ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 564, 2005-12-14 09:30

אמנון כהן: בוקר טוב, אני פותח את הדיון של ועדת הכלכלה.

אמנון כהן: יש לנו היום שלושה נושאים.

אמנון כהן: אנחנו נחלק את הדיון, ונקדיש לכל נושא חצי שעה.

אמנון כהן: הנושא הראשון שעל סדר היום הוא: הדיון הציבורי – מאגר הדירות, פתרונות דיור לזכאים, דמי השכירות, תחזוקה ושיפוץ הדירות.

אמנון כהן: הנושא בפני עצמו מצריך שלוש שעות של דיון, אבל זה המינימום.

אמנון כהן: את הדיון הזה קבענו לפני כחודש, כי רצינו שמנכ"ל המשרד יגיע, ואנחנו יודעים שהוא עסוק בסיורים ובעבודה השוטפת.

אמנון כהן: לאחר מכן, קרה מה שקרה, וכביכול היינו יכולים לדחות את הדיון.

אמנון כהן: אבל בשל חשיבותו של הנושא, החלטנו שאנחנו רוצים להתעדכן, לראות היכן עומדים הדברים ומה בכוונת המשרד לעשות בעתיד.

אמנון כהן: אין ספק שהיו הצעות חוק שנתנו לציבור שגר בדיור הציבורי אופציה לרכישת דירה.

אמנון כהן: הפרוייקט הראשון נקרא "קנה ביתך", ולאחר מכן נכנס "כאן ביתי".

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע את כל השתלשלות העניינים – כמה דירות נרכשו מתוך המאגר הכולל, והיכן עומדים כעת שאר הדברים.

אמנון כהן: דובר על כך שהכספים שייכנסו ממכירת הדירות ישמשו לבניית דיור ציבורי חדש באזורים שייקבעו על ידי הממשלה.

אמנון כהן: למעשה, רואים שלא נעשה שום דבר בכסף שנכנס ממכירת הדירות.

אמנון כהן: הכסף הזה יושב באיזושהי קרן, ואין לנו פתרונות דיור.

אמנון כהן: אנחנו יודעים שיש זכאים שמגיע להם דיור ציבורי – הן מקרב הציבור הוותיק והן מקרב ציבור העולים.

אמנון כהן: מדינת ישראל קלטה עליה ברוכה, וגם שם יש כ-50 אלף זכאים לדיור ציבורי.

אמנון כהן: גם על כך אנחנו רוצים תשובה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע דיווח גם ביחס לנושא דמי השכירות, התחזוקה והשיפוץ.

אמנון כהן: אם אדם כבר חי בדירת עמידר, מה קורה עם האחזקה השוטפת של הדירה, והאם הוא חי בצורה ראויה, בצורה שבה כבר 30 שנה הדירה שלו לא קבלה אפילו סיוד קטן, שלא לדבר על כך שאין לו כבר חלונות, האינסטלציה כבר לא עובדת, וכן הלאה.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, מי יציג את הנושא מטעם המשרד?

שמואל אבוהב: ראשית, בוקר טוב.

שמואל אבוהב: אנחנו שמחים על הזכות להציג את הנושא, שהוא אולי הרגיש ביותר בחברה הישראלית – הדיור הציבורי.

שמואל אבוהב: לא צריך להכביר במילים.

שמואל אבוהב: כל הנוכחים כאן בוודאי מבינים את המשמעות – מדובר באוכלוסיה הקשה ביותר בחברה הישראלית.

שמואל אבוהב: סך הכל, מכלל החברה הישראלית, ל-30% אין בעלות על דירה.

שמואל אבוהב: אנחנו מדברים על אוכלוסיה שאין לה אפשרות להגיע לדיור.

שמואל אבוהב: לכן, הדיור הציבורי מסייע להם להגיע לבסיס קיומי של אדם – לגור בתוך בית.

שמואל אבוהב: בסך הכל, במלאי של הדיור הציבורי שבמשרד הבינוי והשיכון, יש 87 אלף יחידות דיור - - - מתוכם כ-11 אלף זה בהוסטלים.

שמואל אבוהב: 76 אלף בתים הם בדיור הציבורי, ואנחנו רואים איך זה מתחלק מבחינת החברות המשכנות – לכמה עמידר אחראית, לכמה עמיגור אחראית, לכמה חלמיש ולכמה פרזות.

שמואל אבוהב: בעבר, המספרים היו סביב ה-100 אלף.

שמואל אבוהב: אנחנו רואים ירידה במלאי הציבורי – כתוצאה ממכר הדירות מתוך תפיסת עולם חברתית, לפיה צריך לאפשר לאוכלוסיות להגיע לבית משלהם.

שמואל אבוהב: מצד שני, היד השניה לא בונה בהיקפים של אותם סכומים שנכנסים בחזרה, ומיד נדבר על כך.

שמואל אבוהב: עד כאן המספרים.

שמואל אבוהב: איפה זה בא לידי ביטוי?

שמואל אבוהב: איפה הדיור הציבורי פרוס ברחבי מדינת ישראל?

שמואל אבוהב: באזורי עדיפות לאומית א' – 36%; באזור עדיפות לאומית ב' – 14%; וביתר הארץ – 50%.

שמואל אבוהב: כלומר: 50% מכלל הדירות נמצאים באזורי עדיפות לאומית א' ו-ב', וגם הדירות שנמצאות במרחבי מדינת ישראל, נמצאות בשכונות הקשות ביותר.

שמואל אבוהב: איך זה בא לידי ביטוי מבחינת מיקום ביישובים?

שמואל אבוהב: בכדי להמחיש, אספנו את המקומות שבהם יש יותר מ-2,00: אנחנו רואים שבבאר שבע, דימונה, אשקלון, ירושלים, נצרת עלית, אשדוד, קרית גת ועפולה.

שמואל אבוהב: כעת נראה איך מספר האנשים שנמצאים בבתים בא לידי ביטוי בדיור הציבורי.

שמואל אבוהב: אנחנו רואים ש-31% מכלל האנשים שגרים בדיור הציבורי הם חמש נפשות, שש נפשות ושבע נפשות.

שמואל אבוהב: אפשר להתרשם מהאיזון שמוצג בטבלה – היכן נמצאות המשפחות הגדולות יותר והיכן נמצאות המשפחות הממוצעות.

שמואל אבוהב: זה פחות חשוב, כי כל משפחה היא משפחה עם הצרכים שלה ועם המאפיינים שלה.

שמואל אבוהב: בשקף הבא אנחנו מנסים להציג את מספר המשפחות שנכנסות ומתאכלסות בשנה.

שמואל אבוהב: בשנת 2002 אכלסנו 3,314.

שמואל אבוהב: אנחנו רואים שבשנת 2004 זה יורד ל-2,900, ואנחנו מעריכים שאת שנת 2005 נסיים בכ-2,000.

אמנון כהן: זה נובע מכך שאין יותר דירות?

שמואל אבואב: אנחנו רואים שיש ירידה של 23% בין שנת 2002 לשנת 2005, כי המלאי הולך ופוחת.

שמואל אבואב: אבל שלא נשלה את עצמנו שהצרכים הולכים ופוחתים.

שמואל אבואב: המלאי של הדיור הולך ופוחת, וכתוצאה מכך מספר האכלוסים הוא מצומצם.

יורי שטרן: למה אצל העולים זה ירד בצורה כל כך דרמטית בהשוואה לוותיקים?

שמואל אבואב: כי בשנות ה-90 הצרכים של העולים היו גדולים מאוד, ועכשיו זה הלך ופחות.

יורי שטרן: זה לא הלך ופחת.

יורי שטרן: מבחינת המספרים של הזכאים לדיור ציבורי מקרב העולים מדובר באותם 50 אלף בתי אב ויותר, כפי שזה היה לפני עשר שנים.

שמואל אבואב: רציתי לגעת בנושא של מספר האנשים שממתינים כרגע.

שמואל אבואב: מספר הממתינים כרגע מקרב הוותיקים עומד על כ-2,500.

שמואל אבואב: מקרב העולים – מדברים על מספר של קרוב ל-50 אלף.

יורי שטרן: יותר מ-50 אלף.

יורי שטרן: אז למה זה ירד אצלם בצורה--

שמואל אבואב: כי הקריטריונים שונים.

שמואל אבואב: תיכף יענה ישראל שוורץ לעומק, אבל הקריטריונים שונים בין העולים לבין הוותיקים.

שמואל אבואב: אם אנחנו לוקחים את הקריטריונים של העולים, אנחנו מגיעים למספר של 50 אלף, ובוותיקים – 2,500.

שמואל אבואב: ואז נשאלת השאלה: מה עושים עם הממתינים לדיור הציבורי?

שמואל אבואב: בהיעדר הסכמה – לא חשוב אם זה מהכסף מהמכר או מכסף צבוע אחר – לבצע המשך רכישה של דירות נ"ר והגדלת המאגר מחדש, כדי לתת לכל זכאי את היכולת להיכנס לדל"ת-אמות בית ציבורי, הלכנו לפתרון של שכירות ארוכת-טווח.

שמואל אבואב: זה לא מעניק את הביטחון שנותן הבית הציבורי לאדם.

שמואל אבואב: אדם שנכנס לבית ציבורי אומר: נכנסתי, עכשיו אני נשאר שם כל עוד אני זכאי, ואני לא אצא.

שמואל אבואב: באה השכירות ארוכת-הטווח ואומרת: אתה מקבל וואוצ'ר בסך כ-450 דולר לעשר שנים.

שמואל אבואב: היתרון הוא בכך שאתה יכול ללכת ולבחור דיור במיקום לפי בחירתך, ולאו דווקא להתקבע באזור של מאגרי הדיור הציבורי, שלא תמיד הם אזורים נבחרים על ידי האנשים; הם רוצים להגיע למקומות אחרים.

לאה ורון: ארוך-הטווח הוא מבחינת הזכאות שלכם, ולא מבחינת הדירה.

לאה ורון: כלומר, אם הדייר לא מוצא דירה שאותה הוא יכול לשכור לעשר שנים, הוא יצטרך לנדוד כל שנה מדירה לדירה?

יורי שטרן: לא.

יורי שטרן: הוא לא יקבל את הוואוצ'ר.

יורי שטרן: החסרון בשיטה הזאת הוא שאדם לא מקבל את הזכות הזאת על כך שהוא ותיק בתור, למשל, וממתין יותר מעשר שנים, אלא משום שהתמזל מזלו ובעל הדירה שהוא מצא מוכן לחתום אתו על כמה שנים.

יורי שטרן: אגב, בדרך כלל זה פיקטיבי.

יורי שטרן: כלומר, הרעיון הוא נכון, אבל המבצע בנוי עקום.

יורי שטרן: אדם שהגיע זה עתה, יכול למצוא במקרה דירה, שבעליה מוכן לחתום אתו למספר שנים, ומקבל את הסכום הנוסף הזה.

יורי שטרן: לעומתו, אדם שממתין 15 שנה, ואין לו את המזל הזה – הוא זקן ואין לו כבר כוח לחפש – לא מקבל את הסכום הנוסף.

אמנון כהן: מה קורה אם מדובר באדם מבוגר, שהמדינה נתנה לו ל-10 שנים וכעבור 5 שנים הוא נפטר.

אמנון כהן: מה קורה עם הוואוצ'ר?

שמואל אבואב: הוואוצ'ר מתבטל.

שמואל אבואב: הזכאות היא לאדם הספציפי.

אמנון כהן: יש קושי למצוא אדם שישכיר דירה ל-10 שנים.

שמואל אבוהב: החיסרון הוא שאתה צריך להשיג בית ל-10 שנים.

שמואל אבוהב: החיסרון השני הוא שבחלוף 10 שנים אתה צריך להתייצב מחדש ולקבל הערכה האם אתה זכאי או לא.

שמואל אבוהב: החיסרון השלישי הוא שאתה לא נכנס למאגר של הדיור הציבורי, ובכך קונה את הזכות שלך לקנות ביום מן הימים את הבית במחיר מוזל, ולהפוך לבעל דירה.

שמואל אבוהב: אלה החסרונות.

שמואל אבוהב: היתרונות הם--

אמנון כהן: היתרון הוא שהוא יכול לבחור את מקום המגורים שלו – ליד הילדים וליד הקהילה שלו.

אמנון כהן: זה חשוב.

שמואל אבוהב: בדיוק.

שמואל אבוהב: זה נותן גמישות בבחירה.

שמואל אבוהב: אדם בוחר לגור במקום שבו הוא רוצה, ולאו דווקא נשלח לרחוב מסוים.

שמואל אבוהב: הוא יכול לשדר את מקום מגוריו.

שמואל אבוהב: הבחירה היא בחירה חשובה.

שמואל אבוהב: היתרון השני הוא שזה מאפשר לחסל את התור האינסופי הזה והבלתי מתקצר.

שמואל אבוהב: אם בעבר יכולנו לקצר את התור, 2,500 פלוס העולים מהווים מספר פנטסטי וגדול בהשוואה ליכולת של המדינה להגיע לכמות כזאת של דירות ציבוריות.

שמואל אבוהב: בהיעדר פתרון של דיור ציבורי, זו החלופה היותר טובה בהשוואה להמתנה בתור.

יורי שטרן: אבל היא בנויה לא נכון.

אמנון כהן: אני חושב שיש יתרונות בשיטה, אבל החיסרון מובנה כך שלא יוכלו לצאת ולשכור דירה ל-10 שנים, כי קשה למצוא.

אמנון כהן: גם מי שרוצה להשכיר את הדירה, לא יודע אם זה ל-10 שנים.

אמנון כהן: הוא לא יודע אם בינתיים הבן שלו יתחתן, למשל--

קריאה: - - -

אמנון כהן: המנכ"ל אמר.

אמנון כהן: אנחנו הולכים לפי דברי המנכ"ל.

אמנון כהן: יכול להיות שהמנכ"ל טועה?

אמנון כהן: אין 10 שנים?

קריאה: יש 10 שנים.

קריאה: בגוש דן רק שלושה חתמו.

אמנון כהן: לא שאלתי אותך.

ישראל שוורץ: - - - עשר שנים.

ישראל שוורץ: אם במהלך התקופה האיש בוחר להעתיק את מקום מגוריו, בתוכנית ותיקים זה לא פוסל אותו, וגם בעולים.

לאה ורון: מר שוורץ, השאלה היא אם זה תנאי למתן הוואוצ'ר.

ישראל שוורץ: בתוכנית ותיקים זה לא תנאי למתן הוואוצ'ר.

אמנון כהן: ולעולים?

ישראל שוורץ: - - -

אמנון כהן: אני רוצה לדעת אם התנאי של 10 שנים חל ביחס לעולים.

אמנון כהן: האם רק כאשר הוא מוצא מקום שמוכן להשכיר לו את הדירה ל-10 שנים הוא יכול לקבל את הוואוצ'ר?

חביב קצב: אנחנו עושים את זה לחמש ועוד חמש.

אמנון כהן: ואם יהיה שלוש, מה יש?

חביב קצב: מינימום של חמש שנים.

אמנון כהן: מה הנימוק?

חביב קצב: הנימוק הוא שתהיה שכירות ארוכת טווח, שתהיה יציבות.

חביב קצב: הבעיה של העולים היא שהם נודדים מדירה שכורה אחת לדירה שכורה שניה בתקופה קצרה, ואין להם - - - כל התובלה, וכל ההעברה וכל העלויות מסביב.

חביב קצב: לפיכך, הם מקבלים יותר כסף בתנאי שיביאו חוזה לחמש שנים.

חביב קצב: תהיה להם יציבות, וזה חשוב מאוד.

חביב קצב: הם מצליחים להביא.

אמנון כהן: כמה עולים לקחו את הזכאות הזאת?

חביב קצב: 3,200 בחמש שנים הראשונות.

אמנון כהן: 3,200 מתוך 50 אלף.

אמנון כהן: הרי הסכום הזה משוריין.

אמנון כהן: אם המשרד באמת בא להקל על האנשים, הרי כשאדם עולה לארץ או כשמדובר באדם ותיק, שכל החיים שלו עבד, ועכשיו הוא זקן, מה הכי חשוב לו?

אמנון כהן: אם הוא צעיר, חשובים לו התעסוקה וקורת גג.

אמנון כהן: אם הוא זקן, לפחות תנו לו קורת גג.

אמנון כהן: לא צריך להקשיח.

אמנון כהן: אני מסכים אתך שאתה רוצה איזשהו ביטחון, כדי שלא יפרידו אותו כל שנה.

אמנון כהן: זה עדיף לאדם זקן, שלא יתחיל לעבור דירה כל שנה.

אמנון כהן: אתה אומר שזה עדיף, אבל אם הוא מוצא דירה לשנה כרגע, אולי גם הוא לא יודע עדיין היכן הילדים שלו יהיו – הבן שלו רוצה לעבור לאזור אחר, והוא רוצה להיות קרוב לבנו.

אמנון כהן: כשאתה אומר לו 3 שנים, אתה מקבע אותו במקום הזה.

חביב קצב: תוך שנה יש להם את זה.

חביב קצב: מספר הקשישים שנמצאים בשכירות הוא מספר עצום.

חביב קצב: הם גרים בשכירות בשוק החופשי.

חביב קצב: כל שנה יש להם את זה.

חביב קצב: המטרה שלנו היא לחסוך מהם את הנדידה משנה לשנה מדירה לדירה, ולכן אנחנו נותנים להם תוספת כסף כדי שתהיה להם יציבות וכדי שיהיה להם חוזה למינימום של חמש שנים.

חביב קצב: להפך – המטרה היא לסייע בידם.

אמנון כהן: אבל זה מקשה עליהם.

חביב קצב: זה לא מקשה עליהם.

חביב קצב: אנחנו יצאנו בשלושה פיילוטים.

חביב קצב: יש לנו 3,200.

חביב קצב: בשנה הבאה, לאחר אישור התקציב, אנחנו עומדים לצאת ל-3,000 מקרים נוספים כאלה.

חביב קצב: זו תוספת כסף, וזה מאוד מוכיח את עצמו.

חביב קצב: זה מאוד מבוקש.

שמואל אבוהב: במשפט אחד אסכם את ההתלבטות שהיתה לנו: אמרנו שאנחנו רוצים להעניק סוג של יציבות שאדם קיבל בדיור הציבורי, בכדי שלא לגרום לכך שיטרטרו אדם.

שמואל אבוהב: לומר לו: אתה לא נכנס לכל החיים, אבל אתה נכנס לבית של 5-10 שנים.

שמואל אבוהב: לא היתה כל כוונה להקשות על אנשים; אלא להפך – ליצור סוג של יציבות.

קריאה: קשישים מקבלים את הסיוע?

שמואל אבוהב: כן.

שמואל אבוהב: השאלה היא כזאת – ועל כך הוויכוח הנוקב: מה עושים עם הכסף שנכנס מהמכר?

שמואל אבוהב: מה תכליתו, מה מטרתו ולהיכן צריך לתעל אותו.

שמואל אבוהב: על כך יש ויכוח מקצועי.

שמואל אבוהב: בפרשנות המקצועית שלנו, המכר צריך להיכנס לשיפור הדיור, השכונה והאזור, לשדרג את רמת האיכות של האדם בדל"ת אמות ביתו, בבית המשותף ובשכונתו.

יורי שטרן: לא כך ביסוד המבצע הזה.

יורי שטרן: זה היה אמור לחזור לקרן הדיור הציבורי, לחידוש המלאי.

יורי שטרן: השיפוצים זה תקציב אחר.

שמואל אבוהב: אנחנו חשבנו שזה השימוש הנכון בסכום הכסף.

שמואל אבוהב: היות שנקבע הסכם בממשלת ישראל ביחס לחובת תשלומים בסדר גודל של מאות מיליוני ש"ח לחברת עמיגור, קרי: לסוכנות היהודית, הכסף משוריין לטובת ההסכם הזה, ואי אפשר להשתמש בקרן--

אמנון כהן: אבל מה עם היתרה?

קריאה: אין יתרה.

אמנון כהן: יש יתרה.

שמואל אבוהב: יש שם כ-450 מיליוני ש"ח.

אמנון כהן: זה הסך הכל.

אמנון כהן: מה עם יתרה?

שמואל אבואב: אין – זה שם - - -

קריאה: היה 1.4 מיליוני ש"ח; עמיגור לקח מיליארד ש"ח.

שמואל אבואב: האוצר יתייחס לכך מייד.

שמואל אבואב: זהו סכום שלא אצלנו במשרד.

אמנון כהן: האם זה לא מובנה כך שהכסף שנכנס ממכירת הדירות מתחלק בין שיפוץ לרווחת האנשים שגרים שם לבין חידוש המלאי של דירות ציבוריות?

שמואל אבואב: אחוז מהמכר בא למשרד הבינוי והשיכון, ואחוז – בסדר גודל של כ-450 מיליוני ש"ח או 500 מיליוני ש"ח – נמצא היום באוצר.

שמואל אבואב: זה עובר לטובת ההסדר שיש עם הסוכנות היהודית.

קריאה: 60% הולך למשרד השיכון, 250 מיליוני ש"ח מהמבצע הנוכחי, ו-90 מיליוני ש"ח מהמבצע הקודם.

שמואל אבואב: תלוי מה.

שמואל אבואב: בקודם היה 90% למדינה.

שמואל אבואב: כאשר זה בא ממשרד הבינוי והשיכון, זה הולך לשיפוץ, לשיקום התשתיות בשכונות ולשיקום שכונות – זה הולך למספר פרמטרים.

אמנון כהן: אבל בפועל, האם יש רכישות חדשות או בניה חדשה לדיור הציבורי?

שמואל אבואב: בואו נדבר על שנת 2005.

שמואל אבואב: בשנת 2005 אנחנו משקיעים כ-70 מיליוני ש"ח בנושא של שיפוץ, אכלוס מחודש וכל מה שקשור בדירות.

שמואל אבואב: אנחנו נבצע רכש של דירות נ"ר מחודש.

שמואל אבואב: מר שוורץ, לכמה נגיע בסוף השנה?

ישראל שוורץ: השנה נגיע לכ-60, ובשנה הבאה אני מקווה שזה יהיה כפול.

אמנון כהן: רכש דירות נ"ר?

אמנון כהן: למי הם מיועדים?

ישראל שוורץ: לנכים, לרתוקים לכסאות גלגלים.

יורי שטרן: כמה כאלה יש?

קריאה: כ-129.

ישראל שוורץ: - - -

קריאה: למה עוורים לא?

אמנון כהן: אחוז מסוים של עולים נכנס גם הוא להגדרה?

ישראל שוורץ: בוודאי.

ישראל שוורץ: גם מקרב העולים יש נכים.

אמנון כהן: אבל רק להגדרות של נכים.

שמואל אבוהב: כן.

שמואל אבוהב: אם כן, אנחנו נבצע בין 50 ל-60 רכישות בשנת 2005.

שמואל אבוהב: 70 מיליוני ש"ח מושקעים בשיפוץ, ומתוך 400 זכאות לשכר דירה, שהתחלנו לפני חודשיים, אנחנו היום סביב ה-80 שמשתמשים בזה, כי זה התחיל רק לפני חודשיים.

שמואל אבוהב: קשה לאמוד את זה במדויק, אבל ההערכה שלנו היא שנגיע ל-200 אנשים שממתינים בדיור הציבורי, שישתמשו בכלי הזה של שכירות ארוכת-טווח.

אמנון כהן: אבקש לשאול את נציג האוצר מה קורה לגבי מכירת הדירות – מהי המגמה, כמה כסף יש לכם כרגע בקרן, לפי ההסכם שעשיתם מול הסוכנות היהודית דרך עמיגור, וכמה מיועד לרכישת דירות ולשיפוץ.

אמנון כהן: בנוסף, האם יש עדיין סכום שמשוריין אצלכם, שעדיין לא נעשה בו שימוש?

גיא אבן: בקרן יש 400 מיליוני ש"ח.

גיא אבן: מעבר לקרן, שמיועדת להסדר הסכם עמיגור, יש שני מבצעי מכר שמתקיימים היום – אחד בפריפריה אחד במרכז.

גיא אבן: אני מציע ששמוליק יספר מה הוא מתכוון לעשות עם הכסף.

אמנון כהן: זה מה שאתם אומרים – רכישה של 60 דירות?

אמנון כהן: על זה אתה מדבר?

שמואל אבוהב: אמרנו שפרק אחד הוא רכישת דירות נ"ר.

שמואל אבוהב: זה סעיף בפני עצמו.

שמואל אבוהב: פרק שני הוא השיפוץ.

שמואל אבוהב: פרק שלישי הוא הכסף ממכר.

שמואל אבוהב: פרק רביעי הוא הקופה שיש באוצר – מהם השימושים שצריכים להיות בה.

שמואל אבוהב: השימושים שלנו במשרד הם כפי שאמרתי: פיתוח תשתיות בשכונות ותיקות, שיקום שכונות, בתים משותפים, שיפוץ בתים, אכלוס מחודש.

שמואל אבוהב: אלה השימושים.

אמנון כהן: כמה דירות נמכרו במבצע הזה, ובאיזה סכום?

גיא אבן: במבצע הנוכחי נמכרו מעט מאוד דירות.

אמנון כהן: לא במבצע הנוכחי, אלא מאז החוק, בסך הכל.

גיא אבן: לדעתי, כ-19 אלף.

אמנון כהן: מהם הסכום?

גיא אבן: בסופו של דבר יש היום בקרן הדיור הציבורי 400 מיליוני ש"ח.

גיא אבן: אני לא זוכר כמה כסף נכנס מההתחלה.

גיא אבן: אותם 400 מיליוני ש"ח מופנים בסופו של דבר לדיור הציבורי.

אמנון כהן: מתוך כמה?

אמנון כהן: מתוך מיליארד ש"ח?

קריאה: 1.4 מיליארד ש"ח.

אמנון כהן: אתה באת עם תשובות?

אמנון כהן: אנחנו רוצים לקבל עדכונים.

אמנון כהן: אתמול התקשרו אליי ממשרד השיכון, וביררו מהו אופי הדיון.

אמנון כהן: אמרתי שאנחנו רוצים לקבל עדכונים בקשר לכל מה שנוגע לדיור הציבורי.

אמנון כהן: אתה אומר שנמכרו 19 אלף דירות.

אמנון כהן: אני רוצה לדעת כמה כסף נכנס.

גיא אבן: אין לי את הנתון הזה כרגע.

גיא אבן: אני מוכן להעביר אותו.

גיא אבן: אני חושב שהנתון הרלוונטי--

אמנון כהן: גם זה רלוונטי מאוד.

אמנון כהן: כמה מתוך הסכום הזה, שנכנס ממכירת 19 אלף הדירות, הועבר לעמיגור במסגרת ההסכם?

גיא אבן: עבר חלק קטן מאוד, כי יישום ההסכם החל השנה.

גיא אבן: לכן עבר חלק קטן מאוד – 30 עד 40 מיליוני ש"ח.

יורי שטרן: אם כך, איפה הכסף מכל המכירות?

יורי שטרן: 400 מיליוני ש"ח הוא מחיר הדירה לאחר כל ההוזלות.

יורי שטרן: במיליון ש"ח יש לך כ-3 דירות במקסימום.

אמנון כהן: אבל לא מדובר בדירות יקרות.

גיא אבן: אתם שואלים כל הזמן על צד ההכנסה, אבל יש הכנסות נוספות בממשלה מלבד ממכר הדירות.

גיא אבן: מה שמשנה הוא צד ההוצאה במקרה הזה – השאלה למה הכסף מיועד – ולא מה מקור הכסף.

אמנון כהן: יש 19 אלף דירות שנמכרו – צריך לדעת מה גובה ההכנסה.

אמנון כהן: מתוך זה נגזר ההסכם שנכתב, והשאר צריך לעבור לשיפוצים, להרחבה ולבניה או קניה של דירות חדשות.

גיא אבן: אני מסכים.

גיא אבן: לכן הוסכם עם משרד השיכון שבמבצע המכר שמתקיים היום בפריפריה, משרד השיכון מקבל את כל ההכנסות מהמבצע.

גיא אבן: ממבצע המכר שמתקיים באזור המרכז, משרד השיכון מקבל 60% מהכנסות המבצע.

גיא אבן: אני חושב שזה כבר מקור שמיועד לחזור למשרד השיכון.

גיא אבן: הוא מיועד למטרות דיור ציבורי.

גיא אבן: אולי אפשר לדבר על הסכום הזה, שעומד להכנס, ואפשר יהיה לתעל אותו באופן נכון.

גיא אבן: לבדוק מה היה לפני שלוש שנים, וכמה--

אמנון כהן: אני מבקש שתרשום לעצמך, כדי שלא תגיד אחר כך שלא ידעת: אני רוצה לדעת במדויק כמה אלפי דירות נמכרו בדיור הציבורי מאז החוק.

גיא אבן: 19 אלף.

אמנון כהן: תבדוק – אולי זה 19,284.

אמנון כהן: שאלה נוספת: באיזה סכום הן נמכרו – מה גובה ההכנסה הכולל.

אמנון כהן: בעקבות ההסכם, זה הועבר לגוף כזה או אחר, או אולי עדיין נמצא בקרן סכום כזה, וחזר למשרד השיכון סכום מסוים לשיפוצים ולקניה.

אמנון כהן: את זה אני רוצה לדעת – כולל מה היה לפני שלוש שנים.

קריאה: אני יכול למסור לך מספרים מדויקים של מבקר המדינה.

אמנון כהן: נציג האוצר, תוך כמה זמן אקבל את המסמך?

גיא אבן: כמה ימים.

אמנון כהן: עד יום ראשון זה בסדר?

אמנון כהן: תודה רבה לך.

קובי הלפרן: אני נציג עמותת סנגור קהילתי, ומרכז את נושא הדיור.

קובי הלפרן: הנושא הראשון הוא נושא התחזוקה.

קובי הלפרן: אני רוצה להתמקד בנושא הכספים המתקבלים.

קובי הלפרן: אדוני היושב ראש, אני חושב שזאת הזדמנות לבוא ולומר שבדיור הציבורי יש דירות שאינן מתוחזקות, וצריך להשקיע בהן משאבים.

קובי הלפרן: מדובר על 90 מיליוני ש"ח מהמבצע הקודם, כפי שאמר נציג האוצר, ו-250 מיליוני ש"ח.

קובי הלפרן: החישוב הוא 3,500 דירות שצפויות להימכר השנה במבצע הזה של המרכז, 70 אלף ש"ח לדירה – זה יוצא 250 מיליוני ש"ח, ומתוך זה 60% אמורים להגיע למשרד השיכון.

קובי הלפרן: 60% מהווים כ-150 מיליוני ש"ח.

קובי הלפרן: אני מכיר הרבה דירות שלא מתוחזקות נכון.

קובי הלפרן: נכון שמדובר בחלוקה מקצועית, אבל יש כאן פרוייקט שאנחנו מנסים לקדם עם משרד השיכון – מרכז הקליטה בגילה.

קובי הלפרן: אלה דירות רעועות, שתקועות בדיור הציבורי.

קובי הלפרן: צריך להקצות את התקציבים האלה לצורך זה.

קובי הלפרן: אני מבקש שתצא התחייבות ממשרד השיכון, לפיה: (1) פעילויות ותקציבים שיתקבלו מהדיור הציבורי יופנו גם לדיור הציבורי כדי להוציא פרוייקטים תקועים בתוך המשרד; (2) להגדיל את סל התיקונים; (3) לתקן את הבלאי הענק שהצטבר בדירות במשך שנים.

קובי הלפרן: הנושא השני הוא נושא מדרוג שכר הדירה.

קובי הלפרן: אני מבקש שהוועדה תקבע שתהיה הגבלה של אחוז מההכנסות במדרוג החדש.

קובי הלפרן: יגידו: עד 10% מהכנסות המשפחה יילכו לטובת תעריפי השכירות, ולגבי כל השאר המדינה תתחייב.

קובי הלפרן: המדרוג החדש של שכר הדירה אומר שתעריף שכר הדירה יכול להגיע גם ל-33%.

קובי הלפרן: הנושא השלישי הוא נושא מחוסרי הדיור.

קובי הלפרן: זאת בעיה קשה.

קובי הלפרן: אני חושב שאנחנו צריכים לקדם כאן את הפתרון של מחוסרי הדיור באמצעים הבאים: (א) להגדיל בצד של הביקוש את הכסף שבידי המשפחה.

קובי הלפרן: לבוא ולומר שלא ייתכן שתקציבי השכירות-- אני יכול לתת דוגמאות: משפחה עם 6 ילדים, המשתכרת כ-4,000 ש"ח זכאית לסיוע בשכר דירה בסך של 473 ש"ח.

קובי הלפרן: אם מדובר במשפחה ירושלמית, למשל, דירה בת 3.5 חדרים לפי סקר של הלמ"ס צריכה לשלם 3,013 ש"ח.

קובי הלפרן: מהמשכורת של 4,000 ש"ח היא תצטרך להוסיף 2,540 ש"ח.

קובי הלפרן: כלומר, 63% מההכנסות שלה יילכו להשלמת דיור בשוק החופשי.

קובי הלפרן: לכן אני קורא להגדלת תקציבי הסיוע בשכר דירה; (ב) לחשוב על פתרונות להגדיל את הצע הדיור הזול על ידי פרוייקטים טובים מאוד שקיימים – אם זה פרוייקטים של זיכוי במס.

קובי הלפרן: צריך רצון, ואפשר לעשות את זה.

דוד קשאני: שמי דוד קשאני מפורום הדיור הציבורי יש לי בעיה עם כ-350 עיוורים בארץ, שלא נחשבים נכים.

דוד קשאני: אני מבקש מהוועדה להחליט כאן, בהצבעה של חברי הכנסת, שעיוור הוא נכה, והוא יקבל 85% לרכוש את הדירה.

דוד קשאני: בנוסף, יש אנשים בעלי חובות של אלפי שקלים, שבמחשב של המשרדים הכניסו להם את זה.

דוד קשאני: יש לי אדם ביפו שחייב רבע מיליון ש"ח.

אמנון כהן: מאי תשלום שכר דירה?

דוד קשאני: הוא גר עם האמא.

דוד קשאני: האמא נפטרה, והתחילו לחשב לו שכר דירה בסך של 2,200 ש"ח לחודש.

דוד קשאני: עושים חשבון שהאמא נפטרה לפני 10 שנים, הולכים אחורנית ומחשבים 2,200 ש"ח לחודש.

דוד קשאני: כך הגיעו ל-250 אלף ש"ח.

דוד קשאני: עכשיו הוא בא לקנות את הדירה, ואומרים לו: קודם תביא 250 אלף ש"ח, ורק אחר כך אתה תקבל 10% כדי לרכוש את הדירה.

דוד קשאני: האדם הזה גר בדירה 40 שנה.

דוד קשאני: למה הוותק לא מספיק?

דוד קשאני: רבותיי, יש כאן דברים בלתי נתפסים.

דוד קשאני: לגבי הכסף: קבלנו מכתב ממבקר המדינה.

דוד קשאני: 60 מיליוני ש"ח נמצאים בחלמיש, והם לא רוצים להעביר אותם.

דוד קשאני: אנשים קנו את הדירות לפני 5 שנים, ורוצים טאבו.

דוד קשאני: אומרים להם: אדוני, עד שחלמיש לא ישלם את אותם 60 מיליוני ש"ח אתם לא תקבלו טאבו.

דוד קשאני: 300 מיליוני ש"ח נמצאים בעמידר, והם לא רוצים להעביר את זה.

דוד קשאני: 800 מיליוני ש"ח קבלה עמיגור.

דוד קשאני: סך הכל נמכרו 1.4 מיליארד ש"ח.

דוד קשאני: מתוך זה מיליארד ש"ח נמצאים בכל מני מקומות, כולל עמיגור.

דוד קשאני: הדברים שהוא אמר אכן נכונים – נשארו לו 400 מיליוני ש"ח.

דוד קשאני: מדוע לא בונים דירות בסכום הזה?

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: ראשית, השיטה של שכירות לטווח ארוך יכולה להיות מועילה – ולא לתת פרס למי שיש לו מזל גם כך – רק במקרה שהמשרד היה יוצא בשיטה שמעודדת בניית דירות להשכרה לטווח ארוך.

יורי שטרן: כל עוד אין בניית דירות כאלה, השוק כמעט לא מייצר דירות להשכרה לטווח ארוך.

יורי שטרן: על כן, זה חייב לבוא ביחד.

יורי שטרן: שנית, לגבי המבצע של מכירת הדירות: לפי הנתונים שמסרת, שני שליש מהדיירים הם יחיד או בן זוג.

יורי שטרן: במבצע שלכם, היחיד מקבל הנחה של 15%, ובן זוג – 40%.

יורי שטרן: כל העולים נמצאים בקטגוריה של זוג קשישים או קשיש יחיד.

יורי שטרן: כי אין עולים עם ילדים בגיל, שקבלו ב-15 השנים האחרונות את הדירות השכורות.

יורי שטרן: כל העולים מוצאים מקטגוריית הנהנים מהמבצע.

יורי שטרן: זה פשוט לעג להציע לבודד, שגם כך אין לו הכנסות, לרכוש דירה בהנחה של 15%.

יורי שטרן: היא לא רלוונטית, ואתם חייבים לשנות את זה.

יורי שטרן: שלישית, לפני שנתיים יצא דבר מוזר מאוד ממשרד הקליטה: הם שיכנו אנשים במקבצי דיור – זהו דיור זמני, ולא דיור לנצח – והבטיחו חגיגית שכל מי שנכנסים למקבצי דיור יישאר זכאי לדיור הציבורי.

יורי שטרן: בפועל, אנשים שנפלטים משם, כי הם לא מסתדרים עם השכנים, למשל, מגלים שאין להם סיוע לשנתיים כאשר הם הולכים לשכור דירה בשוק החופשי.

יורי שטרן: כלומר, אנשים שחיים מדמי הבטחת הכנסה, אנשים עניים ביותר, לא יכולים לשכור דירה בסיוע.

יורי שטרן: יש לי את המכתב לגבי הכפר הצרפתי באשקלון, ואני ביררתי את זה אצלך, ואישרת לי שזה כך.

חביב קצב: זה לא נכון.

יורי שטרן: נושא אחרון:

יורי שטרן: מערכת הדיור הציבורי היא היחידה במדינת ישראל שממשיכה לגבות כסף מהרנטה שמקבלים ניצולי שואה מגרמניה.

יורי שטרן: הביטוח הלאומי הכיר בכך שזאת לא הכנסה.

יורי שטרן: זאת זוועה.

יורי שטרן: מדובר במאות מיליוני ש"ח שהם גובים מניצולי שואה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אבקש מהמנכ"ל להשיב על השאלות, ונתקדם לנושא השני.

שמואל אבוהב: הכסף שנכנס מהעלאת השכירות במדרג הולך כולו לפרוייקט שנקרא "שכירות ארוכת טווח".

שמואל אבוהב: שנית, כפי שאמרתי, ההכנסות מהמכר מחולקות בין משרד השיכון, החברות המשכנות והאוצר.

שמואל אבוהב: קל לאוצר להטיף לנו אלו שימושים לעשות בכסף.

שמואל אבוהב: אני מצפה שהאוצר ייתן דוגמה אישית, ויפנה את 400 מיליוני השקלים שנמצאים שם לדיור הציבורי, ולא רק יאמר לנו איך לתעל את הכסף.

שמואל אבוהב: אנחנו חשבנו שהכסף צריך ללכת לשיפור השכונות ולשיקומן, לסביבה של הדיור.

שמואל אבוהב: אי אפשר להסתפק בשיפוץ בית, ולהשאיר את הסביבה עלובה ומוזנחת.

שמואל אבוהב: אנשים לא רוצים לגור בסביבה של דיור ציבורי כשלא משפרים את כל הסביבה.

שמואל אבוהב: אנחנו יכולים להחזיק בית עם חרסינה וארונות מטבח, אבל אם הסביבה היא עלובה--

אמנון כהן: במסגרת שיקום שכונות.

אליעזר כהן: נכון מאוד – גישה נכונה ובריאה.

שמואל אבוהב: כאשר אתה רוצה לקחת את הסביבה של הדיור הציבורי, שהיא לא בשיקום שכונות, אתה לא יכול לעשות את זה.

שמואל אבוהב: לגבי הקריטריונים שהעלה חבר הכנסת יורי שטרן: בעבר, הקריטריון הדומיננטי למכר היה הוותק.

שמואל אבוהב: חשבו שזה יצר סוג של עיוות, ולכן עברו למצב הסוציו-אקונומי המשפחתי כקריטריון דומיננטי למדרג ההנחות.

יורי שטרן: זה לא סוציו-אקונומי.

יורי שטרן: זה רק גודל המשפחה.

יורי שטרן: משפחה בת 3 נפשות מקבלת הנחה של 70%, ואדם אחד מקבל 15%.

אמנון כהן: חבר הכנסת שטרן, אני קיימתי דיון לחצי שעה כדי לראות ולהתעדכן.

אמנון כהן: לא נתחיל עכשיו דיון פרטני כדי לפתור בעיות.

אמנון כהן: יש מיליוני בעיות, והדיון בהם מצריך שלוש או ארבע שעות.

אמנון כהן: אנחנו מברכים את חבר הכנסת רן כהן, שנכנס לכאן.

אמנון כהן: חבר הכנסת כהן הוא מציע חוק הדיור הציבורי.

אמנון כהן: זהו חוק חשוב, אבל הוא לא עובד באופן אליו התכוון המחוקק בתחילת הדרך.

אמנון כהן: אנחנו יודעים.

אמנון כהן: לכן, מטרת הדיון היתה רק לקבל עדכונים, לראות איפה אנחנו עומדים ואיפה אפשר לסייע.

אמנון כהן: הדיון נקבע לפני חודש, לפני שיצאנו למערכת הבחירות.

אמנון כהן: לא רציתי לדחות את הדיון הזה, כיוון שמדובר בדיון חשוב מאוד.

אמנון כהן: אני רואה שאני לא יכול להספיק, כי יש לי שני נושאים אחרים על הפרק, ובשעה 11:00 אני חייב לסיים – יש לי שאילתה בעל-פה, ואני חייב לעלות ראשון, כדי שלא יגידו שאני גם שואל וגם לא מגיע.

שמואל אבואב: אבקש מישראל לומר משפט קצר בנוגע לעיוורים ומשפט קצר לגבי ההערה שנאמרה לגבי הכפר הצרפתי – לגבי ההוסטלים - - -

ישראל שוורץ: בקשר לעיוורים: משרד השיכון סבר וסובר שצריך לתת הנחה מרבית.

ישראל שוורץ: פנינו למשרד האוצר, כי הקבוצה היא קטנה ביחס, וזה לא מביא לשום ם- - -

אמנון כהן: הם לא נכללים בהגדרה של נכים רגילים?

ישראל שוורץ: לנכים רתוקים יש היום הנחה מרבית.

ישראל שוורץ: אנחנו חשבנו שדין העיוורים צריך להיות כדין נכים רתוקים.

ישראל שוורץ: היתה פניה לאוצר, וזה לא התקבל.

אמנון כהן: האם אנחנו יכולים לקבל את הפניה שלכם כדי שנוכל לעזור?

רן כהן: אבל זה גם לא הובא להחלטת ממשלה כדי לאנוס את האוצר לקבל.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים שתעבירו אלינו את החומר, כדי שנוכל לסייע לעיוורים – אולי לא לכולם, אלא לאחוז מסוים.

ישראל שוורץ: כל המספר הוא כ-350.

ישראל שוורץ: רן כהן ראשית, אני מודה לך על קיום הדיון.

ישראל שוורץ: אני מתנצל על כך שאני מאחר – אני בא מדיון שיזמתי בוועדת חוץ ובטחון בנושא התאבדויות חיילים.

ישראל שוורץ: זה נושא שאני לא יכול לעזוב.

ישראל שוורץ: אני מודה לך, ואתייחס לדברים במסגרת דקה.

ישראל שוורץ: אני חושב שהדיור הציבורי הוא עולם ומלואו, ואמרת את זה כרגע במובלע.

ישראל שוורץ: אי אפשר לדון בהכול – המנכ"ל מכיר את זה וחבריי חברי הכנסת מכירים את זה.

ישראל שוורץ: לעניות דעתי, יש כאן כמה נקודות שבהם צריך להתמקד.

ישראל שוורץ: אני מברך את משרד הבינוי על שהחזיר את מכירת הדיור הציבורי.

ישראל שוורץ: זה למעשה ההשג הגדול.

ישראל שוורץ: אלא שיש בכך עיוות בלתי נסבל.

ישראל שוורץ: לא יכול להיות שיחזירו אדם שחי 30 שנה להנחה של 15%.

ישראל שוורץ: זה פשוט עוול שהשמים לא יכולים לסבול.

ישראל שוורץ: אדם גידל 10 ילדים, הילדים יצאו, עכשיו אין לו ילדים, אבל הוא גר בבית הזה, הוא חי בו, הוא גידל את הילדים שלו.

ישראל שוורץ: שהוותק לא יהיה שום פרמטר?

ישראל שוורץ: זה דבר שאי אפשר לחיות אתו.

ישראל שוורץ: משנים את זה בצורה הפשוטה ביותר, גם בהמשך לדברים של ישראל שוורץ: רבותיי, האוצר אומר לכם לא?

ישראל שוורץ: לכו עם זה לממשלה, ושהממשלה תחליט – כן.

ישראל שוורץ: אני רוצה לראות את ראש הממשלה ואת חבריו מצביעים נגד התביעה הזאת.

ישראל שוורץ: אומרים שעיוורים הם לא נכים?

ישראל שוורץ: אז מי נכה אם לא העיוורים.

ישראל שוורץ: צריך שהענין הזה יבוא להחלטת ממשלה, ומחליטים שמשנים את הקריטריונים כדי שהצדק האלמנטרי ייעשה.

ישראל שוורץ: הנושא האחרון, אדוני היושב ראש: בלא שתתחיל בניה מחדש של דיור ציבורי – הכל פקוק.

ישראל שוורץ: למשרד הבינוי והשיכון אין פתרונות.

ישראל שוורץ: ההצטברות של הממתינים הולכת וגדלה.

ישראל שוורץ: האנשים שחיים בדיור הציבורי לא יכולים לזוז מטר ימינה או שמאלה.

ישראל שוורץ: גם אם המנכ"ל בעצמו ירצה שמשפחה תעבור ממקום א' לב' כי זה מוצדק, אין לו דירה לתת להם.

ישראל שוורץ: לא יעזור לו שום דבר – אם לא יבנו לא יהיה פתרון.

ישראל שוורץ: בחוק יצרנו את ההזדמנות הזאת כיוון שיש הכנסה של יותר מ-1.5 מיליארד ש"ח.

ישראל שוורץ: במקום שהם יוקדשו לבניה, 800 מיליוני ש"ח הלכו ליהדות ארצות הברית – בפשע הגדול ביותר בהיסטוריה הציונית – ומאות מיליונים אחרים מוקפאים בכל מני מקומות.

ישראל שוורץ: גם את זה צריך להביא להחלטת ממשלה.

ישראל שוורץ: בכסף הזה, שהדיירים שלמו, בונים.

אליעזר כהן: כשלא היית כאן המנכ"ל אמר שהתקציב משוריין.

אליעזר כהן: רן כהן המנכ"ל יודע שאני יודע.

אליעזר כהן: השאלה היא גם מה קרה עם אותם ניסיונות של סגירת קומות העמודים שעשיתם במשרד הבינוי והשיכון – מדוע זה לא מתקדם.

אמנון כהן: אבקש לקבל דיווח מהאוצר ביחס לנקודות שפירטתי קודם עד יום ראשון.

גיא אבן: אם אפשר להתייחס גם לדברים של חבר הכנסת רן כהן.

אמנון כהן: תעביר גם את המידע הזה בכתב, כי כרגע אין לי זמן לשמוע.

אמנון כהן: את התשובות תעביר גם לי וגם לחבר הכנסת רן כהן.

אמנון כהן: בנוסף, אבקש מהאוצר:

אמנון כהן: אם אתם כבר מייעדים 400 מיליוני ש"ח לטובת הנושא הזה, אל תכתיבו להם מה לעשות.

אמנון כהן: יש להם את העבודה ואת היעדים – תנו להם להחליט איך הם יכלכלו את צעדיהם ביחס להוצאה של אותם 400 מיליוני ש"ח.

אמנון כהן: הם מתעסקים עם הדיור ועם אוכלוסיה חלשה, והם יודעים איך לעשות ומה לעשות.

אמנון כהן: אני מבקש לא להכתיב להם.

אליעזר כהן: בדיוק לשם כך המשרד קיים.

אמנון כהן: הם יגישו לכם תוכנית, תבחנו אותה ותבדקו אותה.

אמנון כהן: תנו הערות – זה מקובל, כי אתם צריכים לשחרר כסף – אבל תנו למשרד הייעודי לעשות את עבודתו.

אמנון כהן: לגבי נושא הקריטריונים לזכאות: אבקש לבחון אותם מחדש ולבדוק אם עומדים ביעד או לא.

אמנון כהן: ייתכן שיש קריטריון טוב, אבל משהו בדרך מפריע, וזה מונע מהם להיכנס ולרכוש את הדירה או לקבל את הדירה.

אמנון כהן: אני פונה למשרד הקליטה: בעבר היה מצב שבו הורים וילדים היו לוקחים משכנתא, מוכרים את הדירה, ולאחר מכן הופכים לנפגעי משכנתא.

אמנון כהן: כך זה היה בעבר.

אמנון כהן: סידרתם את זה כך שברגע שבו מחזירים את המשכנתא, הזכאות תוחזר מחדש.

אמנון כהן: צריך להחיל את זה גם כאן:

אמנון כהן: אם אדם נכנס למקבצי דיור, ואתה אומר שהזכאות נלקחה ממנו--

חביב קצב: הוא זכאי - - -

אמנון כהן: בשכר דירה.

אמנון כהן: אבל הוא רוצה לחזור בחזרה לתור לדיור הציבורי.

חביב קצב: השאלה היא על חשבון מי.

אמנון כהן: אני לא יודע.

אמנון כהן: הוא יחזיר זכאות אחת – לא יהיו לו שתי זכאויות.

אמנון כהן: ברגע שבו הוא יחזיר זכאות אחת, תחזיר לו באופן אוטומטי את הזכאות הראשונה.

אמנון כהן: שלא ייפלט לגמרי החוצה – את זה אני מבקש.

יורי שטרן: שנתיים – יש לי מכתב שאתם הוצאתם.

אמנון כהן: אני פונה למשרד השיכון: יש 2,500 ותיקים, שעדיין זכאים לפתרונות דיור, וכ-50 אלף עולים.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לקבל מכם את התוכנית – איך אתם עומדים לפתור את הבעיה הזאת.

אמנון כהן: אולי בכוונת

אמנון כהן: כם לעשות זאת בהגדלת ההשתתפות בשכר הדירה, אולי בתוכנית דוגמת מקבצי דיור, אולי משהו ארוך-טווח.

אמנון כהן: מדובר בעולים שנמצאים בארץ כבר ב-15 שנה, וב-2,500 ותיקים שנמצאים בארץ שנים רבות.

אמנון כהן: קורת גג היא הדבר החשוב ביותר, ואתם משרד ייעודי.

אמנון כהן: אתם צריכים לתת את הפתרונות – בשיתוף משרד הקליטה, שנתן את הקריטריונים לגבי העולים.

אמנון כהן: אתם צריכים להלחם בממשלה.

אמנון כהן: אנחנו אתכם.

אמנון כהן: אם צריך לחוקק חוקים, בעזרת השם אנחנו נאפשר את זה כאן בוועדה.

אמנון כהן: אם צריך, אנחנו נחוקק חוקים.

אמנון כהן: אני מעדיף שהמשרד יעשה את המלחמות שלו, וידאג לקורת גג.

גיא אבן: אני רוצה לומר שאני מסכים עם הטענה, לפיה כספי המכר צריכים להיות במעין משק כספי סגור, שמיועד לדיור ציבורי.

גיא אבן: הסכם עמיגור, עם כל העובדה שאף אחד לא אוהב את ההסכם הזה, הוא הסכם שהממשלה חתומה עליו וצריך לכבד אותו.

גיא אבן: בסופו של דבר, ההעברה של הכסף נועדה לרכישת דירות מהסוכנות היהודית.

גיא אבן: זה חלק מהדיור הציבורי.

אמנון כהן: צריך לראות את הדברים.

אמנון כהן: אל תכפו עליהם דברים כך שהם לא יכולים לעשות עם זה שום דבר.

אמנון כהן: ביקשתי שזה יבוצע בגמישות רבה יותר.

יוכי ביאזי: אני ממרכז הקליטה בגילה.

יוכי ביאזי: אנחנו פועלים למצוא פתרונות עם משרד השיכון לכל 288 הדיירים שגרים במרכז הקליטה.

יוכי ביאזי: הדירות רעועות ורטובות.

יוכי ביאזי: הן לא ראויות למגורי אדם.

אמנון כהן: הן צריכות שיפוץ?

יוכי ביאזי: אנחנו לא רוצים שיפוץ; אנחנו רוצים פינוי.

יוכי ביאזי: המבנים לא ראויים למגורי אדם.

יוכי ביאזי: המבנה עומד ליפול מעצמו.

יוכי ביאזי: המבנה הזה ממש רעוע.

יוכי ביאזי: המבנה היה מיועד לדירות מעבר, ולא לדיור קבע.

יוכי ביאזי: אנחנו נמצאים בדירות האלה כבר 16 שנה, ולא יכולים להמשיך לגור בדירות מרוב הליקויים.

יוכי ביאזי: אנחנו היום נמצאים במשא ומתן מול משרד השיכון, עם צוות מאוד בכיר ונחמד.

יוכי ביאזי: גב' סופי אלדור הבינה את הנושא, המנכ"ל וכולם.

יוכי ביאזי: יש דיונים, מתקדמים אבל זה תקוע.

יוכי ביאזי: גם מהנדס העיר הגיע לישיבה הזאת, ואמר שגם שקל אחד חבל להשקיע במבנה הזה.

יוכי ביאזי: אתם קובעים כמה דירות אתם רוצים לבנות בשטח הזה, קובעים תקרה של 500 דירות, ומה יוצא בסוף?

יוכי ביאזי: שזה לא כלכלי.

יוכי ביאזי: אם זה לא כלכלי, תבקשו כסף.

יוכי ביאזי: תוסיפו כסף כדי שזה יהיה כלכלי וכדי שיהיה פתרון לדיירים.

יוכי ביאזי: כי אי אפשר להמשיך לגור במרכז קליטה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: לגבי הנושא שהעלתה הגברת, אבקש מאדוני המנכ"ל לעדכן את הוועדה היכן עומד המשא ומתן בענין.

אמנון כהן: אנחנו רוצים להתעדכן, ואם צריך לסייע כוועדת הכלכלה בכל הקשור אליהם, אנחנו נסייע.

אמנון כהן: שלא יהיה מצב שמשהו יתמוטט שם חלילה או ייפול.

יוכי ביאזי: יש פתרונות, אבל לא נותנים כסף לתוכנית.

אמנון כהן: הם ידווחו, ואנחנו נראה.

יורם שילה: אבקש להגיב בהמשך לדברים של חבר הכנסת רן כהן, ואקצר מאוד: לגבי הנושא שעיוורים לא נחשבים נכים – גם לצורך רכישת דיור וגם לצורך רכישת הדירות בהן הם גרים בהנחה של 85% - זה ענין של תקנה.

יורם שילה: אני לא רואה את משרד האוצר מתערב בשינוי תקנות.

יורם שילה: אני חושב שאתם צריכים לשנות את זה כאן ועכשיו.

יורם שילה: זה נראה לי פשוט עיוות לכלול אותנו בציבור של בריאים כאשר לצערנו אנחנו גם מוגבלים וגם נכים.

קריאה: גם בנושא תוכנית נ"ר.

אמנון כהן: תודה, רבותיי.

אמנון כהן: ביחס לנושא העיוורים: ביקשתי להעביר אליי ואל הממשלה מסמכים.

אמנון כהן: אולי צריך להשוות את התנאים שלהם לאלו של הנכים.

אמנון כהן: לא רק משרד השיכון צריך לטפל בכך, אלא כל משרדי הממשלה – משרד העבודה והרווחה צריך לבדוק את הקריטריונים, ביטוח לאומי – זה לא פשוט אבל צריך לטפל.

אמנון כהן: המאבק שלכם צודק וחשוב, וצריך להמשיך את הנושא הזה.

אמנון כהן: אני עובר כעת לנושא השני שעל סדר היום.

אמנון כהן: 2.

אמנון כהן: הביקוש למשכנתאות ועמידה בהחזרים.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, יש כאן בעיה: גם אנחנו מוצפים בפניות של אנשים, שמקבלים משכנתאות בשעה שמראש הם לא יעמדו בתשלומי המשכנתא.

אמנון כהן: אני לא יודע אם הבנקים נותנים את המשכנתא בשרירות.

אמנון כהן: יש מקרים בהם ההכנסה הביתית עומדת על 6,000 ש"ח למשל, וכבר צריך להחזיר כ-4,000 ש"ח למשכנתא.

אמנון כהן: איך זה יכול להיות?

אמנון כהן: אני יודע שהיתה החלטה, לפיה גובה המשכנתא לא יעלה על שליש מסך ההכנסות.

אמנון כהן: אבל נראה לי שבלהט הרצון לתת משכנתאות על מנת לעודד את שוק הנדל"ן ואת הרכישות, התוצאה היא שאנשים נכנסים לחובות תוך פרק זמן קצר מאוד.

אמנון כהן: לפעמים מדובר בזוג צעיר, שתקופה מסוימת שניהם עובדים וכעבור שנה-שנתיים, אחד מבני הזוג, ולפעמים שניהם גם יחד, מקבלים מכתבי פיטורין כיוון שהמשק לא יציב.

אמנון כהן: הם לא משלמים את המשכנתא מספר חודשים, ולאחר מכן זה כבר יוצא מהבנק.

אמנון כהן: הבנק בקשר טוב עם מי שעשיר, אבל מי שנמצא בתקופה שבה הוא לא יכול לעמוד במחויבויות, הבנק כבר לא מתעסק אתו אלא מעביר את הטיפול לעורך-דין.

אמנון כהן: מה קורה שם?

אמנון כהן: הם היו עושים את העמלה שלהם על כל סכום המשכנתא.

אמנון כהן: הפיגור עומד על כ-8,000 ש"ח, אבל הוא משליך את העמלה שלו ביחס למשכנתא כולה.

אמנון כהן: יש לנו מקרים כאלה, ובשנה האחרונה פונו מבתיהן 2,000 משפחות שלא עמדו במחויבות שלהן.

אמנון כהן: מהרגע שבו זה נכנס לידיים של עורכי הדין וכבר יצא מהבנק – אי אפשר לחזור יותר.

אמנון כהן: שם מסתכלים רק על הכסף, , רק על מה שהוא ירוויח.

אמנון כהן: לא מעניין אותו רגש, לא מעניין אותו קורת-גג, לא מעניין אותו שמדובר במשפחה.

אמנון כהן: בנוסף, אין שום משא ומתן.

אמנון כהן: גם אם הוא לוקח הלוואה ממקור אחר, ורוצה לבוא לבנק ולהסדיר – שום דבר.

אמנון כהן: או את הכל, או שום דבר.

אמנון כהן: כלומר, התנהלות אגרסיבית ורצינית.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, אולי זה לא בידיים שלך, אבל אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו פותרים את הבעיה.

אמנון כהן: קיימתי דיון אחד עם הבנקים שנותנים את המשכנתאות.

אמנון כהן: דיברנו אתם, התחלנו את העבודה, אבל לא סיימנו אותה.

אמנון כהן: אבל המצב קיים.

אמנון כהן: זהו מצב כאוב.

אמנון כהן: צריך לתת פתרונות דיור, שיאפשרו לאנשים לעמוד בכוחות עצמם.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לבחון איך אנחנו עוזרים לזוגות האלה.

אמנון כהן: מצד אחד, אנחנו רוצים שכל אחד יעמוד על הרגליים.

אמנון כהן: אבל אם יש תקופה מסוימת בחיים שבה האזרח, שהוא עובד והוא בסדר, נקלע לקשיים – אולי צריך להמתין חצי שנה, לאפשר להקפיא את הליכים.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לצאת עם החלטה.

אמנון כהן: אם תגידו שזה ביכולות שלכם – בסדר.

אמנון כהן: אם אנחנו צריכים להכנס לחקיקה כדי לעזור לאנשים – נעשה זאת.

אמנון כהן: המטרה היא שהבנקים לא יפסידו אף לא שקל אחד, אבל מצד שני לא לחרוץ את דינם של אנשים לאחר שלא שלמו פעמיים או שלוש.

אמנון כהן: לפעמים מדובר באנשים שמשלמים עשר שנים למופת, אבל זה קורה.

אמנון כהן: אנחנו חיים במציאות דינמית מאוד, ולא תמיד הדברים תלויים בנו.

אמנון כהן: יש פיטורין, יש עיצומים, ואתה מכיר את הדברים האלה.

אמנון כהן: לכן אני אומר שאנחנו צריכים למצוא את הפתרון הזה, ולצפות מראש מצב שבו זכאות שניתנת לאדם מסוימת באמת לא מתאימה – לא לתת בכוח את הדברים.

אמנון כהן: אבקש לשמוע מהי המדיניות של המשרד ואיך אתם מתמודדים עם זה.

שמואל אבוהב: ביחס לתופעה של 70 אלף משפחות במדינה, מתוך כמיליון שממשיכים להחזיר את המשכנתאות שלהם, שמגיעות לפיגור של שלושה חודשים ונכנסות למעגל אין-אונים: 2,000 המשפחות שהוצאו מהבתים הם המקרים המדווחים והידועים.

שמואל אבוהב: מי שהקדימו את התרופה למכה ומכרו את הבית בכוחות עצמם, שלא באמצעות הכרח הבנק, הם נוספים.

שמואל אבוהב: לכן אנחנו חושבים שצריך לעשות חמישה דברים: (א) מדריך לנוטלי משכנתא.

שמואל אבוהב: לעצור את התופעה שבה דוחפים אנשים שאין להם יכולת החזר; (ב) להסביר גם לאדם עצמו את המשמעות של הצעד שבו הוא נוקט לפני שהוא נכנס להרפתקאה; (ג) חקיקה: הגביל את העמלות של עורכי הדין בחקיקה.

שמואל אבוהב: יש כאן השתוללות, הפרזה והעצמה של דרישות הכסף של עורכי הדין מאנשים שגם כך הם במצוקה.

שמואל אבוהב: לפעמים נוצר מצב אבסורדי שבו אדם מוכר את הבית, נשאר בלא קורת גג, מחזיר את הכסף שלו לבנק, ועוד נשאר עם חוב.

שמואל אבוהב: הוא גם בלי בית וגם עם חוב; (ד) לחייב יצירת מאגר מידע.

שמואל אבוהב: לחייב את כל הבנקים בחקיקה לדווח על כל האנשים שהוצאו מהבתים.

שמואל אבוהב: באופן הזה, המידע הזה לא יינתן לנו כמחווה, בעקבות פעולת שכנוע שלנו לקבל את המידע הזה מהבנק; (ה) לסייע לאנשים שנכנסים לתקופת הפיגור לאותה תחנת זמן.

שמואל אבוהב: לפעמים מדובר באנשים נורמטיביים, שהיו יציבים כל חייהם.

שמואל אבוהב: הם נכנסו למצב שבו אחד מבני המשפחה – או שניהם, לא עלינו – חסר הכנסה ועבודה.

שמואל אבוהב: בתקופה הזאת אפשר לסייע להם בשתי ההצעות שהצענו.

שמואל אבוהב: אלה חמש הדברים שאנחנו מציעים לעשות ברמה המקצועית וברמת החקיקה.

ברכה ארג'ואני: שמי ברכה ארג'ואני, יושבת-ראש הארגון לזכויות הדיור.

אמנון כהן: האם הפתרונות ששמעת יכולים לעזור, לדעתך?

ברכה ארג'ואני: לא ממש.

ברכה ארג'ואני: ראשית, לגבי הסיוע בשכר דירה שניתן לטווח ארוך של 10 שנים, אני באה ושואלת: מדובר בכל כך הרבה כסף.

ברכה ארג'ואני: למה לא לקחת את כל הכסף הזה, ולתת למשפחות לקחת את המשכנתא, לחשב את זה כמענק, ואז להוריד ולהפחית את ההחזרים ואת הריביות מתוך סכומי המשכנתא?

ברכה ארג'ואני: כשאני מגיעה לבנק לקחת משכנתא, אם אני מקבלת איזושהי קצבה מהביטוח הלאומי, היא לא נחשבת לי הכנסה.

ברכה ארג'ואני: לעומת זאת, במשרד השיכון הקצבה של הביטוח הלאומי נחשבת הכנסה.

ברכה ארג'ואני: אם אני צריכה פתרון דיור כלשהו, הקצבה הזאת נחשבת לי הכנסה.

ברכה ארג'ואני: במקרה כזה, אם אני מגיעה לסף מסוים עם הקצבאות שלי ועם המשכורת, אני נפלטת מטבלת הסיוע – אם זה בשכר דירה, אם זה בנושא קבלת אכלוס בדיור הציבורי ואם זה במתן משכנתא או השלמת המשכנתא בבנק, זה נחשב לי לאיזשהו כישלון.

ברכה ארג'ואני: המנכ"ל ציין את הצורך בחקיקה בהגבלת העמלות של עורכי הדין, ואני חושבת שצריך להיות משהו ברור שכופה גם על האוצר להבין שהנושא של דיור הוא לא מותרות אלא זכות בסיסית קיומית לאזרחי מדינת ישראל.

ברכה ארג'ואני: לכן צריכה להיות חקיקה שמעגנת את הזכות לקורת גג לאזרחיה.

ברכה ארג'ואני: בלי חקיקה כזאת, האוצר יכתיב למשרד השיכון לעשות דברים שהם אולי לא מבינים בשטח.

ברכה ארג'ואני: השבע לא מרגיש את הרעב.

ברכה ארג'ואני: לכן חשוב לעשות שינויים גם בסדרי העדיפויות בתוך המשרד עצמו.

ברכה ארג'ואני: לא יכול להיות שהם יקחו כסף שמיועד להגדלת מלאי הדיור הציבורי, וישפצו סביבה.

ברכה ארג'ואני: אני לא אומרת שלא צריך לעשות את זה, אבל זה צריך לבוא מתקציב שהאוצר צריך לייעד לשיקום שכונות, ולא מתוך הכסף שמיועד מראש להגדלת מלאי הדיור הציבורי.

יוכי יהל: כיוון שהדבר הנורא ביותר שקורה לאנשים הוא הוצאתם מהבתים שלהם, וכאשר כל הרעיונות שלך – ואולי גם של ברכה – לא עוזרים, צריך לחשוב באופן חריג.

יוכי יהל: דובר בזמנו על כך ש"יהודי לא מגרש יהודי", ודובר על אנשים שקבלו פיצוי.

יוכי יהל: כאן יהודי גירש הרבה מאוד יהודים – המשפחות שעפו מהדירות.

יוכי יהל: לכן החשיבה צריכה להיות חריגה מאוד.

יוכי יהל: בישיבה הקודמת הצעתי שני רעיונות בענין הזה: (א) מאחר שרק מי שלא רשומה דירה על שמו יכול לקבל סיוע בשכר דירה – וזה הדבר היחיד שצריך לשנות – יש אפשרות שהוא יקבל סיוע לתשלום המשכנתא כמו מי שמקבל על פי קריטריונים סיוע לשכר דירה, באופן זמני לאותה תקופה שבה בגלל מדיניות הממשלה הם הפכו חסרי דיור; (ב) לפרק הזמן המוגבל הזה, לפני שמעיפים אותם מהבתים, הם יהפכו לשוכרי הדירות שרשומות על שמם כלפי הבנקים, הנושים שלהם.

יוכי יהל: באופן הזה הם יכולים להכנס לקטגוריה של מקבלי סיוע לשכר דירה, אלא שרשומה דירה על שמם.

יוכי יהל: החקיקה היא מינימלית, ורק את זה צריך לשנות.

רחמים אמנו: שמי רחמים אמנו.

רחמים אמנו: אני גר בקומה ראשונה עם 14 מדרגות.

רחמים אמנו: עברתי פציעה בשתי רגליי לפני ארבע שנים, ועברתי ניתוח לב פתוח.

רחמים אמנו: שלחתי מכתבים למשרד השיכון – אני מתכתב אתם במשך 4 שנים, הלוך וחזור.

רחמים אמנו: שלחו אליי לבית מהנדס כדי לבדוק אם אפשר להתקין מעלון, ושום דבר לא זז עד היום.

קריאה: אדוני היושב ראש, הוא זוחל על ארבע לקומה הראשונה.

אמנון כהן: אתה בקשת דיור ציבורי?

רחמים אמנו: ביקשתי דיור ציבורי – בקשתי החלפת דירה.

רחמים אמנו: שום דבר.

אמנון כהן: תעביר את הפניה שלך למר שוורץ.

אמנון כהן: אבקש ממר שוורץ ליידע אותי בנוגע לענין.

שלומי אקריס: שמי שלומי אקריס מטבריה.

שלומי אקריס: אני פעיל בארגון לזכויות הדיור.

שלומי אקריס: הסיפור שלי בקצרה: כל מה שתיארת זה מה שעבר עליי.

שלומי אקריס: פיטרו אותי מהעבודה לפני ארבע שנים.

שלומי אקריס: במשך שנה וחצי צברתי פיגורים ע"ס 12 אלף ש"ח, ועד היום אני משלם לעורך-דין שנטפל אליי.

שלומי אקריס: באופן כללי, שילמתי לעורך-הדין עד היום כ-60 אלף ש"ח, מלבד הפיגורים.

שלומי אקריס: אני אמור עוד לשלם לו.

שלומי אקריס: עד היום פתוח נגדי תיק הוצאה לפועל בסכומים אסטרונומיים, שזה בסך הכל שכר הטרחה של עורך-הדין, לאחר ששילמתי את הפיגורים, ואין לי עם מי לדבר.

שלומי אקריס: הבנקים לא מקשיבים לי.

שלומי אקריס: במחשב אני נחשב פסול.

אמנון כהן: באיזה בנק היית?

שלומי אקריס: בבנק טפחות.

שלומי אקריס: עד היום אין לי עם מי לדבר.

שלומי אקריס: אף אחד לא עוזר לי – לא בדחיה ולא בכלום, ואני עדיין ממשיך לשלם לעורך-דין.

אמנון כהן: נציג בנק טפחות, בבקשה.

דרור פלדמן: ראשית, אתייחס לדברים שאמר המנכ"ל.

דרור פלדמן: אני חושב שההצעות שלו ביסודן הן הצעות מצוינות.

דרור פלדמן: לגבי עורכי-דין חוקק חוק.

דרור פלדמן: גם לגבי מימושי דירות חוקק חוק לגבי המועד שבו אפשר ולגבי התקופה שעוברת במימוש, באי כיבודים.

דרור פלדמן: יש חוק חדש יחסית בנושא הזה.

דרור פלדמן: לבנקים אין אינטרס שלקוח ייכנס לפיגורים – לא מלכתחילה ולא תוך כדי.

דרור פלדמן: אם נדבר על מלכתחילה: בבנק שבו אני נמצא אנחנו לא נותנים ללקוחות שמלכתחילה נראים כלקוחות שיש להם חדלי פרעון, מי שנראה שאין להם סיכוי לשלם את המשכנתא.

דרור פלדמן: זה לא אינטרס של הבנק.

דרור פלדמן: לגבי לקוחות שבמהלך החיים שלהם קורה מה שקורה, כפי שציין היושב ראש – מפסיקים לעבוד או התפתחויות אחרות – המצב הוא הפוך.

דרור פלדמן: אני מתייחס למצב אצלנו בבנק, ואני יודע שגם בבנקים האחרים נוהגים כך, ואולי יעידו על כך נציגי הבנקים האחרים שנמצאים כאן.

דרור פלדמן: אם לקוח פונה אל הבנק ומבקש הקפאה לתקופה כזאת או אחרת, בדרך כלל הולכים לקראתו ומקפיאים.

דרור פלדמן: הבעיה היא שבדרך כלל לא כל האנשים מודעים לאפשרות להקפיא.

אמנון כהן: שולחים מכתב אם הוא מפגר פעם או פעמיים.

שלומי אקריס: זה לא נכון.

שלומי אקריס: הקפאה עולה המון כסף.

דרור פלדמן: הקפאה לא משנה את הריבית.

דרור פלדמן: הקפאה היא לא מחיקה של החוב.

דרור פלדמן: הקפאה פירושה שאם תקופה מסוימת הוא היה צריך לשלם 1,000 ש"ח, והוא מפסיק לשלם לחשבון - - - הקרן והריבית, החוב הזה עובר לתקופה מאוחרת יותר, שבה הוא חזר לעבודה.

דרור פלדמן: אין כאן מחיקה.

דרור פלדמן: לגבי מחיקות ירחיבו אולי--

אמנון כהן: אני לא מדבר על מחיקה.

אמנון כהן: אני מדבר על כך שאזרח נקלע לקשיים תקופה מסוימת, והוא מבקש להקפיא את התשלומים לתקופה.

אמנון כהן: לאחר שהוא יתחיל לעבוד, הוא ימשיך בתשלומים.

אמנון כהן: אם המשכנתא נלקחה ל-20 שנה, זה יהפוך ל-21 שנה.

קריאה: הבנק מרוויח מכך.

דרור פלדמן: הבנק לא לוקח ריבית חריגה על הדחיה הזאת.

דרור פלדמן: החוב נדחה--

אמנון כהן: אתם עושים דברים כאלה?

דרור פלדמן: וודאי – אלה דברים של יומיום.

אמנון כהן: שלומי, האם בקשת את זה?

שלומי אקריס: אני הגשתי הכל.

שלומי אקריס: לא קבלתי שום דחיה.

ברכה ארג'ואני: - - - אורי איפשר לך - - -

שלומי אקריס: בחצי השנה האחרונה, בעזרתך, הוא אפשר לי.

שלומי אקריס: כשאני ניגשתי לבנק טפחות, הופיעה במחשב נקודה אדומה – שלומי אקריס, אין לי מה לדבר אתך.

שלומי אקריס: גש לעורך-דין.

דרור פלדמן: בנוסף, אני מזכיר לנוכחים שקיימת ועדה בינמשרדית, אותה אתם מכירים.

דרור פלדמן: כל לקוח מוזמן לפנות אליה.

דרור פלדמן: אני חושב שהשיתוף בין הבנקים למשרד האוצר ולמשרד השיכון מתקיים, ויעיד על כך מר ישראל שוורץ.

דרור פלדמן: יש פתרונות, ונותנים שם פתרונות.

דרור פלדמן: בנוסף, גם במצבי חשבון וגם במכתבים אנחנו מודיעים ללקוח שהוא מוזמן.

רונן צ'יניאו: שמי רונן צ'יניאו.

רונן צ'יניאו: אני מהארגון היציג להגנת הדייר.

רונן צ'יניאו: אבקש לציין שתי הערות: (א) בנוגע לדחייה של בנק טפחות.

רונן צ'יניאו: אנחנו מכירים את זה מקרוב – אנחנו מכירים הרבה אנשים כאלה.

רונן צ'יניאו: לפני כינוסי נכסים ולפני כל המצב, אנשים שנמצאים בפיגור פונים לבנק.

רונן צ'יניאו: אם הם מבקשים דחיה או הקפאה, זה מאוד יקר.

רונן צ'יניאו: ראשית, לרוב דוחים אותם, ואם מסכימים – מדובר בעלות גבוהה מאוד.

רונן צ'יניאו: גם את העלות הזאת קשה לממן.

רונן צ'יניאו: זה לא בחינם.

אמנון כהן: כמה זה יכול להיות, למשל?

אמנון כהן: אני אומר: שילמתי 10 שנים.

אמנון כהן: כרגע אני מובטל חצי שנה, ולכן אני מבקש להקפיא במשך חצי שנה, עד שאתחיל לעבוד.

אמנון כהן: כמה אני צריך לשלם במקרה הזה?

רונן צ'יניאו: במקרים שאנחנו מכירים, מסרבים לתת את האפשרות.

רונן צ'יניאו: שנית, כשאדם בא ומבקש פריסה נוספת או הקלה בתשלומים, הפעולה הזאת כרוכה בעמלה גדולה מאוד.

אמנון כהן: כמה?

אמנון כהן: 100 ש"ח?

אמנון כהן: 1,000 ש"ח.

רונן צ'יניאו: אני לא יכול לנקוב במספרים כרגע.

רונן צ'יניאו: בנוסף, הוועדה הבינמשרדית מתייחסת רק להלוואות שניטלו מהמדינה.

רונן צ'יניאו: היא לא מדברת על ההלוואות הפרטיות.

רונן צ'יניאו: ואילו רוב האנשים מקבלים סיוע מהמדינה במשכנתא עד גובה של כ-70 אלף ש"ח.

רונן צ'יניאו: ההלוואה הפרטית היא הכסף הגדול.

רונן צ'יניאו: שם הבעיה הקשה.

רונן צ'יניאו: הוועדה הבינמשרדית לא מתייחסת לבעיתיות הזאת.

ישראל שוורץ: צר לי, אבל אתה טועה.

ישראל שוורץ: אין שום טעם שהוועדה תתייחס רק לחלק התקציבי, כי זה לא פותר כלום.

ישראל שוורץ: ההחלטה היא תמיד על כל נפח הסיוע.

ישראל שוורץ: תמיד.

קריאה: אני מבקש לציין שני מישורים.

קריאה: ראשית, אני רוצה שתבינו שמדובר במעמד בינוני, שהולך ונמחק.

קריאה: יש לי כאן מורה במצוקה, שהיא עם צו פינוי שמאיים עליה.

קריאה: לגבי הוועדה הבינמשרדית יש בעיה: אנשים לא יודעים שהם זכאים לעבור דרך הוועדה הזאת.

קריאה: אני חושב שצריך להכריח את הבנקים, לפני שהם נוקטים נגדם אמצעים או הליכים, ליידע את האנשים על כך שיש ועדה כזאת.

קריאה: אדוני היושב ראש, אנחנו מטפלים במאות מקרים, וברוב המקרים אנשים לא יודעים על הוועדה הזאת.

קריאה: לא ייתכן שבנק פותח בהליכים בלי ליידע את הלקוח.

אמנון כהן: כשאדם נמצא בתקופה קשה, כשהוא מובטל למשל, הוא מתבייש ומפחד לבוא לבנק.

אמנון כהן: הבנק שולח לו מכתב, אבל אין לו עם מה לבוא.

אמנון כהן: הכיס ריק, ולכן הוא בורח מזה.

אמנון כהן: אבל הוא לא מבין שהעובדה שהוא לא מגיע גורמת לכך שמטילים עליו כל מני חובות אחר כך.

קריאה: נכון.

קריאה: אבל אם הוא היה יודע שיש לו פתרון, החוב לא היה מצטבר.

קריאה: ביחס למישור השני: כל המערכת הזאת של הוועדה הבינמשרדית בנויה על מצב רגיל.

קריאה: היום, כיוון שמדובר ביותר מ-70 אלף מתקשים, זה הפך לתופעה, ולדעתי כולם צריכים להיערך.

קריאה: משום מה, החוק בא לקראת חברה ענקית או תאגיד, שנתקלת בקשיים כלכליים, ואומר שיש הקפאת תהליכים.

קריאה: אזרח שמחלק צ'קים ונהנה מהכסף מוזמן לחקירת יכולת ומשלם 100 ש"ח כל החיים, ואילו אדם שלקח משכנתא כדי לרכוש דירה ולחיות בכבוד צריך לפנות?

קריאה: בעיתון היום פורסם על נער בן 15 שהתאבד, כי הוא קבל צו פינוי מההורים שלו.

קריאה: אדוני היושב ראש, יש כאן מצבים דרמטיים.

קריאה: אני מבקש לצאת מכאן בקריאה: הקפאת ההליכים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הנושא השני בדיון – הביקוש למשכנתאות ועמידה בהחזרים.

אמנון כהן: מדובר בנושא טעון וחשוב.

אמנון כהן: אני חושב שמדינת ישראל לא לקחה בחשבון את הדברים שעלולים להתרחש, והיא מפקירה את האזרחים.

אמנון כהן: אני לא חושב שזה קורה משום שהם רעים או מתכוונים, אלא משום שהם לא לוקחים את הדברים עד הסוף, ולא מתייחסים לעמותות ולארגונים, שמייצגים את אותם אזרחים.

אמנון כהן: האזרחים פשוט לא יודעים.

אמנון כהן: הם חסרי אונים מול ממסד של בנק ומול סוללת עורכי דין, שמדברים אתם בצורה שמתייחסת רק לרווח הכספי שלהם, ולא ברגישות הראויה.

אמנון כהן: אתם, כמשרד הייעודי, צריכים לבדוק את הדברים האלה – אם המפקח על הבנקים יראה גם את הנושא של המשכנתאות ואת ההלוואה השניה שהוא משלמים כהלוואה אחת כדי לקבל את המשכתנא לרכישת הדירה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לראות אם יש פיקוח מספק, ואם יש מספיק כלים כדי ליידע את האזרח על האפשרות לבקש הקפאת הליכים באופן מיידי כאשר הוא נקלע למצב קשה, עד שהוא ייצא מהמעגל שבו הוא נתון כרגע.

אמנון כהן: יש להמנע ממצב שבו שולחים את זה לעורך-דין חיצוני באופן מיידי, מצב שבו אבד הקשר בין הבנק לבין הלקוח.

אמנון כהן: החוק היבש הסדיר זאת כך לפני שנים רבות, ואנחנו נמצאים היום במצב חברתי מסוים מאוד.

אמנון כהן: לכן אנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון.

אמנון כהן: מה שאתם יכולים, ביכולות שלכם מול הבנקים, מול המפקח על הבנקים – בבקשה.

אמנון כהן: אם לאו – תעזרו לי לקדם חקיקה, לפיה אם אזרח רכש בסופו של דבר את הדירה, שילם 10 שנים ונקלע לתקופה קצרה שבה הוא מתקשה, צריך לבוא ולעזור לו.

אמנון כהן: צריך ליצור מעגל בדומה לזה שקיים במחלקת רווחה, כאשר שאזרח יכול להיעזר בה תקופה קצרה של מספר חודשים, ולאחר מכן הוא יוצא בחזרה למעגל.

אמנון כהן: אבל אם לא נעזור לו, אנחנו מנציחים את הנחשלות שלו.

אמנון כהן: נמצאים כאן בדיון מורה ומהנדס.

אמנון כהן: אדם חי באורח חיים מסוים, פיטרו אותו, ובמקום לעזור לו – הוא שוקע עמוק יותר ויותר, כך שבסופו של דבר קשה להוציא אותו.

אמנון כהן: לאדם הזה קשה להשתקם.

אמנון כהן: בסך הכל הוא ביקש שלושה-ארבעה חודשים.

אמנון כהן: למה אתה מביא לו עכשיו 100 אלף ש"ח?

אמנון כהן: הדברים האלה חמורים ביותר, וצריך לתת על כך את הדעת.

אמנון כהן: יש משרד שעובד, אבל יש דברים שצריך לתקן.

אמנון כהן: זאת השליחות שלנו.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לתקן את המקום שבו יש בעיה.

קריאה: אני עם צו פינוי, ויש לי ילדה חיילת.

קריאה: מה אני עושה?

אמנון כהן: אני מציע לשבת לאחר הדיון עם אנשי המשרד.

אמנון כהן: לא באתי לפתור כאן באופן פרטני את הבעיות שלה אנשים.

אמנון כהן: אנחנו דנים במאקרו, בבעיות של כלל אזרחי ישראל.

אמנון כהן: לגבי בעיות פרטניות יש משרד ייעודי ואנשי מקצוע, שצריך לשבת אתם.

אמנון כהן: אם יש בעיה בביורוקרטיה, אנחנו מתנדבים לעזור.

אמנון כהן: שלחו אלינו עותקים, ואנחנו נעזור.

אמנון כהן: אבל אני לא יכול לטפל במסגרת הוועדה בכל הבעיות של אזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: 3.

אמנון כהן: פתרונות דיור למפונים מחבל עזה ומצפון השומרון

אמנון כהן: נעבור כעת לנושא השלישי.

אמנון כהן: אבקש שתעדכן אותנו בקצרה בנוגע לפתרונות דיור למפונים מחבל עזה ומצפון השומרון.

יורי שטרן: יש לי תוספת להמלצת הוועדה ביחס לנושא השני.

אמנון כהן: אנחנו ניתן שלוש המלצות בסוף הדיון ביחס לכל הנושאים.

שמואל אבוהב: אני מציע להתמקד כרגע בהגדרת הבעיה.

אמנון כהן: את הבעיה אנחנו יודעים – קיימנו דיון ראשון.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע איפה אתם עומדים כרגע ביחס לפתרונות דיור למפונים.

ברכה ארג'ואני: כדי להעלות את התיק לוועדה הבינמשרדית, צריך לשלם אגרה.

ברכה ארג'ואני: הם לא עדכנו אותנו מה הם עשו ביחס לנושא.

אמנון כהן: הם אמרו שזה יושלך על החוב הקודם - - - עשינו את זה בדיון הקודם.

אמנון כהן: אם אנחנו חוזרים לנושא הקודם, אני רוצה שיידעו את האזרחים באמצעות פרסום על קיומה של ועדת חריגים מיוחדת.

אמנון כהן: באופן הזה, אם יש לאדם בעיה בתקופה מסוימת, שבה הוא לא יכול לשלם את המשכנתא, הוא יפנה לשם באופן מיידי.

אמנון כהן: צריך לפרסם את זה כי האזרחים לא יודעים.

אמנון כהן: הם בורחים כי אין להם כסף לשלם לבנק.

אמנון כהן: יכול להיות שהוא קבל את המכתב מהבנק, אבל הוא פוחד לבוא.

אמנון כהן: אם הם היו יודעים על ועדת החריגים, הם היו פונים לוועדה, מביאים את מכתב הפיטורין ואת האישור על קבלת דמי אבטלה, ובמקרה כזה יכול להיות שיאשרו.

שמואל אבוהב: ננסה להציג בשלוש דקות את הפתרונות לאוכלוסיה שעדיין שוהה כרגע במלונות.

שמואל אבוהב: למרות שכל אחד מהווה קהילה בפני עצמה, יש היום בגדול כ-300 משפחות בבתי המלון.

שמואל אבוהב: איך אנחנו עומדים לטפל בהם, להוציא אותם מהמלונות לפתרונות הזמניים ולפתרונות הקבע?

שמואל אבוהב: מתוכם, 129 משפחות מתעתדות ללכת לעין-צורים.

שמואל אבוהב: מי הולך לעין-צורים?

שמואל אבוהב: קבוצה מנווה-דקלים, קבוצה מנצר-חזני וקבוצה מגדיד.

שמואל אבוהב: מה עושים כרגע בעין-צורים?

שמואל אבוהב: מבצעים תשתיות, מביאים לשם את המבנים של האלמורים שהוצאו מהגוש.

שמואל אבוהב: משפצים אותם ומשמישים אותם מחדש.

שמואל אבוהב: הזמינו פס ייצור של קרוואנים.

שמואל אבוהב: זה פרק אל"ף, שיפתור 129 משפחות.

יורי שטרן: למה קרוואנים, אם מדובר ב- - -

שמואל אבוהב: שאלה טובה.

שמואל אבוהב: שלושת הקהילות האלה הולכות בתחנת הזמן לעין-צורים, מתוך מחשבה שעדיין לא הוכרעה, שהקבע יהיה כנראה בלכיש.

שמואל אבוהב: אבל לגבי זה הם צריכים עדיין לערוך את ההצבעות ולעבור את ההליך.

שמואל אבוהב: הקבוצה השניה היא קבוצת נווה-דקלים, כש-80 משפחות עדיין נמצאות במלונות.

שמואל אבוהב: לכולם יש קראווילות מוכנות בניצן, ולאט-לאט הם יוצאים מהמלונות.

אמנון כהן: מתי יפונו אחרוני השוהים במלונות?

קריאה: אנחנו מקווים שמצות לא נאכל במלון.

שמואל אבוהב: הקבוצה השלישית היא קבוצת כפר דרום, שעוברת בתוך שבוע וחצי לבית הדירות באשקלון.

שמואל אבוהב: לאחר מכן, הם יכריעו היכן הם עומדים לתקוע את יתד חייהם בחבל לכיש.

שמואל אבוהב: מי שיישארו במלונות הם קבוצה של מתלבטים, שמספרם מוערך על ידנו בכ-30.

שמואל אבוהב: הקבוצה השניה היא קבוצה של לא-זכאים, שעבורם עדיין אין פתרון כרגע – וזה לא אומר שזה לא ייפתר – כי חוק פינוי-פיצוי לא מאפשר למדינה לרכוש עבורם קראווילה.

שמואל אבוהב: זו קבוצה שניה, שמונה גם היא כ-30 משפחות.

שמואל אבוהב: אנחנו מקווים שאלה יהיו המעט-שבמעט שיישארו.

שמואל אבוהב: אבל אי אפשר להתייחס למצב בשיוויון-נפש – גם להם צריך למצוא פתרון.

שמואל אבוהב: כרגע החוק לא מאפשר--

יורי שטרן: זה לא מדויק.

יורי שטרן: החוק לא מחייב את המדינה, אבל המדינה יכולה להחליט החלטה.

דקלה כהן: אני מוכרחה להגיב בשני מישורים.

דקלה כהן: ראשית, צריך לצאת מנקודת הנחה, לפיה המצב של הקראווילות – ביד בנימין לפחות – הוא מצב קשה מאוד.

אמנון כהן: מהיכן את, גברתי?

דקלה כהן: שמי דקלה כהן, אני מגורשת מנווה-דקלים.

דקלה כהן: אני אם ל-9 ילדים, ואני גרה כמעט 4 חודשים במלון שלום בירושלים.

דקלה כהן: אני דווקא בקבוצה שמיועדת לאמציה, שלא מוצגת כאן.

דקלה כהן: זו קבוצה שהולכת לאמציה, והולכת לבנות את בתי הקבע בלכיש, בעזרת השם.

דקלה כהן: אני רוצה לציין דבר אחד: ראשית, מצב האלמורים ומצב הקרוואנים הוא קשה מאוד.

דקלה כהן: אנשים קבלו מפתחות, ומצאו 37 ריג'קטים בבית.

דקלה כהן: אי אפשר לחיות בבית.

דקלה כהן: אי אפשר להכניס ארונות.

דקלה כהן: הביוב עולה על גדותיו.

דקלה כהן: יש בעיות בחשמל.

דקלה כהן: לאנשים נשרפו מוצרי חשמל.

דקלה כהן: זה לא המקום לפרט את המצב של הקראווילות.

דקלה כהן: זה נראה יפה מאוד בתמונות.

דקלה כהן: בנוסף, אני איבדתי את כל מקורות ההכנסה שלי.

דקלה כהן: בעלי איבד מחצית ממקורות ההכנסה שלו.

דקלה כהן: אנחנו עדיין משלמים את כל המשכנתא שלנו על בית שלא קיים.

דקלה כהן: בעוד כמה חודשים נצטרך להתחיל לשלם גם שכר דירה עבור הקרוואנים שלנו, סכום המגיע ל-450$ בחודש, וזה סיפור בפני עצמו.

דקלה כהן: הייתי מבקשת לתת קודם-כל הוראה לבנקים לעצור את חיובי המשכנתא שלנו.

דקלה כהן: מלבד ריבית נוספת לבנק שלנו, אווילי לחשוב שאנחנו יכולים לעמוד בזה.

אמנון כהן: עם כל הכאב ועם כל הרגישות, אני חייב לסכם את הדיון.

אמנון כהן: אני אסכם, ואם מישהו ירצה להוסיף – אפשר.

אמנון כהן: ביחס לנושא הראשון של הדיור הציבורי – פתרונות דיור לזכאים, דמי שכירות, תחזוקה ושיפוץ.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, יש לי תחושה קשה.

אמנון כהן: אולי זה לא אתה, אבל זאת ממשלת ישראל, שהפקירה ומפקירה את הקשישים שבחברה, את החוליה החשובה ביותר של הוותיקים, שתרמו למדינת ישראל.

אמנון כהן: כמובן, גם העולים שהגיעו לכאן, מגיע להם לקבל קורת גג במדינה.

אמנון כהן: הם התפללו אלפי שנים להגיע לארץ הקודש, וכאן לא נותנים להם קורת-גג.

אמנון כהן: הממשלה התרשלה.

אמנון כהן: 15 שנה עברו מאז גל העליה האחרון ועד היום, ולא עשו חשיבה מחדש ביחס לפתרונות הדיור.

אמנון כהן: אולי המשרד שלך היה צריך לבוא עם תוכנית לאומית רב-שנתית, ולפתור את הענין אחת ולתמיד.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, אתה חדש בתפקידך, ואני מכיר את הרגישות שלך ואת הראיה הכוללת שלך.

אמנון כהן: בידך הדבר.

אמנון כהן: הגש תוכנית לאומית לממשלה הזאת או לממשלה הבאה, ואנחנו בכנסת נסייע בידך.

אמנון כהן: זה חייב להיות.

אמנון כהן: זאת הפקרות מוחלטת.

אמנון כהן: במי פוגעים?

אמנון כהן: בקשישים, בנכים בעיוורים ובחד-הוריות.

אמנון כהן: הם צריכים קורת-גג.

אמנון כהן: לא די בכך שהממשלה קיצצה להם – באוכל ובתרופות.

אמנון כהן: גם קורת-גג היא לא נותנת להם.

אמנון כהן: זאת הפקרות מוחלטת של ממשלת ישראל.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, אני מבקש ממך להרים את הכפפה, ואנחנו בוועדת הכלכלה נעזור לך.

אמנון כהן: גם מי שיבוא אחריי ישמח לעזור לך.

אמנון כהן: הנושא השני, נושא המשכנתאות, הוא מצב לא פחות כואב.

אמנון כהן: ממשלת ישראל באוזלת ידה לא נותנת פתרונות לאנשים שנקלעים למצב מסוים תקופה מסוימת.

אמנון כהן: היא לא עוזרת להם באותה תקופה, ממנה הוא יכול לצאת וגם ייצא.

אמנון כהן: מדובר באנשים נחמדים, אנשים שלמדו.

אמנון כהן: רבים מתוכם שייכים לשכבת הביניים – לא תמיד מדובר בשכבות החלשות אלא באוכלוסיית ביניים, שבאמת יכולים לצאת בחזרה למעגל העבודה, ולהחזיק את עצמם.

אמנון כהן: אבל בתקופה הזאת לא נותנים להם, והופכים אותם אחר כך לנטל על החברה.

אמנון כהן: הם מתביישים בכך.

אמנון כהן: הם אף פעם לא היו נטל על החברה.

אמנון כהן: הם הרי תרמו לחברה כל הזמן.

אמנון כהן: תקופה מסוימת צריך לעזור להם.

אמנון כהן: צריך לעשות כאן רפורמה ולבדוק מחדש היכן נמצאים הכשלים בכל המידרג הזה שיורד, ולבדוק.

אמנון כהן: לאחר מכן, אפשר לסייע.

אמנון כהן: אני אומר שוב, אדוני המנכ"ל – אני לא מטיל הכל עליך.

אמנון כהן: מה שאתה יכול במשרד שלך – תביא לממשלה.

אמנון כהן: מה שצריך בחקיקה – אנחנו עומדים לרשותך.

אמנון כהן: אבקש כי תעביר לי כל בקשה שתרצה כדי להסדיר את הנושא הזה.

אמנון כהן: אנחנו עומדים לרשותך, ואני מתחייב להיות אתך גם בכנסת הבאה, ולעזור לך להעביר את הדברים החשובים.

אמנון כהן: ביחס לפתרונות הדיור: הממשלה עקרה את האנשים מביתם בנחישות רבה.

אמנון כהן: היא עשתה עבודה מעולה בנחישות רבה.

אמנון כהן: לא ראיתי את אותה נחישות להסדיר להם את החיים מחדש.

אמנון כהן: עקרת אותו?

אמנון כהן: תן לו לחיות.

אמנון כהן: כמה זמן?

אמנון כהן: הנושא הזה נמרח הרבה מאוד זמן.

אמנון כהן: אני מבין שיש רשויות תכנון, ואני יודע שזה לוקח הרבה זמן.

אמנון כהן: אבל אי אפשר להשאיר באוויר 7,000 איש.

אמנון כהן: חייבת להיות תוכנית: אלה המגורים הזמניים שלך ואלה מגורי הקבע.

אמנון כהן: כי זה קשור אחד בשני.

אמנון כהן: האדם צריך לכלכל את צעדיו – היכן ילמדו הילדים, היכן תהיה הפרנסה, היכן להקים את העסק.

אמנון כהן: האנשים האלה היו חוד החנית של המדינה, והם נשלחו על ידי מדינת ישראל.

אמנון כהן: מדובר באנשים שמהווים את החברה המעולה ביותר.

אמנון כהן: לכן צריך לתת להם.

אמנון כהן: למה לשבור אותם?

אמנון כהן: כבר שברנו אותם – בואו ונעמיד אותם מחדש כדי שימשיכו לתרום לחברה ולמדינה.

אמנון כהן: גם כאן יש הפקרות מוחלטת של מדינת ישראל.

אמנון כהן: בנישה שאתה, אדוני המנכ"ל, יכול לעזור להם, תעזור להם לכל הפחות.

אמנון כהן: אני לא אומר שהכל מוטל עליך – יש את מינהלת סל"ע, שנכשלה בתפקידה, וכולנו יודעים את זה.

אמנון כהן: אנחנו יודעים, לא רק אתה.

אמנון כהן: אבל אתה, אדוני המנכ"ל, קח את הדגל, ורוץ אתו קדימה.

אמנון כהן: אנחנו עומדים לרשותך.

אמנון כהן: אם יש בעיה בחקיקה של פינוי-פיצוי – ויש שם כשלים – תביאו לי.

אמנון כהן: עשר פעמים ביקשתי שתציגו לי את המקומות שבהם יש כשלים, כי אני מוכן לסייע, לעזור ולתווך בין משרדי הממשלה לבין המפונים, אם יש לכם בעיות ביחס למיקום.

אמנון כהן: אנחנו מוכנים לעשות הכל כדי שיסבלו כמה שפחות.

אמנון כהן: כבר סבלו מספיק ודי.

אמנון כהן: יש לדאוג לכך שעד חג הפסח לכל הפחות תהיה לכל אחד קורת גג משלו, ושאף אחד מהם לא יהיה במלונות ישראל.

יורי שטרן: ראשית, אני מבקש פניה של הוועדה לממשלת ישראל, לדאוג למחיקת חובות המשכנתא של - - -

אמנון כהן: לא מחיקה, אלא לכל הפחות לעצור את זה עד שתהיה להם קורת גג אחרת - - - גם לשלם שכירות וגם משכנתא?

יורי שטרן: דמי שכירות ע"ס 450$ על הקראווילה הזאת הם פשוט שערוריה.

אמנון כהן: אני לא נכנס לזה - - - אבל אני אומר שצריך להקפיא תקופה מסוימת את המשכנתא הקודמת, שחלה על המקום הקודם.

אמנון כהן: תגיד לי איפה אתה עומד – איפה קשה לך, ואני מוכן לעזור לך.

אמנון כהן: לא יכול להיות שהם ישלמו גם עבור הבית הקודם שלהם, וגם שכר דירה.

יורי שטרן: דבר אחרון: מי שנאלץ למכור דירה, ונמצא במצב שהופך אותו לזכאי להשתתפות בשכר דירה - - -

אמנון כהן: אמרתי את זה.

אמנון כהן: רבותיי, אני מתנצל אבל אני חייב לנעול את הישיבה.

אמנון כהן: תודה לכולכם, הישיבה נעולה.