ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 575, 2005-12-20 13:00

אמנון כהן: אני פותח את הדיון, תקנות הגנת הצרכן (אחריות ומתן שירות לטובין), התשס"ג-2003.

אמנון כהן: בדיון הקודם נתנו לכולם לדבר ולכן רוב הדיון היה דיבורים.

אמנון כהן: הדיון היום יהיה ברובו מעשים.

אמנון כהן: אנחנו בפרק ב' - חיובים לאחר מכירה.

אמנון כהן: פסקה א' בסעיף 2 אושרה.

אמנון כהן: כעת נקרא את פסקה ב'.

אורית שרפי-איטח: "(ב).

אורית שרפי-איטח: תיקן יצרן את הקלקול או ביצע החלפה, ימסור לצרכן אישור בכתב אשר יפרט את מהות התיקון, ולגבי החלפת חלקים מהטובין – את מהות ההחלפה.

אורית שרפי-איטח: (ג).

אורית שרפי-איטח: על אף האמור בתקנת משנה (א), הוכיח היצרן כי מקור הקלקול בנזק מכוון שגרם הצרכן, יהא פטור מחיוביו לפי תקנה זו.

אורית שרפי-איטח: "

אמנון כהן: הערות בבקשה.

אמיר הורנשטיין: רצינו להוסיף שיהיה אישור על פי דרישת הלקוח.

אמיר הורנשטיין: אנחנו מבצעים מעל 3,000 תיקונים ביום.

אמיר הורנשטיין: זה יהיה מסורבל להוציא לכל אחד מכתב המפרט את מהות התיקון.

אמנון כהן: תיערך לכך כראוי וזהו.

אמנון כהן: העליתם את זה גם בדיון הקודם.

אמנון כהן: אתם תיתנו ללקוח את השירות הטוב ביותר, כולל המכתב הזה.

אתי בנדלר: אין שום מניעה שזה יופיע בקבלה.

אתי בנדלר: פה יש לכם אופציה נוספת.

ראובן קמחי: אני צריך למצוא מנגנון - - -

תמר פינקוס: יש לך 180 יום ליצור את המנגנון הזה.

אמנון כהן: זה גילוי נאות.

אמנון כהן: תיתן ללקוח שירות הטוב ביותר כולל המכתב.

אמנון כהן: אברהם בירנבאום אני רוצה להעיר שההגדרה של תעודת אחריות לא אושרה בפעם הקודמת.

אמנון כהן: לאה ורון: אף אחד לא אמר שהיא אושרה, לא הגדרת אחריות ולא הגדרת טובין.

אמנון כהן: סעיף ההגדרות עדיין לא אושר, זה נמסר בתחילת הישיבה.

אריה שניצר: בסעיף אחרי המילה "שנגרם בזדון" - - - תמר פינקוס אין יותר נגרם בזדון.

אריה שניצר: במכוון יש.

אריה שניצר: אני מציע להוסיף מכוון או רשלנות -

אורית שרפי-איטח: זה מוזכר בתקנה 8.

אמנון כהן: סעיפים ב' ו-ג' אושרו.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 3 (א), (ב), (ג).

אמנון כהן: הערות לסעיף 3.

דוד טל: אני יודע שלגבי מכוניות, יש חובה על היצרן לשמור על חלפים לפחות 7 שנים.

תמר פינקוס: זה כתוב בטור ב'.

עינת ברכה: רכב זה מוצר יקר.

עינת ברכה: פה אנחנו מדברים על מוצרים זולים.

עינת ברכה: כיום אין חובה של חלפים.

עינת ברכה: התקנה הזאת לא ישימה.

עינת ברכה: אין היום מלאי של חלקי חילוף למוצרים שעולים 150 שקלים.

יורם הרן: יש היום את הנושא של המיטות המתכווננות.

תמר פינקוס: זה כתוב בהגדרה.

אמנון כהן: סעיף 3 (א), (ב) ו-(ג) אושר.

אורית שרפי: מקריאה את סעיף 4.

אמנון כהן: הערות לסעיף 4.

אמיר הורנשטיין: לגבי סעיף 4(ג).

אמיר הורנשטיין: צריך להוסיף: "בתנאי שהמוצר ארוז וסגור באריזתו המקורית".

תמר פינקוס: יש את זה בתקנה 5.

אמיר הורנשטיין: בנוסף, שנתיים זה המון זמן.

אמיר הורנשטיין: זה פשוט לא הגיוני.

אמיר הורנשטיין: צריך להגביל את זה לתקופה של 3 או 4 חודשים.

אמנון כהן: למה שנתיים?

תמר פינקוס: כי קורה לפעמים שהורים קונים עבור ילדיהם מוצר שעכשיו הוא במבצע.

תמר פינקוס: הם מחכים שהילד יתחתן או יעבור דירה.

תמר פינקוס: עד שנתיים הם יכולים להחזיק את זה עבור מישהו.

תמר פינקוס: ואם אז זה עדיין ארוז ועדיין לא היה בשימוש ועונה על התנאים של היצרן, תקופת האחריות תתחיל אחרי שנתיים.

אמנון כהן: למה לא 3 שנים או 4?

תמר פינקוס: חשבנו ששנתיים זה מועד ראוי.

תמר פינקוס: 3 שנים זה יותר מידי.

אמנון כהן: שנה זה לא מספיק?

דוד טל: אנחנו חייבים להיות מאוזנים ומידתיים.

דוד טל: אני חושב ששנתיים זה הרבה מידי זמן.

דוד טל: הגם שאני בעד החוק ובעד הצרכן, אני חושב שזה לא מידתי.

דוד טל: שנה זה דיי והותר.

אתי בנדלר: אני מציעה עד תום שנה אלא אם כן הוסכם אחרת על ידי הצדדים.

אמנון כהן: סעיף 4 אושר עם התיקון, במקום שנתיים יהיה שנה.

אתי בנדלר: אלא אם כן הוסכם על הצדדים תקופה ארוכה יותר.

ראובן קמחי: צריך שיהיה ארוז ובאריזתו המקורית.

אורית שרפי-איטח: אנחנו נותנים לכם כאן הגדרה יותר רחבה.

אורית שרפי-איטח: אתם יכולים לקבוע את התנאים בהם יישמר המוצר.

אמנון כהן: סעיף 4 אושר עם התוספת.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 5 (א) ו-(ב).

אמנון כהן: סעיף 5 אושר.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 6.

אמנון כהן: הערות לסעיף 6.

מתן מרידור: אני מייצג את רשתות השיווק וגם את חברת פלאפון.

מתן מרידור: לגבי סעיף 6(ב) – החלפת חלפים בחלפים חדשים בלבד.

מתן מרידור: אם מישהו קנה והחזיר אחרי חודש מכשיר טלפון כי הוא לא מצא חן בעיניו, ומכריחים את החברות לתת מכשיר חדש, זה יקפיץ את מחירי הפלאפונים.

אורית שרפי-איטח: צמצמנו את תקופת האחריות לשנה אחת בלבד.

אורית שרפי-איטח: לצרכן יש ציפייה שבשנה הזאת המוצר לא יתקלקל - - -

אתי בנדלר: התקלקל מנוע של מקרר חדש, אז לא יתנו לו מנוע חדש?

אילן ליבוביץ: במקרים של פריטים יותר קטנים זה עשוי לייקר את מחיר המוצר.

אילן ליבוביץ: מקרר זה לא כמו טלפון או רדיו.

תמר פינקוס: כשהתקנות יתחילו לעבור נראה איפה נקודות התורפה.

תמר פינקוס: אם תתעורר בעיה ספציפית במקום מסוים ונחשוב שצריך לחזור לוועדה ולהגיד: "את זה צריך להחריג", הרי שנעשה זאת.

תמר פינקוס: אנחנו הרי רוצים שהתקנות יהיו לטובת הצרכן.

אמנון כהן: אני צריך לאשר היום את התקנות.

אמנון כהן: אני לא יכול להטיל גזירה שקשה לעמוד בה או שתייקר בסופו של הדבר את המחירים.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לתת לצרכן את הכי טוב אבל גם למזער את הנזק ליצרנים וליבואנים.

אמנון כהן: כרגע אני מבקש משהו יצירתי יותר בסעיף ב'.

תמר פינקוס: כשאדם קונה מוצר אז לפחות בשנה של האחריות הוא מצפה לקבל חלק חדש גם אם הוא עלה 300 שקלים.

דוד טל: אני חושב שהמילה "בהם" שבסעיף ב' היא מיותרת.

דליה אלנבוגן: אני רוצה להבהיר שהמוצר הסלולארי שונה.

דליה אלנבוגן: תקופת הייצור היא בממוצע פחות משנה.

דליה אלנבוגן: כיום אני לא אוכל למכור מכשיר אם הפסיקו לייצר אותו לפני שנתיים, כי אין חלפים.

דליה אלנבוגן: היצרן מודיע לי שהוא מפסיק לייצר.

דליה אלנבוגן: לאחר חצי שנה אין לו יותר חלפים.

דליה אלנבוגן: יש לי במלאי מכשירים שאני לא יכולה למכור.

אמנון כהן: קניתי מכשיר ואחרי 3 חודשים הוא התקלקל הבאתי אותו לתיקון.

דליה אלנבוגן: אני יכולה לתקן באמצעות חלפים שאינם חדשים.

דליה אלנבוגן: זה לא שאין לי חלפים כדי לתקן אלא אני לא חייבת לעשות שימוש בחלפים שאינם יותר.

תמר פינקוס: דרישות היצרן הם שיינתנו חלקים מקוריים וחדשים כי אחרת זה מעלה את רמת הקרינה.

אמנון כהן: מקוריים אני מסכים אבל למה דווקא חדשים?

תמר פינקוס: אם אני קונה טלפון אני מצפה שלפחות בשנה הראשונה, כשהוא מתקלקל, לא באשמתי, שיתנו לי חלק מקורי וחדש ולא משומש ממישהו אחר.

יצחק קמחי: הוועדה הזאת, שנלחמה כל כך קשה כדי להעביר את התקנות הנוגעות לקרינה ממכשירים סלולאריים, אין מקום שהיא תיתן יד כעת לבוא ולשנות.

נועה גבע: בשנתיים האחרונות עבדנו על נוהל שבין היתר מסדיר את התיקונים והאחריות למכשירים סלולאריים.

נועה גבע: אפשר להחליף בחלפים שאינם חדשים ובלבד שיעמדו בדרישות.

נועה גבע: הנושא הזה נדון פה במשך שנתיים.

נועה גבע: אנחנו מבקשים שבהקשר למכשירים סלולאריים - - -

אמנון כהן: אנחנו לא מחריגים.

אתי בנדלר: בישיבה הקודמת אמרתם שאתם מסכימים.

נועה גבע: לדעתנו חשוב להחריג את זה.

רוני נויבאור: אני ממשרד המשפטים.

רוני נויבאור: אנחנו חושבים שאין מקום להחריג.

רוני נויבאור: אם משרד התקשורת היה מעוניין שיחריגו היה צריך להעלות טענות קודם.

רוני נויבאור: בשלב הזה אנחנו לא חושבים שצריך להחריג.

אמנון כהן: אנחנו מאשרים את סעיף 6 כפי שהוא.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 7.

ראובן קמחי: היום אני מעביר מקרר שעלותו 35,000 שקל וצריך מנוף.

ראובן קמחי: מנוף מחייב שני שוטרים והמנוף עולה 2,500 שקלים.

אמנון כהן: כמה אתה מרוויח מ-35,000 שקל?

ראובן קמחי: היום הלקוח נושא בעלות - - -

אמנון כהן: בתקווה שאתה מספק לו מוצר ראוי וטוב.

אמנון כהן: הוא שילם עבור הובלה, מנוף ועבור השוטרים.

אמנון כהן: ואחרי חודש המקרר לא עובד.

אמנון כהן: הוא שילם לך את כל המחיר והמקרר נמצא בתקופת האחריות.

אמנון כהן: אומר הטכנאי שאי אפשר לבצע את התיקון בבית הלקוח.

אמנון כהן: למה הוא צריך לשאת בהוצאות?

ראובן קמחי: הוא נושא בעלויות ההובלה.

אמנון כהן: אתה תדאג שהסחורה תהיה טובה.

אמנון כהן: אם היא לא טובה, הכל עליך.

ראובן קמחי: יש היום בתים שבנויים כך - - -

אמנון כהן: זה לא מעניין.

ראובן קמחי: ההובלה זה בסדר, אבל לא עלויות נוספות.

ראובן קמחי: לפעמים יש עלויות נוספות, אפילו הורדת משקופים.

תמר פינקוס: אבל הוא כבר שילם את כל ההוצאות האלה.

אמנון כהן: הבאת מסין קונטיינר של מקררים בגרושים ואז התברר לך שכולם פגומים.

אמנון כהן: מה תעשה?

ראובן קמחי: אני לא בניתי את הבית בצורה כזאת שאי אפשר להכניס את המקרר.

דוד טל: ההגינות מחייבת.

דוד טל: קניתי ממך מקרר או כל מוצר אחר ולקחתי בחשבון את כל העלויות הנלוות.

דוד טל: אם הוא לא תקין זאת הבעיה שלך.

דוד טל: אתה גורם לכך שאני צריך להוציא אותו חזרה.

דוד טל: ההוצאה לא צריכה להיות מוטלת עלי.

דוד טל: אני חושב שזה הגיוני מאוד.

אברהם בירנבאום: אני מתייחס לתוספת השניה בעמוד האחרון.

אברהם בירנבאום: הטלוויזיה הנפוצה ביותר היא טלוויזיה של 21 אינטש.

אברהם בירנבאום: איך זקן או זקנה יכולים להוביל את זה למעבדה?

אברהם בירנבאום: מדוע לא כוללים את זה?

אברהם בירנבאום: מדוע לא כולל רדיאטורים?

אברהם בירנבאום: מדוע לא כוללים קונווקטורים?

אברהם בירנבאום: אלה דברים כבדים.

אמנון כהן: זה סביר.

אברהם בירנבאום: כתוב: "יעביר היצרן את הטובין למעבדה ללא תמורה".

אברהם בירנבאום: לא כתוב שישיב אותם לביתו של הצרכן.

אתי בנדלר: הערה נכונה מאוד.

יורם הרן: לגבי 7(ב).

יורם הרן: פה תהיה פרשנות מפה עד לתל-אביב.

יורם הרן: אותי צריך להיות יותר ספציפיים.

תמר פינקוס: אנחנו בכוונה לא מצמצמים את זה ומשאירים את זה רחב.

אמנון כהן: אישרנו את סעיף 7 עם שני תיקונים.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 8.

אריה שניצר: הייתי מציע להוסיף "תיקון או החלפה".

אריה שניצר: לפעמים הנזק הוא כזה חמור שלא כדאי לתקן.

עינת ברכה: וגם בעניין של רשלנות.

אתי בנדלר: אני רוצה להבין את העניין הרשלנות.

אתי בנדלר: הרי אנחנו יודעים שכמעט בכל קלקול שיקרה למוצר, יטען נותן השירות שהקלקול נגרם בשל רשלנות הצרכן.

תמר פינקוס: הנטל הוא על היצרן.

אתי בנדלר: אני צריכה קודם כל שיתקנו לי.

תמר פינקוס: זה מה שכתוב פה.

תמר פינקוס: קודם כל מתקנים.

תמר פינקוס: אם הוא רוצה לטעון לרשלנות, הנטל הוא עליו להוכיח שהיתה רשלנות.

תמר פינקוס: לא הצרכן צריך להוכיח שלא היתה רשלנות.

עינת ברכה: צריך לכתוב שאם הצרכן אחראי לנזק הוא זה שצריך לשאת בכל הוצאות, כולל ההובלה.

עינת ברכה: יכול להיות מצב שאי אפשר לתקן.

אמנון כהן: אם האזרח אחראי לקלקול אז הוא ישא בהוצאות, זה הגיוני.

תמר פינקוס: היצרן צריך קודם לתקן.

תמר פינקוס: הוא יצטרך להוכיח שהיתה רשלנות.

תמר פינקוס: אם הוא רוצה שישלמו לו, נטל ההוכחה הוא על היצרן.

מיכל פרג: אם נוצר סדר בפלסטיק זה רשלנות של הצרכן.

תמר פינקוס: אנחנו לא מדברים רק על מכשירים סלולאריים.

תמר פינקוס: ואם היה סדק שלא ראיתי לפני שקניתי?

תמר פינקוס: היצרן צריך להוכיח שפס הייצור היה כזה שהקומקום היה שלם.

עדי קאהן: אני חושבת שיש מקום להסתכל על הנושא של הפלאפונים.

עדי קאהן: פלאפון הוא מקרה חריג במקרה הזה.

תמר פינקוס: וגם מצלמה ושעון.

אילן ליבוביץ: יש בעיה בכל הסעיף הזה.

אילן ליבוביץ: השאלה היא מתי אני דורש את התשלום?

אילן ליבוביץ: באת אלי, תיקנתי את המכשיר.

אילן ליבוביץ: באת לקחת את המכשיר ואני דורש שתשלם לי כי זאת היתה רשלנות שלך.

אילן ליבוביץ: אני לא נותן לך את המוצר עד שתשלם לי.

אילן ליבוביץ: עכשיו לך לבית המשפט תתבע אותי כדי שאני אחזיר לך את המוצר כי אני טוען שזאת רשלנות.

אורית שרפי-איטח: אנחנו מוכנים לתקן ולשלול מהיצרן את זכות העיכבון על הטובין.

אורית שרפי-איטח: היצרן לא יכול לתפוס את המוצר ולומר: "אני לא מחזיר לך אם אתה לא נותן לי את הכסף".

אמנון כהן: זה בתוך תקופת האחריות, נכון?

אמנון כהן: אז היצרן מחזיק את המוצר אצלו ואומר שהוא לא נותן לי את המוצר עד שאני אשלם כי הנזק נגרם ברשלנות.

אתי בנדלר: הוא מעכב את המוצר אצלו.

אתי בנדלר: אורית ממשרד התמ"ת אומרת שהיא מוכנה להוסיף שליצרן לא תהיה זכות עיכבון על המוצר.

אמנון כהן: קלקלתי את המוצר שלא בכוונה תחילה.

אמנון כהן: הבאתי את המוצר למעבדה.

אמנון כהן: הטכנאי רואה שנשפך משהו פנימה.

אמנון כהן: אז בשלב הזה הוא צריך להתקשר לצרכן ולומר לו שראה שנכנסו מים והאם הוא מעוניין בתיקון בתשלום.

אורית שרפי-איטח: אז בכל תיקון יגידו את זה.

אמנון כהן: משרד המשפטים, אני רוצה להגן על הצרכן אבל לא להטיל יותר מידי על היצרנים.

רוני נויבאור: לגבי העיכבון בטובין, זה פחות קריטי כי בשורה התחתונה הטובין היו צריכים להיות מתוקנים בביתו של הצרכן ובביתו של הצרכן ממילא לא עמדה ליצרן זכות העיכבון.

רוני נויבאור: לגבי טובין שיכולים להיות מתוקנים בביתו של הצרכן, אנחנו לא בטוחים שהקבלן צריך ליהנות מהעובדה שהמוצר הגיע למעבדה כי הוא לא הצליח לתקן בבית.

אתי בנדלר: מדברייך עולה שאת לא רוצה שתהיה לו זכות עיכבון.

רוני נויבאור: לא לגבי כולם.

רוני נויבאור: לגבי הטובין שיכולים להיות מתוקנים בבית הצרכן, לגבי אותם טובין אנחנו יכולים לקבל שלא תהיה זכות עיכבון כי האופציה שזה ילך למעבדת השירות היא מכורח המציאות.

רוני נויבאור: אלה דברים כבדים שבדרך כלל גם יותר חיוניים לצרכן.

אתי בנדלר: צריך לכתוב בסעיף 8: "לפני ביצוע התיקון".

אתי בנדלר: בתקנה 8 ברישא: "רשאי יצרן לדרוש תשלום בעד תיקון שביצע בטובין לפי דרישת הצרכן, או בעד הובלתו, אם הוא הוכיח לפני ביצוע התיקון שהקלקול בהם - - - "

עינת ברכה: צריך לכתוב "תיקון או החלפה".

עינת ברכה: לפעמים אתה לא יכול לתקן.

אתי בנדלר: "לפני ביצוע תיקון או בעד החלפת הטובין, לפי העניין".

אורית שרפי-איטח: אנחנו חוששים שהיצרן תמיד יטען שיש רשלנות.

אתי בנדלר: הוא יאמר זאת אם כך ואם כך.

דנה אלנבוגן: אני מבקשת להוסיף שבמקרים המפורטים בסעיף 8 לא תחול החובה כמפורט בסעיף 6(ב).

אתי בנדלר: מצוין.

אתי בנדלר: תמיד היצרן יטען שמדובר ברשלנות ואז הוא יהיה פטור מהחלפה בחלפים מקוריים, ואפשר לגנוז את התקנות האלה.

אמנון כהן: הערתך חשובה אבל היא לא מתקבלת.

אמנון כהן: סעיף 9.

אורית שרפי: מקריאה את סעיף 9.

אריה אינדיצקי: בנושא של סעיף 9(א) אני מבקש להוציא את המצלמות מסעיף זה.

אמנון כהן: אנחנו לא מחריגים אף אחד.

אריה אינדיצקי: צריך להחריג את המצלמות.

אריה אינדיצקי: מצלמה זה מכשיר קטן שלא נמכר במיליון יחידות בשנה כמו המכשירים הסלולאריים.

אריה אינדיצקי: זה צריך להיות גם כלכלי כדי שהמחיר לצרכן לא יעלה.

אריה אינדיצקי: אם לא יבצעו החרגה, זה אומר שרק חברות גדולות יוכלו לעשות תחנות.

אריה אינדיצקי: רק חברות גדולות תוכלו לתפקד בשוק.

אריה אינדיצקי: זה לא פשוט להסמיך חנויות כתחנת שירות.

אריה אינדיצקי: לא תתאפשר תחרות אמיתית בשוק להרבה מאוד יצרנים.

אריה אינדיצקי: אני טוען שלגבי מצלמות זה יגרום לייקור משמעותי לצרכן ולחוסר תחרות, לכן אני מציע להחריג את המצלמות.

לאה ורון: לא הצלחנו להבין למה, אם בית העסק עצמו יכול לשמש כתחנת שירות?

אריה אינדיצקי: אם אתם אומרים שהחנויות יהיו תחנות איסוף, אז יצטרכו לתת יותר זמן.

אריה אינדיצקי: אם אתם לא מחריגים פה את זה, אז לחילופין שזמן התיקון יהיה 10 ימים.

תמר פינקוס: אומרים לצרכן שיש לו אפשרות: אם הוא רוצה תיקון מהיר, שיגיע למעבדה שנמצאת במקום איקס.

תמר פינקוס: אם זה לא נוח לך להגיע, שיביא את המוצר לחנות ממנה קנה, אבל שיידע שהתיקון ייקח שבועיים".

אריה אינדיצקי: אבל חברה בסדר גודל מסוים לא יכולה להקים שלושה סניפים נוספים.

אילן ליבוביץ: האם זה 4 תחנות שירות - - -

אורית שרפי-איטח: 4 תחנות שירות מחייבים את היצרן.

אורית שרפי-איטח: אחרי זה כל נקודת מכירה היא גם תחנה.

אילן ליבוביץ: אני יצרן של שעונים ויש לי מעבדה בתל אביב בלבד.

אילן ליבוביץ: האם אני צריך לפתוח גם בחיפה, ירושלים ובאר שבע?

תמר פינקוס: אדוני יסתכל בהגדרה.

תמר פינקוס: תחנת שירות זה מקום איסוף של טובין.

תמר פינקוס: זה לא מעבדה.

תמר פינקוס: אנחנו לא מחייבים במעבדות ב-4 מקומות.

אילן ליבוביץ: אז למה גם א' וגם ב'?

תמר פינקוס: אנחנו לא קבענו מספר מעבדות.

תמר פינקוס: אמרנו שבכל עיר צריכה להיות תחנת שירות.

תמר פינקוס: למה אני צריכה גם את ב'?

תמר פינקוס: כי אם לא נוח לצרכן, כי הוא רחוק, כי אין לו אפשרות להגיע לתחנת שירות, הוא יכול להביא את זה לחנות שבה הוא קנה.

אילן ליבוביץ: יש בתל אביב 10 חנויות שמוכרות את המוצרים שלי.

אילן ליבוביץ: האם אני צריך גם תחנת שירות בתל אביב?

אילן ליבוביץ: על פי זה – כן.

אילן ליבוביץ: למה?

אורית רישפי-איטח: נחשוב על אילתי שקנה משהו במטולה ויש מעבדה רק בתל אביב.

אורית רישפי-איטח: אז הוא ילך לתחנת איסוף בבאר-שבע.

אילן ליבוביץ: אתם חייבים למצוא מנגנון שמקזז את זה.

זאב פרידמן: ברגע שיש תחנת שירות אחרת בתוך מרחק של 15 קילומטר, אז למה הוא צריך משהו אחר?

זאב פרידמן: ממילא אם הסמכת נקודה אחת, בכל הפריפריה של 15 קילומטר אין לך בעיה.

זאב פרידמן: אתה פטור מלהחזיק את החנויות או כל דבר אחר.

זאב פרידמן: אדם לא צריך יותר מאשר אחת.

זאב פרידמן: רק אומרים שהפיזור המינימאלי של נקודות האיסוף יהיה בערי המחוז שמפורטים בא'.

זאב פרידמן: זאת אומרת, שלא ייווצר מצב שבו יש חנות אחת בבאר שבע - - -

אילן ליבוביץ: זה לא מה שכתוב.

יצחק קמחי: אין לנו שום בעיה שאחת מהחנויות המוכרות תוסמך על ידי היבואן והיצרן כתחנת השירות שלו באזור.

יצחק קמחי: זה לא צריך להיות כפול.

יצחק קמחי: הוא יכול ולהסמיך את מי שהוא רוצה.

יצחק קמחי: חנות שמוכנה להיות תחנת איסוף שלו – שתהיה.

אתי בנדלר: אם אני יודעת שבמטולה יש נקודת איסוף, אני לא יכולה לבוא לחנות שבה רכשתי.

אתי בנדלר: אני חייבת ללכת לנקודת האיסוף, כי בחנות שבה קניתי יאמרו לי שבטווח של 15 קילומטר יש נקודת איסוף.

תמר פינקוס: אנחנו לא יכולים להגיד שבתל אביב עושים ככה ובאילת אנחנו עושים ככה.

תמר פינקוס: לכן עשינו תנאי ואמרנו 4 תחנות או בטווח של 15 קילומטר.

תמר פינקוס: לכן אנחנו צריכים את שני הסעיפים.

אברהם בירנבאום: אני רוצה להצביע על המצב כיום.

אברהם בירנבאום: ישנן חנויות שמהוות היום תחנות שירות להרבה יצרנים קטנים.

אברהם בירנבאום: למשל, בכיכר מנורה יש "שירות כל" שמספק שירות ל- 20-30 יצרנים.

אריק אינדיצקי: התקנה דורשת 4 תחנות שירות.

אתי בנדלר: לא, 4 תחנות איסוף.

אתי בנדלר: בתקנה 1 יש הגדרה של תחנת שירות וכתוב: "מקום האיסוף".

אריה אינדיצקי: הבנתי.

אריה אינדיצקי: זה, למעשה, הנצחת החברות הגדולות.

אריה אינדיצקי: אני אסביר: יש פה 3 אפשרויות.

אריה אינדיצקי: אם התחנות קיימות כפי שהן, אז אני צריך להגיד שחנות מסוימת הופכת להיות תחנת איסוף.

אריה אינדיצקי: אבל זה לא מעשי בגלל שחנויות אחרות יבואו ויגידו מדוע הן לא תחנות איסוף.

יצחק קמחי: תסמיך גם אותן.

אריה אינדיצקי: אבל אז, אותן חנויות הופכות להיות דה פקטו מה שכתוב ב-9(ב).

אריה אינדיצקי: באופן מעשי זה אומר שכל החנויות שאני מוכר להן, הופכות להיות תחנות שירות.

אריה אינדיצקי: באופן מעשי ישנן שתי אפשרויות: להגיד שזמן השירות יהיה 10 ימים ולא 7 ימים, כי אתה צריך לאסוף מכל החנויות.

אריה אינדיצקי: האופציה השנייה: להגיד שכל המוצרים שמופיעים בתקנה הזאת מתחלקים לשניים.

אריה אינדיצקי: אני לא מדבר על החרגה.

אריה אינדיצקי: יהיו מוצרים שיידרשו גם תחנות שירות במובן הזה של 4 תחנות שירות.

אריה אינדיצקי: ההבדל במהותו זה נקודת בוחן בשני אלמנטים: גודל המוצר.

אריה אינדיצקי: גם זקן יכול להרים 250 גרם.

אריה אינדיצקי: דבר שני, צריך לחשוב על הכלכלה.

אריה אינדיצקי: יש הבדל בין מוצר המוני כמו פלאפונים לבין מצלמות.

אמנון כהן: סעיף 9 אושר.

אמנון כהן: סעיף 10.

אורית שרפי: מקריאה את סעיף 10.

אריק אינדיצקי: לאור כל מה שאמרתי קודם, אני מבקש שבסעיף 10(א) זה יהיה 10 ימים ולא 7 ימים.

אריק אינדיצקי: כדי שאם החנויות יהפכו להיות תחנות שירות, יהיה לי מספיק זמן לאסוף.

דוד טל: אפשר לקבל 10 ימים כי אני לא מכיר יצרן או מוכר שירצה דווקא להאריך את השירות.

אמנון כהן: אנחנו נבוא לקראתך, שינינו ל-10 ימים.

אמנון כהן: שכרך יצא.

אמנון כהן: יש הערות לסעיף 10?

אמנון כהן: סעיף 11 בבקשה.

אורית שרפי: מקריאה את סעיף 11 (א), (ב) ו-(ג).

אילן ליבוביץ: אני קובע עם טכנאי ב-08:00 והוא מגיע אחר הצהריים.

תמר פינקוס: כתוב שאתה קובע שעה והוא יכול לאחר רק שעתיים.

יורם הרן: מה הסנקציה כלפי אותו טכנאי שלא יגיע?

יורם הרן: מה שהיה הוא שיהיה.

תמר פינקוס: הוא חייב לצלצל ולהודיע שהוא לא מגיע.

אמנון כהן: הוא לא צלצל והגיע אחרי 8 שעות.

תמר פינקוס: זה סעיף 18 או 17 בחוק הגנת הצרכן.

תמר פינקוס: העונש הוא 150,000 שקלים.

אמנון כהן: מישהו שילם עד היום?

תמר פינקוס: עוד לא קבעו את התקנות.

תמר פינקוס: תתקן אותם והוא ישלם.

תמר פינקוס: אדוני, אני לא רוצה להטעות את הוועדה.

תמר פינקוס: המטרה של התקנות האלה, קודם כל לתת כלים לצרכן לאכוף את זכויותיו בתביעה אזרחית.

דוד טל: ואת סבורה שבגלל שעתיים איחור אני אגיש תביעה לבית המשפט?

דוד טל: לשלם אגרה?

דוד טל: זה שום שינוי לעומת המצב הקיים.

עינת ברכה: גם הצרכן יצטרך להתאים עצמו לשעות סבירות.

אמנון כהן: סעיף 11 אושר.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 12.

אברהם בירנבאום: הבעיה היא ההגדרה שבסעיף 1.

אברהם בירנבאום: סעיף 12 אומר נכון שתמיד היצרן הוא זה שנותן את תעודת האחריות.

אברהם בירנבאום: בסעיף ההגדרות כתוב "תעודת אחריות – מסמך המפרט את חיובי העוסק", במקום שיהיה כתוב "מסמך המפרט את חיובי היצרן".

אורית שרפי-איטח: לפי הגדרה של המונח "עוסק" בחוק הגנת הצרכן זה כולל גם את העוסק שמכר וגם את היצרן.

אורית שרפי-איטח: בתקנות האלה יש אבחנה.

אורית שרפי-איטח: לעניין הזה, תעודת אחריות כוללת גם את חיובי העוסק.

אורית שרפי-איטח: למשל, למסור לו את תעודת האחריות, לציין את הפרטים של העוסק על תעודת האחריות.

אורית שרפי-איטח: יש חיובים גם של העוסק שמכר ולא רק של היצרן.

אורית שרפי-איטח: לכן צריך להיות גם היצרן וגם העוסק.

יצחק קמחי: העוסק כולל את שניהם.

אורית שרפי-איטח: אין אבחנה בין עוסק ליצרן, יש אבחנה בין יצרן לעוסק שמכר את הטובין.

אורית שרפי-איטח: זאת אומרת בין מוכר או יצרן.

אברהם בירנבאום: תעודת האחריות היא של היצרן.

אברהם בירנבאום: לכן התוצאה תהיה שעורך דין מתוחכם יגיד שזה לא חיוב של היצרן אלא חיוב של העוסק.

אברהם בירנבאום: ההגדרה היא שהעוסק צריך לכתוב את תעודת האחריות.

אברהם בירנבאום: בהגדרה יש סתירה.

אתי בנדלר: לדעתי צריך להיות: "עוסק ימסור לצרכן, יחד עם הטובין הנמכרים לו, תעודת אחריות מאת היצרן".

אברהם בירנבאום: נכון מאוד.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 13.

אתי בנדלר: אז כל מה שצריך זה לבטל את תקנה 12 ולהוסיף תקנת משנה (ג) לתקנה 13 כדי להבהיר שתעודת האחריות תהיה בשפה העברית, ולפי דרישת הצרכן אז גם בשפה הערבית.

אברהם בירנבאום: שתעודת האחריות היא של היצרן.

אתי בנדלר: אני מסכימה שיש כאן איזו אי בהירות.

אתי בנדלר: "תעודת האחריות תהיה בשפה העברית, ואם דרש - - - " אני פשוט מוחקת ולא צריכה את הרישה של 12.

אמנון כהן: הוא אומר שיש בעיה בהגדרה.

ראובן קמחי: לפעמים רק אחרי שמתקינים את המוצר בביתו של הצרכן מוסרים תעודת אחריות וזאת לפי תנאי היצרן.

ראובן קמחי: לעיין זה דבר אחד ולמסור זה דבר אחר.

ראובן קמחי: הוא ימסור במעמד ההתקנה.

תמר פינקוס: אז הוא ייתן בהתקנה.

תמר פינקוס: לפני המכירה אתה צריך לתת לו לעיין, ואחר כך בזמן המכירה.

תמר פינקוס: אני לא מבינה מה הבעיה.

זאב פרידמן: היצרן חייב לצרף תעודת אחריות למוצר שהוא משווק.

זאב פרידמן: העוסק חייב לבצע את המסירה.

אתי בנדלר: סעיף 12 יישאר כפי שהוא אבל בהגדרת תעודת אחריות במקום "מסמך המפרט את חיובי העוסק כלפי הצרכן" זה יהיה "מסמך המפרט את חיובי היצרן ואת חיובי העוסק שמכר את הטובין לצרכן כלפי הצרכן".

אתי בנדלר: ואז נבקש מהוועדה לאשר את תקנה 12 כאשר היא תתכנס שוב.

אתי בנדלר: סעיפים 12 ו-13 יישארו "as is".

ראובן קמחי: אנחנו פוגשים מספרה שקונה מכונת כביסה ומייבש.

אתי בנדלר: זה לא חל כי הוא לא בהגדרה של צרכן לפי חוק הגנת הצרכן.

אתי בנדלר: זה לא חל על המספרה.

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, סוכם להחזיר את תקנה 12 לנוסח שהיה ללא תיקון לתקנה 13.

אתי בנדלר: אבל בהגדרה "תעודת אחריות" יהיה: "מסמך המפרט את חיובי היצרן ואת חיובי העוסק שמכר את הטובין ליצרן".

אתי בנדלר: אני מבקשת לאשר את 12 ו-13 בנוסח שהוצע לוועדה וכן לאשר את הנוסח של ההגדרה של "תעודת אחריות" שבתקנה 1 בתיקונים שהצגתי.

אתי בנדלר: זאת הצעתי לוועדה.

אמנון כהן: אישרנו.

אמנון כהן: אישרנו גם את סעיף ההגדרות.

דנה אלנבוגן: אני מבקשת להוסיף סייפה ל-13(א): "אלא אם מתן השירות אינו מותנה בהצגת תעודת אחריות".

דנה אלנבוגן: אני לא צריכה שהלקוח יראה לי תעודת אחריות.

דנה אלנבוגן: הכל רשום אצלי במערכת.

דנה אלנבוגן: השירות לא מותנה בתעודת האחריות.

אמנון כהן: אולי זה כך אצלך, אבל במקררים זה לא תופס.

אתי בנדלר: ואם מחר זה כן יהיה מותנה?

אתי בנדלר: ואם אני רוצה שיהיה בידי מסמך?

אילן ליבוביץ: אני רוצה לדעת מה הזכויות שלי.

אמנון כהן: אני לא דן בפלאפונים בלבד.

אמנון כהן: אנחנו מאשרים כהצעת הנוסח של התקנות.

אורית רשפי-איטח: מקריאה את סעיף 14 (א), (ב) ו-(ג).

אמנון כהן: סעיף 14 אושר.

ראובן קמחי: לא לכל מוצר יש מספר סידורי, לכן צריך לציין "במידה וקיים".

אורית רשפי-איטח: אפשר להוסיף.

אמנון כהן: סעיף 15 בבקשה.

אורית רשפי-איטח: מקריאה את סעיף 15 (א), (ב) ו-(ג).

אמנון כהן: סעיף 15 אושר.

אורית רשפי-איטח: מקריאה את סעיף 16.

מתן מרידור: הערה לגבי "יערוך חוזה בכתב".

מתן מרידור: לחלק מהחברות, גם הסלולאריות אבל לא רק, יש 2-3 מיליון לקוחות.

מתן מרידור: זה אומר שצריך להחזיק האנגר של חוזים שכולם זהים.

מתן מרידור: אני לא רוצה לגזול מזכויותיו של צרכן לדעת מה מגיע לו ועל מה הוא חתם.

מתן מרידור: אני מבקש שזה יהיה בצורה של אמנה כך שאני לא אצטרך לשמור העתק בכתב של חתימתו של כל אחד.

מתן מרידור: ברור שזה חל עלי.

מתן מרידור: אני מציע שהיצרן ייתן אמנה.

מתן מרידור: זה יחסוך לי להחזיק 4 מיליון חוזים.

מאיה שגב: אנחנו מסתכלים על שירות אחד מיני רבים.

מאיה שגב: השירותים ניתנים על ידי שירות טלפוני ולכן אין סיבה שתהיה חוזה בכתב כאשר יש אמנת שירות.

מאיה שגב: לכל שירות יש אמנה שהיא מפורסמת, רשמית, שיש בה התחייבות של החברה.

מאיה שגב: ולכן אני לא רואה סיבה - - -

אמנון כהן: אבל אני לא יכול להחריג.

מאיה שגב: מדובר כאן בהסכמה בין הצדדים.

מאיה שגב: ההסכמה לא חייבת להיעשות בכתב כמו שירותים רבים שמעניקים יצרנים.

מאיה שגב: לכן זה נטל בלתי סביר שאני אחתים בכתב.

מאיה שגב: תהיה אמנה, ההצטרפות היא רצונית בהודעה טלפונית פשוטה.

מאיה שגב: זה גם לא שירות לתקופה קצובה.

אמנון כהן: קניתי מכשיר טלפון אמרת לי שיש תקופת אחריות.

אמנון כהן: אני מסתכל ורואה שמגיע לי שירות גם אחרי זה.

אמנון כהן: אני רוצה מסמך שיהיה אצלי ביד.

אתי בנדלר: אתם מוכנים להסתפק ב: "ימסור לצרכן מסמך בכתב".

מאיה שגב: כן.

תמר פינקוס: אם חברות הטלפון חושבות שהן נוהגות היום על פי החוק כשהן עושות עסקאות בטלפון ולא צריך לשלוח כלום, הן טועות משום שחוק הגנת הצרכן דורש היום, כאשר אני במכר מרחוק קונה נכס או שירות, להעביר לי במיידי בכתב את כל הדברים שדורש החוק, משום שאחרת לשירות אין תוקף.

תמר פינקוס: כאן לא מדובר על תעודת אחריות.

תמר פינקוס: אני עושה חוזה.

תמר פינקוס: אני קונה דירה אני רוצה חוזה.

תמר פינקוס: אני קונה ממך שירות, אני רוצה לדעת מה אתה מוכר בתמורה.

אמנון כהן: ואם הדברים הם דינאמיים וכל הזמן משתנים?

תמר פינקוס: אז צריך כל הזמן חוזה מחדש.

תמר פינקוס: עושים את זה בהרבה עסקאות.

תמר פינקוס: אני קונה את השירות לשנה או שנתיים.

תמר פינקוס: אני קונה שירותי בריאות, שירותי תיקון.

ראובן קמחי: ברגע שהוא שילם נערך חוזה.

ראובן קמחי: היום אנחנו שולחים הצעה והוא הולך לדואר ומשלם.

אורית רשפי-איטח: ממילא הם צריכים למסור תעודות אחריות אז הם יצרפו גם את חוזה השירות.

מתן מרידור: מי יתחייב לי כשהוא קונה את הפלאפון שבעוד שנתיים הוא ייתן לי שירות כזה?

מתן מרידור: הוא לא יודע להגיד לי את זה.

מאיה שגב: השירות הוא דינאמי.

אמנון כהן: זאת בדיוק הבעיה.

אמנון כהן: שהשירות הוא דינאמי ואתם מנצלים את טוב ליבו של הצרכן ומכניסים לו שירותים שהוא לא רוצה, גובים ממנו כסף על מה שהוא לא רוצה.

תמר פינקוס: לכן אנחנו רוצים שזה יהיה בכתב ולא בצורת אמנה.

נדב מרידור: המשמעות היא להחזיק ארכיבים שלמים של מסמכים זהים.

אמנון כהן: יש להם את היכולת.

אמיר הורנשטיין: אני רוצה להתייחס לסעיף 16(ב).

אמיר הורנשטיין: שם מדובר על כך שהלקוח יכול להפסיק את השירות מתי שהוא רוצה.

אתי בנדלר: רק בתום תקופת האחריות.

אמיר הורנשטיין: עשיתי איתו חוזה ובמסגרת החוזה נתתי לו מכשיר חדש.

אמיר הורנשטיין: עכשיו הוא יעזוב אותי אחרי שנתתי לו את המכשיר.

אתי בנדלר: מדובר במכשיר שאתה מוכר ושתקופת האחריות היא שנה.

אתי בנדלר: אתה אומר לו שאתה מוכן לתת לו אחריות לחמש שנים ב-300 שקלים לשנה במקום ב-400 שקלים לשנה ואומר לו שעד תום השנה הראשונה הוא יכול להפסיק את ההסכם.

אמיר הורנשטיין: חברות שמוכרות הרבה מוצרים נערכות משנה לשנה ועושות תקציבים על סמך חוזים ארוכי טווח.

אמיר הורנשטיין: אם הלקוח קנה את המוצר היום וקנה אחריות מהיום לעוד שנה בתום השנה, ובסוף השנה הוא אומר שהוא מבטל, יש עם זה בעיה.

אמיר הורנשטיין: חייבים להגביל את תקופת הביטול שניתנת לו לאיקס זמן מזמן הרכישה.

אמיר הורנשטיין: לא יתכן שבסוף השנה אני מבטל את מה שאני חתמתי עליו בשנה שעברה.

זאב פרידמן: התשובה היא מאוד פשוטה.

זאב פרידמן: לא ניתן לחייב אדם, שעוד לא טעם את הטעם של השירות הזה, להיות כבול למשך 5 שנים נוספות.

זאב פרידמן: אם קניתי מוצר ורק אחרי שנה או יום לפני תום השירות מתברר לי שהשירות לא טוב ולא מתאים, אין שום סיבה שאני אהיה כבול אליו לעוד הרבה זמן.

זאב פרידמן: זה זכה, דרך אגב, גם בפסיקה של בית המשפט בעניין מעליות טל.

אמנון כהן: אנחנו מאשרים את סעיף 16 כפי שהוא.

אורית רשפי-איטח: מקריאה את סעיפים 17, 18, 19.

אברהם בירנבאום: לגבי סעיף 19.

אברהם בירנבאום: לדעתי זהו סעיף בלתי סביר לחלוטין.

אברהם בירנבאום: אני מתייחס בעיקר לתוספת השנייה.

אברהם בירנבאום: נניח שמר קמחי נכנס לחנות למוצרי חשמל לקנות טלוויזיה.

אברהם בירנבאום: מציע לו המוכר טלוויזיה טושיבה.

אברהם בירנבאום: הקונה אומר שהוא מעדיף טלוויזיה אחרת.

אברהם בירנבאום: חלפו 4-5 שנים.

אברהם בירנבאום: היצרן והיבואן פשטו את הרגל, ואתה רוצה לחייב את הסוחר הקטן לספק לו חלקי חילוף?

אברהם בירנבאום: מאיפה?

אברהם בירנבאום: זה בלתי סביר לחלוטין.

אברהם בירנבאום: מילא לשנה אחת, אבל ל-7 שנים?

יצחק קמחי: בסעיף הזה ביקשנו להוסיף אפשרות לצאת ידי חובה אם אני מחייב את אותו יצרן או יבואן להתקשר עם מעבדת שירות בהסכם שאומר, שגם אם הוא נעלם, הוא ימשיך לתת שירות.

אמנון כהן: יבואן הביא מוצר, פיזר אותו בין החנויות ולאחר מספר שנים הפסיק לעבוד.

אמנון כהן: אני כצרכן מכיר את בעל החנות.

אמנון כהן: צריך לעשות הסדר שבמידה ואדם יוצא מהשוק, השירותים והתיקונים יעשו על ידי מאן דהוא.

אמנון כהן: צריך להגן על הצרכן אבל גם על הסוחר הקטן.

יצחק קמחי: אמרת נכון, לצרכן אין כתובת אחרת אלא המוכר ממנו הוא קנה.

יצחק קמחי: זה לא שמר בירנבאום צריך להוציא משהו מכיסו.

יצחק קמחי: הוא צריך לעזור לאותו צרכן מסכן למצוא את אותו חלק לצורך התיקון.

יצחק קמחי: זאת כבר חובת אספקת חלקים לאחר שנת האחריות.

אמנון כהן: אבל היבואן פשט את הרגל.

יצחק קמחי: היבואן פשט את הרגל, אבל היצרן עוד קיים.

יצחק קמחי: הוא ימצא את החלפים באינטרנט.

יצחק קמחי: ישנן חברות שעוסקות בחלפים, ישנם גם תחליפים לחלפים.

יצחק קמחי: בשנת האחריות החובה קיימת בכל מקרה.

אילן ליבוביץ: אבל אתה מטיל עליו חובה - - -

יצחק קמחי: האפשרות היא כזאת: או להטיל את החובה על אותו אחד שמכר והרוויח על זה או להשאיר את הצרכן בלי כלום.

יצחק קמחי: יש הסתברות יותר גבוהה שלמוכר יש יותר קשרים עם מי שמתקן.

יצחק קמחי: זה רק לבוא ולהשיג את החלק.

ראובן קמחי: לנו כיבואנים אין בעיה עם הסעיף הזה.

ראובן קמחי: מאידך, זה מאלץ את הסוחרים לעשות שיעורי בית לפני שהם מתחברים עם אדם שהביא 4 מכולות ונעלם.

ראובן קמחי: זה בדיוק הרעיון שעומד מאחורי הסעיף.

אברהם בירנבאום: במוצרים שנמצאים ברשימה אני מרוויח 3.4%-5% מקסימום.

אברהם בירנבאום: איפה אני כסוחר קטן שלא יודע אינטרנט ושלא יודע אנגלית ולא יודע להפעיל מחשב, מאיפה אני אקח את זה?

אברהם בירנבאום: אתה מטיל עלי חובה שאני לא יכול לבצע גם אם אני רוצה.

אברהם בירנבאום: אתה מייצג את היצרנים הגדולים.

מתן מרידור: צריך להזכיר שמדובר בעבירה פלילית.

מתן מרידור: אם מר בירנבאום לא מוצא את החלק, זאת עבירה פלילית.

מתן מרידור: דבר שני, לא מפתיע אותי שהיבואנים בעד כי זה רק יחזק את המונופול שלהם.

אמנון כהן: צריך למצוא נוסחה שהסוחרים הקטנים לא יפלו.

אמנון כהן: צודק היבואן שלא יתקשרו עם אנשים שבאים עם 4 מכולות אבל אפשר גם לקנות ממישהו בתום לב.

אריה אינדיצקי: דווקא בנושא הזה אני בעד התקנה כפי שהיא כתובה.

אברהם בירנבאום: כי אתה יבואן ואתה מוכר את המוצרים שאתה מייבא.

אריה אינדיצקי: כדי שנגיע למצב שמר בירנבאום מדבר עליו צריכים לקרות שני דברים: שגם היצרן בחו"ל יפשוט את הרגל וגם היבואן יפשוט את הרגל.

אריה אינדיצקי: זאת הסתברות די נמוכה שיקרו שני הדברים האלה.

אברהם בירנבאום: אם היצרן בחוץ לארץ פושט את הרגל, מאה אחוז שהיבואן יפסיק לעבוד.

אתי בנדלר: אני חושבת שיש ממש בטענות, לפחות ככל שמדובר בפשיטת רגל או במתן צו פירוק.

אתי בנדלר: העוסק שמכר את הטובין לא יכול להיות ערב לאיתנות הכלכלית של יצרן.

אתי בנדלר: אם מישהו נעלם, אז אני אולי מפקפקת אם הוא לא קנה מאיזה חאפר ואז הוא אחראי.

אתי בנדלר: אבל במקרה של פשיטת רגל או פירוק תאגיד, אין מה לעשות, יהיה הקונה נושה ככל יתר הנושים של פושט הרגל או נגד החברה שניתן נגדה צו פירוק.

אתי בנדלר: "בהעדר אפשרות לאתר את היצרן שנדרש לקיים את חיוביו" – רק במקרה כזה זה יחול.

אמנון כהן: אנחנו מאשרים סעיפים 17, 18 ו-19.

אמנון כהן: סעיף 20 בבקשה.

תמר פינקוס: מקריאה את סעיפים 20 (א) ו-(ב), 21, 22, 23.

אמנון כהן: בדיון הקודם ביקשתי להוסיף מוצרים נוספים בהגדרה של הטובין.

אתי בנדלר: צריך לחזור להגדרה של טובין.

אמנון כהן: סעיפים 21, 22, 23 אושרו.

אורית שרפי-איטח: מקריאה את סעיף 24.

אמנון כהן: 180 ימים מספיקים?

אורית שרפי-איטח: מקריאה את התוספת הראשונה.

ראובן קמחי: מיקרוגל עולה 400 שקל ואני צריך להחזיק חלפים 7 שנים.

אמנון כהן: תוזיל את זה ל-399 שקלים, כדאי לך.

אמנון כהן: אישרנו את התוספת הראשונה.

ראובן קמחי: אנחנו עובדים עם קבלנים שנותנים שירות.

ראובן קמחי: היום אנחנו מפילים עליהם תיק שדורש - - -

אמנון כהן: שאלתי קודם אם זה מספיק, איפה היית?

ראובן קמחי: 180 ימים לא מספיקים.

אמנון כהן: זה כבר אושר.

תמר פינקוס: מקריאה את התוספת השנייה.

ראובן קמחי: אני לא מסוגל להגיע מחיפה לרמת הגולן תוך 24 שעות כדי לספק כיריים.

ראובן קמחי: ברור לי שמקרר ומקפיא אנחנו נכבד.

אמנון כהן: כמה ימים אתה רוצה לכיריים?

ראובן קמחי: שלושה ימים.

אמנון כהן: יומיים זה סביר?

אברהם בירנבאום: אני מציע שיהיה כתוב: "מקלטי טלוויזיה שגודלם עולה על 20 אינטש" כדי שמירב מקלטי הטלוויזיה של 21 אינטש ייכנסו.

אמנון כהן: קיבלנו.

אברהם בירנבאום: צריך להוסיף רדיאטורים וקונווקטורים.

לאה ורון: צריך להוסיף מוצרים שהם מחוברים מסוג טוחן אשפה, מרכך מים, כל המוצרים שמחוברים בדרך קבע שההפרדה שלהם מחייבת פעולה שלמה.

אתי בנדלר: מנהלת הוועדה הפנתה את תשומת ליבנו לכך לתקנה 7ב – מקום ביצוע התיקונים.

אתי בנדלר: תקנה 7(ב) דנה בטובין שצריכים לתקן אותם במעונו של הצרכן.

אתי בנדלר: כאן מדובר על טובין שמפאת גודלם, משקלם או נפחם לא ניתן להובילם.

אתי בנדלר: כאן מוצע להוסיף: "או טובין המחוברים למקרקעין בדרך קבע".

עינת ברכה: טלוויזיה 21 אינטש עולה בממוצע 600 שקלים.

עינת ברכה: זה ממש לא סביר שטלוויזיה כזאת, שהיא בגודל סביר - - -

אמנון כהן: את זה כבר אישרנו.

אברהם בירנבאום: ב-7(ב) כתוב: "לא ניתן להוביל את הטובין".

אברהם בירנבאום: על ידי מי לא ניתן?

אברהם בירנבאום: היצרן יכול, בעל המשאית יכול, בעל הסמיטריילר יכול.

אברהם בירנבאום: צריך לכתוב: "הצרכן לא יכול להוביל את הטובין".

אתי בנדלר: מנסים לקבוע מבחן אובייקטיבי של הצרכן הסביר או הממוצע.

אתי בנדלר: נכתוב: "לא ניתן להובילם באופן סביר".

אמנון כהן: אישרנו את התוספת השניה.

אמנון כהן: אני מבקש לקרוא שוב את סעיף 7 עם כל התיקונים.

אתי בנדלר: "(א) טובין המפורטים בטור א' בתוספת השנייה, יתוקנו במעונו של הצרכן; נדרשה מעבדה לשם ביצוע התיקון, יעביר היצרן את הטובין למעבדה, ללא תמורה.

אתי בנדלר: (ב) טובין שאינם מפורטים בתוספת השנייה יובאו לתחנות השירות, לשם תיקונם; לא ניתן באופן סביר להוביל את הטובין לתחנות השירות מפאת גודלם, משקלם או נפחם, או מחמת שהם מחוברים למקרקעין בדרך קבע, יתקנם היצרן במעונו של הצרכן ואם נדרשה מעבדה לשם ביצוע התיקון, יעביר היצרן את הטובין למעבדה, ללא תמורה.

אתי בנדלר: "

אמנון כהן: אנחנו חוזרים להגדרת טובין.

אתי בנדלר: להזכיר לאדוני, בהקשר להגדרה הזאת התעוררו שתי שאלות: על איזה טובין יחולו התקנות האלה?

אתי בנדלר: מדובר כאן רק על מוצרי חשמל, אלקטרוניקה וגז חדשים לרבות מנגנונים מכאניים וחשמליים בריהוט.

אתי בנדלר: כאן נשאלה השאלה האם באמת רק באמת על סוג כזה של טובין מדובר או שמא מדובר על ריהוט, שעונים מכאניים וכדומה.

אתי בנדלר: הדבר השני הוא המחיר המינימאלי של אותם טובין.

אתי בנדלר: אלה שתי הבעיות שהוועדה צריכה להכריע בקשר אליהן.

אמנון כהן: לגבי ה-150 שקלים זה נשאר.

אמנון כהן: בדיון הקודם אמרתי שאנחנו רוצים שתעשו חשיבה ותביאו תקנות גם לגבי מוצרים אחרים.

אמנון כהן: תעשו מזה פיילוט.

אילן ליבוביץ: אדוני, לגבי ה-150 שקלים, אני תוהה ביני לביני.

אילן ליבוביץ: הבעיה היא באותם מכשירים קטנים שלפעמים התיקון שלהם עולה יותר מהערך שלהם.

אתי בנדלר: אני קונה קומקום ב-150 שקלים.

אתי בנדלר: הקומקום שבק חיים אחרי 3 חודשים.

אתי בנדלר: אם לא שווה לכם לתקן, תנו לי חדש.

תמר פינקוס: המוצרים האלה לא אמורים להתקלקל אחרי 3 חודשים.

תמר פינקוס: ישנם אנשים חסרי יכולת ו-150 שקלים זה הרבה כסף עבורם.

אמנון כהן: תודה רבה לכולם, אישרנו את תקנות הגנת הצרכן.

אתי בנדלר: הכוונה בתקנה 7(ב) לאו דווקא שהם מחוברים למקרקעין אלא שהם מקובעים דרך קבע.