בפגרה.

דידי לחמן מסר: כן.

דידי לחמן מסר: בפרט כשמדובר בהוראת שעה.

דידי לחמן מסר: אני חושבת שיש מקום, אם רוצים שהגוף הזה אכן ימשיך ויפעל – הייתי מנסה לשכנע את הגורמים הרלבנטיים במשרד המשפטים לאשר את ההוראה הרטרואקטיבית, כי אין בה כדי לפגוע באף אחד, ויש בה כדי להמשיך רציפות בפעולה של הגוף אם הכנסת אכן רוצה שהוא ימשיך לפעול, ואני מבינה שהוועדה לא רואה את זה בשלילה.

דידי לחמן מסר: הקושי שלי הוא בהצעה שעומדת בפני הוועדה, והקושי שלי הוא שההצעה עומדת כהוראת קבע.

אתי בנדלר: - - כבר התבטא ש - -

דידי לחמן מסר: אז אם זה כך, אז אם יורשה לי לחזק את זה בנימוק מהמשפט המנהלי.

דידי לחמן מסר: ההסמכה לרשות השניה היא הסמכה לקבוע כללים באישור הוועדה.

דידי לחמן מסר: ההסכמה היא פעולה במשפט המנהלי והכללים הללו צריכים להבטיח את קיום התחרות.

דידי לחמן מסר: קיום התחרות כיום, אם הכללים האלה מבטיחים – לא אומר שמבטיחים אותם ב - - שהתנאים משתנים.

דידי לחמן מסר: אז למעשה, פרק הזמן שהוועדה יכולה לאשר את ההסדר הזה, מבחינת המשפט המנהלי וסבירות ההחלטה, הוא אותו פרק הזמן שהוועדה מעריכה שהתנאים שקיימים היום, שהכללים שקיימים לא פוגעים בתחרות במסגרת התנאים הקיימים היום, ממשיכים להתקיים פרק זמן בעתיד.

דידי לחמן מסר: אבל זה בוודאי לא יכול להיות 25 שנה.

דידי לחמן מסר: אם אנחנו צופים כניסה של הרדיו הדיגיטלי, ואנחנו רוצים תחרות בתחום הפרסומות, או אז צריך שפרק הזמן – והייתי מייעצת לוועדה, אם יורשה שלי – פרק זמן סביר שבו לגוף הזה יש - -

אמנון כהן: מספר חודשים?

דידי לחמן מסר: מספר שנים.

הילה שמיר: משהו שיאפשר ודאות.

דידי לחמן מסר: את סוגיית הוודאות אנחנו שומעים בכנסת הזו ובוועדה הזו במיוחד כל כך הרבה, שכולם צריכים לאפשר ודאות.

דידי לחמן מסר: היו שנתיים ולגוף הזה היתה ודאות,הוא נכנס לעבודה והוא עבד שנתיים, אז אפשר שנתיים, כי זה ודאי יוכיח את עצמו.

דידי לחמן מסר: רוצים לאפשר שלוש שנים?

דידי לחמן מסר: זה גם נראה לי סביר, בנסיבות העניין.

דידי לחמן מסר: 10 שנים, למשל – נראה לי מאד לא סביר.

דידי לחמן מסר: מתנים את זה בזמן ולא באירוע, עם כל הכבוד.

דידי לחמן מסר: לכן הוועדה צריכה להעריך שכל עוד התנאים הקיימים לא משתנים באופן מהותי, ואין חשד לפגיעה בתחרות – או אז ניתן לאשר את המתכונת הזו של הכללים, שמאפשרת פעולה של יותר מגוף אחד.

דידי לחמן מסר: אבל נדמה לי שתנאי הכרחי לכל הפעולה הזו זה באמת תשתית עובדתית מאת הרשות השניה שמסבירה מה הלקחים שהופקו, מה התועלת של הגוף הזה, כאמור, לקביעת 30-40 או 40-30, כמה תחנות -לקיים את אותו דיון ציבורי שמלכתחילה הכנסת רצתה שיתקיים כאשר היא קבעה את הוראת השעה כהוראת שעה.

אמנון כהן: את הנושא של רטרואקטיביות את מעבירה ל - - ?

אתי בנדלר: השאלה היא אם משרד המשפטים מוכן לתת אישור לרטרואקטיביות.

דידי לחמן מסר: אני, מבחינתי, כמי שאחראית על כל התקשורת, אמליץ בפני זו שמאשרת או לא את הוראת הרטרואקטיביות – ליתן, בנסיבות הללו, כשיש גוף קיים ופועל ומתקשר בהסכמים, למרות הרשלנות, לכאורה, של הרשות השניה, שהגישה את זה רק בתחילת ינואר, כי היתה יכולה להגיש את זה במועד המתאים ולא לחכות לרגע האחרון – אמליץ על רטרואקטיביות.

אמנון כהן: אבל אני רוצה -- מסמך לדיון הבא.

אתי בנדלר: אין צורך במסמך אם אנחנו מקבלים הצהרה שזה יאושר.

אתי בנדלר: אני לא רוצה שהוועדה תאשר, ובסופו של דבר ייצא שמשרד המשפטים לא יאשר.

לאה ורון: אבל אנחנו הבנו כרגע שעורכת הדין דידי לחמן מסר היא לא הגורם המוסמך לאשר.

לאה ורון: באיזה אופן תהיה הצהרה?

לאה ורון: הרי לא נכנס את הוועדה לפני שיגיע איזשהו מסמך שאומר - -

דידי לחמן מסר: שיבואו כללים חדשים.

דידי לחמן מסר: מה שצריך להגיע בפני הוועדה זה כללים חדשים, עם הוראת רטרואקטיביות, שנאמר לגביה שהיא אושרה בידי משרד המשפטים, עם תקופה שהוועדה תקבע שההסכם הזה ייקבע.

אתי בנדלר: מה שמבוקש כרגע זה שאת הכללים האלה, שבאים היום בפני הוועדה – לא להפקיד מחדש, אלא לקבוע שתחולתם היא רטרואקטיבית, מ- 12 בינואר.

אתי בנדלר: ואז לא צריכים להביא שוב את כל הכללים בפני הוועדה.

קריאה: - - -

קריאה: זו הבעיה של הפקיעה, כי אם הכללים הקודמים פקעו – אז אין מה להאריך אותם.

קריאה: אתי בנדלר: אני - - את ההוראה הזו בחוק הפרשנות, ואני יכולה להגיד לך שמשרד המשפטים נתן את ידו ל - - רב מאד של תקנות של הוראות רטרואקטיביות, בדברים שחיכו.

לאה ורון: היא טוענת שאין לה סמכות לאשר.

אמנון כהן: אני רוצה לשמוע כרגע את הרדיו האזורי – מה יקרה במידה וכרגע אין תקנות כאלה, הוראת השעה נגמרה?

אמנון כהן: אתם לא יכולים להמשיך לעבוד?

קריאות: - -

דוד יוסוב: אני מנהל תחנת רדיו דרום.

דוד יוסוב: מה שאדוני אמר – אני יכול להעיד, ואפשר לבדוק את הדברים, הם ניתנים לבדיקה – אני מנהל את התחנה מימיה הראשונים, קרוב ל- 10 שנים.

דוד יוסוב: מעולם לא נדחה שום מפרסם - -

אמנון כהן: נניח שיש לך 10 דקות ושפ"א קנה ממך כבר את 10 הדקות, או חילק את זה בצורה כזו- -

דוד יוסוב: זה לא קורה.

דוד יוסוב: תיאורטית, ללא קיומה של שפ"א, יכולות היו לבוא 10 "סימונה מדימונה", ולקנות את זמן האוויר, ובשלב מסוים הוא היה מתכלה, מכוח החוק, ולא היינו יכולים להמשיך למכור.

דוד יוסוב: גם שפ"א לא פעם ולא פעמיים נדחתה על ידינו, כי לא היה מקום להכניס תשדיר ששפ"א הביאה לתחנה, כיוון שאותה סימונה כבר הזמינה.

דוד יוסוב: היא לא נדחתה מעולם.

דוד יוסוב: אני עכשיו אומר: לא היה – והדברים ניתנים לבדיקה – לקוח אחד שאיננו מהגדולים, שאדוני דיבר עליהם, ששפ"א מייצגת, שנדחה ולא נכנס לפרסום בגלל, לכאורה, מפרסמים גדולים.

דוד יוסוב: הדברים הללו ניתנים לבדיקה.

אמנון כהן: בגלל שאין מספיק מפרסמים?

דוד יוסוב: לא.

אמנון כהן: בגלל מה?

דוד יוסוב: אל"ף- לא הגענו אף פעם למצב כזה.

דוד יוסוב: ובי"ת- כאשר זה קרה, בתקופות עמוסות, פשוט אמרנו "לא" לשפ"א.

דוד יוסוב: קודם כל למקומיים.

לאה ורון: למה?

לאה ורון: הם משלמים לך יותר?

לאה ורון: מה עומד מאחורי זה?

דוד יוסוב: לא.

דוד יוסוב: הסיבה היא כי העניין שלי כרדיו אזורי הוא להתבסס - - כל הזמן.

דוד יוסוב: זה גם עניין של תפוצה, עניין של רייטינג.

דוד יוסוב: אנחנו גם סבורים שהרבה מאזינים שלנו ברדיו האזורי שגרים בדימונה – מעונינים לדעת על מבצע אצלם במרכז המסחרי.

דוד יוסוב: אבל באותה נשימה אני חייב להגיד – דיברו פה על תחרות בלתי הוגנת.

דוד יוסוב: איך אפשר בכלל לדבר על זה כאשר הרדיו האזורי צריך להתמודד עם רשתות שגם מקבלות אגרה מהמדינה, וגם מותר להן לפרסם, וגם פטורות מכל מיני אגרות שאנחנו חייבים למדינה.

דוד יוסוב: איך בכלל להעלות את המושג הזה פה, בכלל?

דוד יוסוב: אנחנו חיים אך ורק מפרסום.

דוד יוסוב: אנחנו לא מקבלים כספי אגרה של משלמי המסים.

דוד יוסוב: ולכן, מפרסמים גדולים זה נתח מאד מרכזי בחיים שלנו.

דוד יוסוב: אם ישמטו לנו את הענף הזה אנחנו ניפול מכיוון שגופים כמו "ישראקארד" או "קוקה קולה" שרוצים לפנות גם אל מאזיני הרדיו האזורי, לא ידברו עם כל אחת מ- 14 התחנות באופן נפרד.

דוד יוסוב: הם פשוט ינפנפו אותנו מכל המדרגות.

דוד יוסוב: הם צריכים גורם אחד שמולו הם יישבו ואתו הם יסגרו את הדברים.

דוד יוסוב: הוא לא יישב עם כל גורם בנפרד.

דוד יוסוב: המשמעות היא איבוד מיליונים בשנה, והתמוטטות הענף.

לאה ורון: ואיך היחסים בתוך תחנות הרדיו האזוריות?

לאה ורון: האם יש לך איזושהי תחושה שיש תחנה אחת שמקופחת יותר מול שפ"א?

דוד יוסוב: יכול לבוא גוף כמו "ישראקארד" לדוגמה, ולהחליט שהוא רוצה להתמקד דווקא באזור הדרום, כי יש לו שם מבצע שיווק – אז הוא - -

לאה ורון: זאת אומרת – המפרסם קובע?

דוד יוסוב: המפרסם קובע, בהחלט.

דוד יוסוב: הוא עומד מולם וקובע מה הוא רוצה.

לאה ורון: אין מצב ששפ"א מעדיפה רדיו אחד על פני השני?

דודו יוסוב: שפ"א היא הצינור שעובד מול "קוקה קולה" ומנתב את זה לתחנות לפי רצון הלקוח.

דידי לחמן מסר: כמה תוכניות סינדיקציה יש?

דידי לחמן מסר: האם אין לך חשש ששפ"א תעדיף לשים את הפרסומת בתוכניות הארציות שלגביהן יש סינדיקציה ולא לשווק אותן לתוכניות המקומיות?

דידי לחמן מסר: ן

דוד יוסוב: הם לא רלבנטיים.

דוד יוסוב: את השיבוץ מבקש הלקוח.

דוד יוסוב: הם רק הצינור העסקי שעושה את הקשר - - דידי לחמן מסר: נכון, והלקוח לא יבקש בדרך כלל את השיבוץ - - התוכניות הארציות?

דוד יוסוב: שיבקש.

דוד יוסוב: גם - - יכול לבקש את זה.

דוד יוסוב: זה לא קשור לשפ"א.

אמנון כהן: כמו שאתה אומר שאתה מתבסס על האזורי שלך – אתה יכול גם להתבסס על שפ"א – אותם גופים ארציים, "ישראקארד", "קוקה קולה" - - אתה אומר שיש לך 50% שם, כי זה תמיד יבוא אליך.

אמנון כהן: כמו שאתה מתבסס על האזורי, ומחר תהיה עונה חלשה - - ולכן, השיקול שלך הפוך: אתה רוצה משהו תמידי, ואז אתה רוצה דווקא לעבוד עם שפ"א באחוז מסוים.

דוד יוסוב: אבל זה לא ככה בחיים.

דוד יוסוב: אני כבר 10 שנים בתחום.

דוד יוסוב: בחיים זה לא קורה כך.

דוד יוסוב: מעולם לא היה ספר או סופר מקומי שנדחה.

דוד יוסוב: תבדוק.

ג'קי כהן: עצם קיומה של שפ"א פחות רלבנטי לשאלה כמה שאלות יילכו לאזורי וכמה לא.

ג'קי כהן: יבוא מפרסם ארצי – הוא עדיין יוכל לבוא בלי שפ"א.

ג'קי כהן: נכון, היא מסייעת אבל בעיקר בעניין התיאום שמפרסמים ארציים מכל תחנות הרדיו - -

אמנון כהן: יועצים משפטיים – איך אני יכול למנוע השתלטות של מפרסמים גדולים במקומות האלה?

אמנון כהן: שיהיה אחוז מסוים, לא איכפת מסוים.

דידי לחמן מסר: בכללים הקיימים שאושרו בידי הוועדה אין מגבלה.

דידי לחמן מסר: תיאורטית ניתן היה לו היו מוגשים הכללים מחדש, לשאול, ועל ידי כך להגביל את שפ"א, ולהגיד, למשל – אם היום נותנים לך דוגמה של 40-60 - - למעשה אתה יכול לקבע את זה.

דידי לחמן מסר: מה החסרונות והיתרונות של הקיבוע?

דידי לחמן מסר: לא מזמן היה ויכוח בוועדת הכספים על עמלה אחידה.

דידי לחמן מסר: החסרונות של הקיבוע, שגם יש נטיה כזו – שאומרים שלכל אחד תהיה חצר ברורה.

אמנון כהן: אבל יש תקופות שלפעמים יש הרבה פרסום - -

קריאות: - - -

דידי לחמן מסר: אני אומרת וסותרת.

דידי לחמן מסר: השאלה הכללית היא כוחות השוק.

דידי לחמן מסר: ולכן, דווקא אותה הגבלה בזמן, ואם הכנסת מבקשת דו"ח, היא יכולה לבקש דו"ח שנתי לגבי היחס הזה, כדי להבטיח שבאופן טוטלי, שפ"א לא משתלטת על כל זמן הפרסום של התחנות.

דידי לחמן מסר: אז אפשר לקבוע שתהיה חובת דיווח.

דידי לחמן מסר: עדית צ'רנוביץ: אבל יש כבר היום חובת דיווח.

אתי בנדלר: השאלה אם יש לכם את הנתונים.

אתי בנדלר: לא ברור כי אני מבינה שזה לא על סמך נתונים בדוקים ה- 30-40, זה יותר תחושת בטן.

אתי בנדלר: זה מבוסס על משהו?

ג'קי כהן: הייתי רוצה, ברשותך, להתייחס לעניין הכללים- אם נכון יהיה שייקבעו באופן קבוע או באופן זמני, והייתי רוצה, ברשותך - -

אמנון כהן: שמעתי את הנתונים שלך כבר.

עדית צ'רנוביץ: עוד נקודה – הכללים שנמצאים כאן, לפנינו, יש גם - - של הבטחת התחרות.

עדית צ'רנוביץ: כך, לדוגמה, תסתכלו על סעיף 12 ט' שאומר שההתקשרות בין הגוף המשווק תיעשה בנפרד, בין שפ"א לבין בעל הזיכיון, באופן ש - - את התחרות.

עדית צ'רנוביץ: תסתכלו על 12 ד'.

קריאה: אבל התחרות היא פועל יוצא של תנאים קיימים, לא של הכללים.

עדית צ'רנוביץ: בנוסף, יש גם את הממונה על הגבלים עסקיים, שהחוק הזה חל על - -

לאה ורון: אל תדרכי לנו על יבלת נוספת, בבקשה, בנושא הממונה על הגבלים עסקיים, כי בדיון הקודם התנהל ויכוח עם משרדם לשלוח נציג, אף כי ביקשנו שהם יציגו את הנושא של התחרות.

עדית צ'רנוביץ: אם רשות השידור וקול ישראל נמצאים כאן ויש להם נתונים שבאים ומראים לנו שיש פה פגיעה בתחרות, אנחנו רוצים לראות את התנאים הללו.

עדית צ'רנוביץ: 4 שנים שפ"א פועלת מכוח התקנות –10 שנים היא פועלת בכלל, ואם --

אתי בנדלר: 10 שנים היא פועלת?

אתי בנדלר: מה, היא פעלה לא כחוק?

עדית צ'רנוביץ: - - -.

עדית צ'רנוביץ: עוד דבר – אל תשכחו, ואני אגיד שוב – גם גלי צה"ל קיבלו בינתיים תשדירי שירות וחסות, עוד 15 מיליון שקל, ובינתיים – תחנות הרדיו האזורי, במצב שהם כרגע פועלים, כאשר ברקע יש גם את הרדיו הדיגיטלי, 150 תחנות רדיו פיראטיות.

עדית צ'רנוביץ: כרגע, לבוא ולהטיל עוד מגבלות – לדעתי זה - - עדי בן ש"ך: גלי צה"ל לא קיבלו 15 מיליון שקל.

עדית צ'רנוביץ: זה עיגון מצב קיים שהוא מסוף שנות ה- 80, תחילת שנות ה- 90 - -

קריאה: נכון.

קריאה: קודם - - שודרו פרסומות - - היה חוק שהגביל אותם.

תומר קרני: אני מרשות השידור.

תומר קרני: אנחנו התנגדנו, גם בעבר – כשהיתה הוראת השעה ל --.

תומר קרני: חלה ירידה משמעותית ביותר בשנים האחרונות בהכנסות שלנו מפרסום ברדיו, בין השאר כתוצאה מהשיווק המשותף.

תומר קרני: נמצא כאן סמנכ"ל הכספים והוא יכול להגיד לכם בדיוק את הנתון.

תומר קרני: תביאו בחשבון שיש כאן פגיעה קשה בהכנסות של רשות השידור.

תומר קרני: תוסיפו לזה את ההורדה באגרה שהיתה בחוק - -

לאה ורון: יכול להיות שתמציאו נתונים במקום להגיד משפטים כוללים?

דידי לחמן מסר: עם כל הכבוד, גם הם מוכרים באמצעות - -

חיים כץ: כמי שהגיש הצעת חוק לתגמול גלי צה"ל – אנחנו היום משלמים אגרת רדיו למי שעושה טסט.

חיים כץ: התברר לנו ש- 25% מהאנשים שומעים גלי צה"ל.

חיים כץ: צריך לקחת 25% מהאגרה שמשלמים לרדיו ולהעביר לגלי צה"ל.

חיים כץ: הם מרוויחים את זה בזכות.

חיים כץ: הרשות השניה לוקחת את כל הכסף וגלי צה"ל צריכה להתחנן על תקציב משרד הביטחון, וכל פעם בקיצוצים,, אני חושב שצריך לאפשר להם לשדר פרסומות ולהתחרות ואם אנשים שומעים אותם – הם רוצים לשמוע אותם.

חיים כץ: אנחנו עושים עוול לגלי צה"ל כשלוקחים כסף ומעבירים לרשות השידור, למרות שלא רוצים לשמוע אותם.

יורם זמיר: אני מייצג את שפ"א.

יורם זמיר: ראשית, כפי שנאמר פה – עצם קיומו של שיווק משותף זה דבר שמעוגן בחקיקה הראשית.

יורם זמיר: אני, בנוגע להחלה רטרואקטיבית – לא בטוח שזה לב העניין.

אמנון כהן: בזה יטפלו משרד המשפטים.

אמנון כהן: מה עוד?

יורם זמיר: שתהיה תחולה פרוספקטיבית - שמהיום ואילך זה יעבוד בסדר.

יורם זמיר: אז יהיו שבועיים שלא יהיו כללים.

אתי בנדלר: אין כללים כאלה בפני הוועדה.

יורם זמיר: אני חושב שהכללים הקיימים אומרים שהם יהיו בתוקף ללא הגבלת זמן.

יורם זמיר: הכללים הקיימים מתפקדים.

יורם זמיר: לא שמענו, ואנחנו לא יודעים על תלונות או טענות, או דרישות לשנות אותם.

יורם זמיר: לא ראיתי שעל שולחן הוועדה הונחה איזושהי דרישה לשנות את הסעיף הזה או האחר, בכללים.

יורם זמיר: הכללים הם אלה שמאפשרים את התחרות.

יורם זמיר: ללא הכללים האלה, בעצם, יש מפרסם ערוצי אחד ברדיו - רק "קול ישראל".

יורם זמיר: גלי צה"ל הם שחקן קטן, יחסית, ובעצם – בלי הכללים האלה, בלי השיווק המשותף של תחנות הרדיו האזוריות לא תהיה תחרות בפרסום הארצי.

יורם זמיר: לכן, דווקא הכללים, הקיום שלהם – הם אלה שדרושים על מנת לקיים את התחרות.

יורם זמיר: לגבי התוקף של הכללים, אם להחיל אותם ללא הגבלת זמן או לתקופה של שנתיים או שלוש - כל שינוי במצב העובדתי, שינוי בנסיבות או שינוי במדיניות, מאפשר גם לרשות השניה וגם לוועדת הכלכלה לשנות את הכללים.

דידי לחמן מסר: לא.

דידי לחמן מסר: לוועדה אין יוזמה, מבחינתה.

יורם זמיר: אם יהיה איזשהו שינוי במדיניות, או שינוי בנסיבות, שיגרום לכך שהשיווק המשותף הזה במתכונת המסוימת פוגע בתחרות, אז אפשר ליזום איזשהו שינוי בכללים האלה.

יורם זמיר: כל חקיקת משנה ניתנת לשינוי מעת לעת, כשיש שינוי בנסיבות.

אמנון כהן: אנחנו רוצים מכתב ממשרד המשפטים על נושא של תחולה רטרואקטיבית, כי אני לא רוצה לקבל החלטה לגבי משהו שפתאום משרד המשפטים יגיד שאין פה תחולה רטרואקטיבית.

אמנון כהן: אנחנו אנשים אחראים, ועדה אחראית, אז קודם כל – בכתב, לגבי נושא התחולה.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים מהמועצה להביא נתונים לוועדה לגבי כל החלוקה של עוגת הפרסום מבחינת שפ"א, מבחינת פרטיים – לפי תחנות רדיו, לפי אזורים, וגם רשות השידור – איך חלוקת הפרסומות שלהם מתבצעת.

אמנון כהן: אנחנו נרצה לתקן, בתקנות האלה שהובאו בפני הוועדה, בהסתמך על הדברים שאנחנו נלמד מתוך הנתונים שאתם נתתם, ואז נדע אם להגביל או לא להגביל את שפ"א.

אתי בנדלר: לגבי רשות השידור זו לא חלוקה, אלא – השפעת השיווק המאוחד על ההכנסות של רשות השידור מפרסומת.

אמנון כהן: כן, בדיוק.

אמנון כהן: בשלב הזה, הישיבה סגורה.

אמנון כהן: אנחנו נחכה לדיווחים ונקיים דיון בהמשך.