ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 546, 2005-11-30 11:00

אמנון כהן: אני פותח את הדיון, הנושא הוא הצעת החוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, התשס"ו- 2005.

אמנון כהן: הוועדה קיימה דיון ראשון ביום חמישי האחרון, רוב הסעיפים דנו בהם, רובם גם אושרו, הגענו לפרק ה, פרק שמדבר על התקציב.

אמנון כהן: סוכם בסוף הדיון שמנכ"ל משרד התחבורה, בתיאום עם השר, ישב ויביא לוועדה כמה הצעות חלופיות, שהתקצוב של הפרויקט הזה, לא יוטל כהיטל על אזרחי מדינת ישראל, אלא אם הפרויקט חשוב וכולנו תומכים, שהתקציב יבוא מאוצר המדינה, והבנתי שישבו ולא הגיעו להבנות, ולכן כחברי הכנסת האחראים, שהגיעו כולם, למרות שיש עכשיו ישיבה במליאה, ואני מודה ליושב ראש הכנסת, הממלא מקומו היום, שהסכים לתת לנו את זמן המליאה, שאנחנו מקיימים דיון, כי הנושא מאוד חשוב.

אמנון כהן: אני מראש אומר, יש עבודה פרלמנטארית, שאנחנו עושים בחקיקה, הממשלה מאשרת חוקים ויש דברים שמגיעים לשולחנה של הוועדה, ופה למעשה הדברים נבחנים לעומק, בעבודה פרלמנטארית לא נעשית על ידי לוביסטים, שלוחצים על חברי כנסת, יתומים שכותבים כתבות, אנחנו לא מתרגשים מהדברים האלה, אנחנו עושים מלאכתנו נאמנה, לטובת עם ישראל ששלח אותנו לכאן ולא מתרגשים מהדברים האלה.

אמנון כהן: יש כל מיני גופים אינטרסנטיים, שיעשו את עבודתם, אנחנו עושים עבודה מסורה, שעל פי מדיניות הממשלה, שאמרה לא תטיל מסים נוספים על האזרחים, לא היטלים נוספים.

אמנון כהן: פה בתקופה כה קצרה רוצים להטיל מיסים, לכן החוק חשוב מאוד, ואנחנו לוקחים אחריות ואנחנו ישבנו עם אגף התקציבים, יש לנו גם הישג.

אמנון כהן: אני ביקשתי בדיון הקודם, שאולי שנה ראשונה ימומן על ידי הממשלה, שנה שנייה או שלישית נתחיל להטיל את ההיטל, דר' שיינין מגיש הדוח שאמר האם בשנת 2007 יתעשרו או יהיה להם יותר כסף, קיבלתי את דעתו של אדוני, שההיטל לא צריך להיות על האזרחים בכל מקרה, גם לא בשנת 2007.

אמנון כהן: אני חושב שכמו שציינתי, וחבריי שותפים כאן, שהפרויקט חשוב, הוא צריך לצאת לדרך, במימון ממשלה.

אמנון כהן: אנחנו קיימנו גם דיונים, דיברנו גם עם שר האוצר, דיברנו עם אגף התקציבים, הגענו להבנות עם חבר הכנסת גלעד ארדן, שהוא יושב ראש ועדת משנה של המאבק בתאונות הדרכים.

אמנון כהן: אני לא חושב שמישהו צריך במדינה הזאת לקחת אחריות שרק הוא חרד לנושא התאונות בדרכים, הוא האיש הממונה על הדברים.

אמנון כהן: אני חושב שכל חברי הכנסת שיושבים כאן, הם לא פחות חרדים והם לא פחות שותפים למאבק בתאונות הדרכים, וכאן בועדת הכלכלה אנחנו דנים חוק אחרי חוק וכל דבר לגופו של עניין, ולא פעם שר התחבורה מבקש לקדם דברים מסוימים ותמיד נענה, עשרות חוקים יצאו מכאן, כולל תקנות, כולל דברים והשותפות של כולנו והאחריות של כולנו, ואף אחד לא ייקח את הלפיד הזה ויגיד שהוא חרד יותר ממישהו אחר.

אמנון כהן: כפי שציינתי אדוני השר, אני מצר על כך שלא נעשתה עבודה מעמיקה בנושא התקצוב, והכי קל להכניס את העניין שלנו לכיס של האזרחים.

אמנון כהן: אני שערתי שהשר יעשה עבודה ויש לו כישורים וקשרים, גם בממשלה יכולת לעשות ויש פה מהלכים, אני ביקשתי גם מ- מ.מ.מ.

אמנון כהן: להכין עבודה, איך דברים כאלה קורים בעולם.

אמנון כהן: אז כבר היו לי נתונים שאזרחי מדינת ישראל, משלמים תשע עשרה מיליארד שקל, על זה שהוא נוסע ברכב, זה העונש שלו שהוא נוסע ברכב, כאשר לעתים קרובות בלית ברירה, בשל תחבורה ציבורית שאינה נגישה, תושבי הפריפריה, מכס, מסים, אגרות רישוי, בלו על הדלק וכדומה.

אמנון כהן: בנוסף לזה יש עוד כארבעה מיליארד שקלים על ביטוחים, שמשלם האזרח.

אמנון כהן: זאת אומרת עשרים ושלושה מיליארד שקל שמשלם האזרח.

אמנון כהן: הכי קל לנו להטיל על האזרח עוד מאה חמישים שקל.

אמנון כהן: אני אגיד לך עוד משהו, אדוני השר, לאחר בדיקה שעשה הממונה ואני בדקתי ולמדנו את זה ביחד, אני גם הפצתי לחברים, בסופו של דבר מי שמשלם את ההיטל הזה, זה לא אני חבר הכנסת, אני לא אשלם את זה, כי אני אקוזז, לא אנשי עסקים, אלא רק משקי הבית, משקי הבית שהם למעשה, אין להם שום קיזוז באף מקום, הם יצטרכו לשלם את הסכום הזה בסופו של דבר.

אמנון כהן: משקי הבית שלנו בדימונה, אופקים ושדרות, שהיום מוכרחים להחזיק רכב, לא כמותרות, מוכרחים להחזיק את הרכב, בשביל להסיע את הילדים לבית הספר, לחוג, או ללכת לאיזה שהוא מקום.

אמנון כהן: לכן אנחנו חרדים, חבר הכנסת אבשלום וילן, שההיטל הזה, בתקופה כה קשה, כאשר מפרסמים דוח עוני, שמיליון וחצי אזרחים במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני, ומתוכם כשבע מאות ילדים במדינת ישראל, מאה חמישים שקל, אולי בשבילי ובשבילך אדוני השר, ובשביל כל החברים שיושבים כאן זה כסף קטן, אבל יש אנשים ש משלמים בזה שבועיים מכולת, קונים את הלחם ואת החלב שלהם ולכן הדבר מאוד חשוב.

אמנון כהן: אני שמח שחבר הכנסת גלעד ארדן, יחד איתי בתיאום, אנחנו עשינו עבודה בחדרי, כחצי שעה לפני כן, לכן גם התעכבנו בדיון, רצינו לבוא לאיזה שהיא הבנה והסכמה, ואדוני השר, העמדה שלך שהייתה, שהיא אומרת שאתה חושש מהאוצר, שייתן ואחר כך לא ייתן, או יקצץ כך או אחרת, זה אנחנו חיים בעולם הזה, אנחנו כולנו צריכים להלחם על העמדות שלנו, ואתה כשר, בסדרי העדיפויות שלך, צריך לשים בסדר העדיפות שלך דבר הכי חשוב שאתה מאמין בו ואתה מאמין בו.

אמנון כהן: לכן המאבק הוא של כולנו, אבל כמו שמשריינים פרויקטים לאומיים, רב שנתיים, גם את זה מבחינתי זה פרויקט רב לאומי, רב שנתי, את זה אנחנו צריכים לחשוב ביחד, איך מעבירים את זה בתוך החוק.

אמנון כהן: המטרה שלנו בסופו של דבר שהפרויקט, החוק הזה ייצא לדרך במימון האוצר.

אמנון כהן: אנחנו הגענו להבנות, אני ציינתי בוועדה , אנחנו נגיד לשר, בשביל זה השר יושב כאן.

אמנון כהן: אדוני, אתה קיבלת את החוק, עשית עבודה בממשלה, היה לך את כל הזמן שבעולם, יותר קל היה להיכנס לכיסו של האזרח, אנחנו חושבים כוועדה שצריך לעשות, החוק יצא לדרך, אבל במתכונת שונה, בתקצוב אחר.

מאיר שטרית: תיכף נראה.

אמנון כהן: לכן אנחנו נשמע, כמובן הסכמתך היא חשובה לנו מאוד.

מאיר שטרית: אז אולי תספר לנו.

אמנון כהן: כן, אני רוצה פשוט שנציג האוצר, שסיכמנו, יקבל אישורים, הוא לא יכול לקבל על דעת עצמו, הוא הסגן הממונה על אגף התקציבים, אבל הוא צריך לקבל את האישורים, כי בסך הכול זה תקציב 2006 –

מאיר שטרית: כבוד היושב ראש, מותר להעיר משהו?

אמנון כהן: אני אתן לך, אבל –

מאיר שטרית: מי אמר ששר האוצר הזה יהיה בסיבוב הבא.

אמנון כהן: גם לא יודעים מי יהיה שר התחבורה בסיבוב הבא.

אמנון כהן: גם לא יודעים מי יהיה יושב ועדת הכלכלה.

מאיר שטרית: אתה צודק, זאת בדיוק הבעיה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן, לפני שניתן לשר, אתה רוצה להגיד משפט שניים פחות או יותר?

גלעד ארדן: אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד ביושר שבאופן עקרוני, יצאה החלטת הממשלה, אני כמוך התנגדתי להחלטה לגבות את המס הזה מאזרחי ישראל, כי באמת, אם המדינה לא קיימה את חובתה להלחם בתאונות הדרכים, אין שום סיבה שהאזרחים ישאו בנטל נוסף.

גלעד ארדן: יחד עם זאת, אני גם יכול להבין את החשש של שר התחבורה, שאומר, כבר היו החלטות כאלה בעבר, ב-98 הייתה החלטת ממשלה לשלוש שנים, לתקצב את הרשות הלאומית בארבע מאות עשרים מיליוני שקלים, והנה, אנחנו נמצאים במצב שבשנים האחרונות, הרשות הלאומית מקבלת תקציב של סדר גודל של מאה ארבעים, מאה שישים מיליוני שקלים בלבד, האזרחים ממשיכים להיהרג באותה כמות, וזה לא גרם לאוצר לעמוד בהתחייבות שלו, לממשלה בהתחייבות שלה.

גלעד ארדן: השאלה היא באמת אדוני השר וזה אני חושב שחשוב לשמוע אותך, האם באמת אין דרך לעגן, יש פרויקטים חשובים באותה מידה, מע"צ, רכבת ישראל, גם פרויקטים רב שנתיים, גם מדובר על תקציבים יותר גדולים, עשרים מיליארד שקל, תשע עשר מיליארדי שקלים, ובכל זאת הממשלה כן קיבלה החלטה ועומדת בה.

מאיר שטרית: יש דרך,

גלעד ארדן: אז השאלה אם יש דרך שאתה רואה, ואולי כן אפשר להגיע פה להבנה, יחד עם האוצר, כי גם האוצר מבין שההחלטה הזו ואני בטוח שאתה כשר שהיה במשרד האוצר, יודע –

מאיר שטרית: כשר אוצר,

גלעד ארדן: שר אוצר, שההחלטה מנוגדת למדיניות הכלכלית של הממשלה שאתה תמכת בכל ההחלטות הכלכליות שלה בסופו של דבר.

מאיר שטרית: נכון,

גלעד ארדן: נכון שמי שישא בזה, זה בעיקר משקי הבית, יהיה פה באמת ציבורים שישאו בזה באופן יחסי, באופן הרבה יותר גדול מציבורים אחרים, ואני חושב שכולנו פה באמת, אין טעם שנגיע למלחמה.

גלעד ארדן: צריך לצאת מפה עם איזה הבנה, ואולי נשמע את השר ונראה איך מגיעים להבנה.

אמנון כהן: עוד נקודה חשובה אדוני השר, על פי המסמכים של המ.מ.מ., יש גם עוד דרך, יש קנסות שאזרחים משלמים על עבירות שעשו.

אמנון כהן: אחרי בדיקה מתברר שמדובר בשלוש מאות מיליוני שקלים לשנה, שנכנסים להכנסות מהקנסות האלה.

אמנון כהן: צריך לדעת גם, אולי לעשות משק כספים סגור, מי שהפר חוק, הוא הפר חוק, שילם את חובו לאזרח, הכסף הזה ילך למלחמה בתאונות הדרכים.

אמנון כהן: זאת אחת האופציות, האם אדוני ידע, האם אדוני שקל, זה גם ייתן לרשות לעמוד באכיפה , לסייע לאכיפה יותר, כי הוא גם יכול להגדיל את ההכנסות שלו.

אמנון כהן: כלומר יש פה כמה וריאציות, כמה דרכים שאפשר לפתור אותם.

אמנון כהן: שר התחבורה, בבקשה.

מאיר שטרית: ראשית, תודה לך אדוני היושב ראש, על כך שזימנת את הישיבה פעם שנייה השבוע, במטרה לקדם את החוק הזה, באמת זה חשוב ואי אפשר להגזים בחשיבותו של החוק הזה, כדי למנוע המשך הקטן וההרג של אנשים בכבישים.

מאיר שטרית: הרי גם אני לא מתלהב להטיל אגרות על הציבור, אני אחרון שרוצה להטיל מיסים על הציבור, בוודאי אומנם זה לא נוגע דווקא לציבור העניים, כי לרובם אין מכוניות, אז להם אין בעיה כזאת, מי שבאמת מתחת לקו העוני, לרובם הגדול, -

אמנון כהן: מתחת לקו העוני היום, גם מי שמרוויח שלוש וחצי אלף שקל, הוא גם מתחת לקו.

מאיר שטרית: ויש לו מכונית?

אמנון כהן: יש לו מכונית, יש לו פיאט אונו של עשרת אלפים שקל.

מאיר שטרית: רבותיי, למה לדבר באוויר, לפי נתוני ביטוח לאומי, אני יודע בדיוק כמה מכוניות יש לעשירון התחתון, ואני אומר לכם, לרובם לעשירונים התחתונים, אין מכוניות, מה לעשות?

מאיר שטרית: מי שיש לו מכוניות לא יכול לקבל קצבת הבטחת הכנסה לפי החוק, אז אני לא מציע להשתמש בסיסמאות, הנתונים הם ברורים.

מאיר שטרית: הרי לא המטרה להגן פה על העניים, אני לא מציע להגן על העניים, דווקא בעניין הזה, נהרגים עניים רבים, לצערי בתאונות דרכים.

מאיר שטרית: הולכי רגל, שליש מההרוגים השנה, שליש, הם הולכי רגל, זה שיא עולמי בישראל.

מאיר שטרית: כל אחד יכול לתאר לעצמו מי הולך ברגל כל הזמן.

מאיר שטרית: לכן אני חושב שהעניין הזה הוא באמת בנפשנו, ואני באמת לא יכול להגזים בחשיבות של העברת החוק הזה.

מאיר שטרית: כל הויכוח לגבי מימון הממשלה, תאמין לי בטונים מאוד חריפים.

מאיר שטרית: משרד האוצר, לפני ואחרי, משרד האוצר ידידי לשולחן העבודה בנימין נתניהו, התנגד הרי בכלל לעניין של האגרה ומשרד האוצר הציג את עמדתו בממשלה בצורה מאוד חריפה.

מאיר שטרית: אני הצעתי בממשלה דרך אחרת, גלעד, הצעתי, האוצר כמובן התנגד לה, אם האוצר יגיד שהוא מסכים לה, אני קונה אותה עכשיו על המקום וגמרנו את העניין.

מאיר שטרית: האזרח כמו שאתה ציינת, ואני אתך, משלם מיליארדי שקלים על רכב, על מס, דלק, בלו, מה שתרצו.

מאיר שטרית: הצעתי בממשלה דרך יחידה להבטיח וזה מה שאני רוצה להבטיח שלא יוכלו לנגוע בתקציב הרשות.

מאיר שטרית: הדרך האלטרנטיבית להבטיח את זה היא, שמתוך אגרת הרכב, שאזרחים משלמים על רכבם, אחוז מסוים ממה שהמדינה כבר גובה על אגרת הרכב, ילך לרשות, כדי לממן את אותם שלוש מאות תשעים, ארבע מאות מיליון שקל.

גלעד ארדן: נכון, זה מה שצריך להיות, הכי נורמאלי.

מאיר שטרית: זה אני מסכים, אבל לצערי האוצר איננו מסכים.

מאיר שטרית: אני חוזר על הצעתי, הצעתי שמאגרת הרכב שהאזרח היום משלם למדינה, ייגבה אחוז מסוים שיכסה את אותם ארבע מאות מיליון שקל, לרשות לפיתוח בדרכים.

מאיר שטרית: אם זה נקבע בדרך הזאת, אז אין שליטה לאוצר לשנות את זה, זה נקבע קבוע, שחלק מהאגרה הזאת שנגבית על ידי משרד התחבורה, תועבר אוטומטית ישירות לרשות, פתרנו את העניין, לא צריך גרוש אחד אגרה.

מאיר שטרית: אם האוצר יודע שהוא מקבל את זה, אני חותם עכשיו.

גלעד ארדן: ומה קורה בשנה שאתה רואה שהרשות לא הוציאה את כל התקציב הזה, זה נבצר אצלה וממשיכים ?

מאיר שטרית: גלעד, הבעיה שלנו לצערי, הלוואי ונגיע לבעיה הזאת, הבעיה שלנו היא הפוכה, אנחנו לא הלכנו לתקציב מטורף, הכי קל לבוא למדינה ולהגיע תשמע, תנו לי שני מיליארד שקל, שלושה מיליארד שקל לשנה, לטפל בתאונות.

מאיר שטרית: אני יודע גם מה הבעיות התקציביות במדינה.

מאיר שטרית: בלית ברירה בממשלה, הדרך האלטרנטיבית היחידה שעמדה לפנינו, הינה האגרה.

מאיר שטרית: אני לא סומך עליה, אבל אני מבקש לציין בפניכם חברים, השנה, בגלל הירידה בתאונות הדרכים, השנה יש ירידה עד ליום ראשון האחרון, של תשעה אחוז במספר ההרוגים, בהשוואה לשנה שעברה ושל תשעה אחוז בהשוואה לממוצע הרב שנתי, זה המספר הנמוך ביותר בעשר השנים האחרונות.

מאיר שטרית: כתוצאה מהירידה בתאונות הדרכים, השנה כבר האזרח כבר הורידו את ביטוח חובה, השנה, בעשרה אחוז.

מאיר שטרית: זאת אומרת כל האגרה שנבעה, האזרח כבר קיבל אותה בחזרה.

מאיר שטרית: ויתרה מזאת, אם בשנה הבאה, באמת נצליח עם הרשות ונוריד את התאונות בעשרה אחוז נוספים בשנה הבאה, אני גם מאמין, אני מאמין בזה אפילו יותר גלעד, אני מאמין שאפשר להפתיע אפילו בתוצאה, אז האזרח יחסוך פי שניים בשנה הבאה, יותר מהאגרה.

מאיר שטרית: השנה חברות הביטוח שילמו שישה מיליארד שקל נזקים על תאונות.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אם נחסוך עשרה אחוז, נחסוך שש מאות מיליון שקל, זה פי שניים מהאגרה שהאזרח ישלם.

מאיר שטרית: כך שאנחנו מוכרים לאזרח, בטיחות תמורת אגרה, אנחנו אומרים לאזרח, תשמע, כדאי לך לשלם היום את האגרה הזאת, פחות אנשים יהרגו פחות אנשים יפצעו, אתה תרוויח את הכסף בכל מקרה פעמיים, כי בפרמיה הבאה המחיר של הפרמיה ירד לך, כי השוק הוא תחרותי מאוד, והפרמיה תרד, ויהיו פחות הרוגים ופחות פצועים.

מאיר שטרית: זה נכון שזה יראה כאילו הטלת מס, אבל האזרח יקבל את הכסף בחזרה.

מאיר שטרית: זה בלית ברירה.

מאיר שטרית: אם האוצר יודיע שהוא מסכים –

קריאה: למה שהממשלה לא תאשר את זה?

מאיר שטרית: אדרבא, אם האוצר יודיע לי, הנה הדרך, אם המדינה תודיע לי פה, שהיא מוכנה, עם האוצר, רק מההבדל ביני אולי לבין האוצר, אני מכבד סיכומים של הממשלה, ואני לא חושב אגב, שמישהו מפקידי הממשלה יכול לשנות סיכום של החלטת ממשלה, עם כל הכבוד לכולם.

מאיר שטרית: החלטת הממשלה היא כזו, אם האוצר יבוא ויודיע לנו, שהוא מוכן, שנגבה אחוז מסוים מאגרת ביטוח רכב, עכשיו, אם אתם מודיעים לי שאתם מסכימים, גמרנו את הויכוח עכשיו, בזה הרגע.

מאיר שטרית: כי אז אני לא מטיל שום פרוטה על האזרח, האזרח ממילא משלם את אגרת הרכב.

מאיר שטרית: אם האוצר רציני בכוונתו לממן את האגרה באופן מלא, לרשות, בלי שאפשר יהיה לנגוע בה, לאורך חמש השנים הקרובות, יסכים שנוריד אחוז מסוים לפי תחשיב, מתוך אגרת רכב שהאזרח ממילא משלם, גמרנו את הויכוח בזה הרגע.

מאיר שטרית: האוצר ידע שהוא מסכים, גמרנו, אם הוא לא מסכים, אני אומר לך אדוני היושב ראש, שלא תהיינה אי הבנות, אני לא מסכים לשום סידור אחר, בניגוד להחלטת ממשלה.

מאיר שטרית: לא תקצוב של האוצר, שר האוצר יכול להבטיח מה שהוא רוצה היום, אף אחד לא מבטיח לי שהוא יהיה שר האוצר, אף אחד לא מבטיח שאני אהיה שר התחבורה ושאני אוכל להמשיך להילחם על זה, יכול להיות שיהיה שר אחר.

גלעד ארדן: - ישנו את החוק הזה בחוק ההסדרים הבא, אם אתה לא תהיה שר התחבורה ויהיה שר תחבורה קצת פחות טוב.

מאיר שטרית: גלעד, כחבר כנסת, אתה תיתן לשנות את החוק הזה?

גלעד ארדן: אבל גם חבר כנסת, אם יקצצו את מה שהוא יגיד, אני לא אתמוך בתקציב הבא, שהאוצר יגיד אם הם יורידו את התקצוב, זה אותו דבר.

גלעד ארדן: אם יש רוב לפגוע בתקציב, יש רוב - -

רן כהן: זכותה של הכנסת לחוקק חוקים שהממשלה לא מסכימה להם, מדוע, אי אפשר שהחוק הזה יאמר שבחוק ייקבע, שאותו סדר גודל של תשעה אחוז, של ההיטל שמוצע, הוא החלק שיורד מתקציב הממשלה, למימון הרשות.

רן כהן: מדוע לא?

מאיר שטרית: החוק איננו מבחינה תקציבית, איננו יכול לחייב את המדינה להקצות כסף.

רן כהן: החוק יכול לחייב את המדינה לעשות את הכול.

רן כהן: הוא יכול לחייב גם את נשיא המדינה.

מאיר שטרית: אתה לא נותן לי לסיים את המשפט, החוק לא יכול לחייב את המדינה פרקטית, לא משפטית, אתית.

מאיר שטרית: משפטית הוא יכול, פרקטית, חוק חינוך חובה, חוק יום חינוך ארוך, חייב את הממשלה תוך חמש שנים, אני עשיתי את החוק הזה, להפעיל יום חינוך ארוך בכל בתי הספר בארץ, החל מ1997, אז מה, זה מופעל?

מאיר שטרית: בחלומות, מה המדינה עשתה אחר כך?

מאיר שטרית: מאחר והייתה מצוקה תקציבית, - אם אני עושה את זה כחלק – לא יכולים בחוק ההסדרים.

אמנון כהן: תנו לשר לסיים את דבריו, אחר כך ניכנס לדיון בצורה מסודרת.

מאיר שטרית: לכן שום חוק בתקציב שהמדינה תקצב, איננו מקובל עלי, גלעד, אין הדבר דומה לחברות, כשיש חברת רכבת או מע"צ ונקבעת החלטה על תקציב רב שנתי, יש בעניין הזה התחייבות חשבית של האוצר, למימון העשרים מיליארד שקל של הרכבת, ואי אפשר לסגת ממנה.

מאיר שטרית: אותו דבר עכשיו יהיה במע"צ.

מאיר שטרית: זה לא חברה, זה עדיין בכל זאת, זה רשות של הממשלה, אי אפשר להתחייב תקציבית בעניין, האוצר גם לא יכול לשנות החלטת ממשלה.

מאיר שטרית: אני אומר, השינוי היחידי שאני מוכן לקבל, רן, זה שתעשו באמת בחוק, שמתוך אגרת הרכב שהאזרח משלם, אם אתם באמת רציניים, ואם האוצר רציני בעניין, אז זה תקציב שהולך לאוצר, אגרת הרכב לא הולכת למשרד התחבורה, הכסף כולו הולך לאוצר.

רן כהן: נכון,

מאיר שטרית: אז אם האוצר רוצה לתקצב, בבקשה, מתוך אגרת הרכב, אחוז מסוים יועבר לממן את הרשות, אם האוצר מסכים לזה, אני מסכים.

מאיר שטרית: כל סידור אחר, איננו מוסכם עלי, ואם תעשו שינוי, אני אומר לכם בצורה הכי ישירה, אם יש שינוי בחוק, אני אמשוך את החוק.

מאיר שטרית: אתם לוקחים את האחריות לזה.

אמנון כהן: היועצת המשפטית רוצה להגיד משפט.

אתי בנדלר: אני מבקשת להגיב לדברי השר, שקביעה כזאת תהיה בלתי חוקית או בלתי אפשרית.

אתי בנדלר: קביעה בחוק, שתחייב את הממשלה, את המדינה, להקצות סכומים מסוימים מדי שנה.

מאיר שטרית: היא לא חוקית?

אתי בנדלר: ודאי שהיא חוקית, כדי להגדיר, חוק יכול לקבוע צורות מימון שונות.

אתי בנדלר: החוק יכול לקבוע צורת מימון כפי שמוצע בהצעת החוק הזאת, של תוספת שתושת בצורה של היטל, יכול לקבוע מס, יכול גם לחייב את הממשלה, להקצות מדי שנה בחוקי התקציב השנתיים סכומים, יכול גם החוק לקבוע איזה סכומים.

אתי בנדלר: כל אחת מהקביעות האמירות, עשינו את זה במספר חוקים, וכל אחת מהקביעות האלה, ככל שהיא תעוגן בחוק, יכול חוק אחר לבוא ולשנות את זה.

אתי בנדלר: כך שאין תוקף חזק יותר לקביעת אחוז גבייה מהאגרה, מאשר הקביעה בחוק שתחייב את המדינה להקצות סכומים שונים מדי שנה בחוק התקציב.

מאיר שטרית: אין לי שום ויכוח איתך על הצד החוקי, יש לי ויכוח איתך על הצד הפרקטי, בהכירי את האוצר, גם כשר אוצר וגם בשם שר האוצר, אני אומר לך שיש הבדל אדיר, בפרקטיקה, בין זה לבין זה.

מאיר שטרית: הדרך היחידה לעקוף את זה, זה באמת מתוך אגרת הרכב, לקחת אחוז מסוים, זה פתרון, מבחינתי זה נהדר, אבל אם לא, חברים אנחנו נשארים עם האגרה, אני לא אוהב את האגרה, אבל זו הדרך היחידה להבטיח שנוהל להוריד את מספר ההרוגים בכבישים.

מאיר שטרית: אני לא אוהב את זה, אבל מי שרוצה למנוע הרוגים בכבישים מי שרוצה לתת יד לכך שיהיו פחות הרוגים בחודשים הבאים, אני מציע לכם תפסיקו להיות רחמנים, כי מי שבעניין הזה מרחם על האכזרים, סופו להתאכזר לרחמנים.

מאיר שטרית: אני אומר לכם שבעניין הזה עומד לנגד עיני, הדבר החשוב ביותר, להציל חיים, ואני בטוח שנוכל לעשות את זה, ולהחזיר את כל הכסף של האגרות לאזרחים, פי כמה, עם הורדת התאונות.

מאיר שטרית: אני פונה לחברי הכנסת להצביע בעד החוק, AS IS.

אמנון כהן: הנתונים שאמר אדוני השר, שלעשירון התחתון אין בכלל רכב, לעשירון התחתון הנמוך ביותר יש עשרים אחוז.

מאיר שטרית: לא אמרתי שאין.

אמנון כהן: אתה אמרת אין להם רכב, כי יש הבטחת הכנסה, אני אומר עשרים אחוז מהם, יש עדיין רכב.

אמנון כהן: לעשירון השני, שלושים אחוז, וכן הלאה, זה עולה.

אמנון כהן: לכן היום זה לא מותרות, כפי שציינתי כמעט לכל האזרחים יש רכב, גם עניים.

מאיר שטרית: אנשים אין להם לחם לאוכל אבל יש להם מכונית, זה נראה לך בסדר.

איוב קרא: אדוני היושב ראש, חברי כנסת, אורחים נכבדים.

איוב קרא: אני בעד החוק הזה, אני חושב שהוא דבר יוצא מן הכלל.

מאיר שטרית: אני מצטער אדוני היושב ראש, אני השר המקשר העונה על כל החוקים כמעט היום, על כל ההצעות היום, אז אני חייב –

איוב קרא: אדוני היושב ראש, חבריי, חברי הכנסת, אני חושב, אמרתי את דבריי גם בוועדה הקודמת.

איוב קרא: הרי אין שום סיבה בעולם היום, לא לבוא בהצעת החוק לא להכניס סעיף, שמדבר על כך שאחוז מסוים מגובה הביטוח, יעביר האוצר לרשות.

איוב קרא: אבל לא צריך להעלות את האגרה, אין שום סיבה, אנחנו נתאגד כולנו פה, נוכל להשפיע על התקציב, אנחנו נוכל חד משמעית לעזור בעניין הזה, כי אני חושב –

אמנון כהן: אני אגיד לחבריי כאן, בטח כולכם מכירים, מה שהחליטה הממשלה לא מחייבת אותנו, אנחנו חברי כנסת, אנחנו נבחרי ציבור, אנחנו כבר עשינו בוועדה הזו שינויים בתקציבים, מימונים ועצמאות נתנו גם לרשות שדות התעופה שרצתה, דווקא נתנו עצמאות לרשות שדות התעופה, בניגוד לעמדת השרים, ואני בהסתייגות, כמינהל תעופה אזרחית.

אמנון כהן: יש מקומות שכן, לכן אין כופים עלינו, אנחנו נבחרי ציבור, לא ניכנע לשום לחצים, לא של ארגונים, לא של שרים, נעשה מה טוב לעלם ישראל, וכך נוציא את החוק בעזרת השם.

איוב קרא: לכן אם אתמול נמצא שניים וחצי מיליארד שקל לאינטל, ואני מאוד מברך על כך, אבל מצאו, פתאום יש עודף שניים וחצי מיליארד שקל לאינטל.

רן כהן: זה מרכז ההשקעות, זה דבר אחר לגמרי.

איוב קרא: המדינה החליטה שניים וחצי מיליארד שקל הועברו לאינטל, להתנתקות מצאו מיליארדים, לכל דבר כשרוצים, יש כסף, לאזרח הפשוט רוצים לפגוע בו.

איוב קרא: רוצים רשות, הרשות היא חשובה מאוד, על זה אין ויכוח וכולנו רוצים את החוק הזה, אבל המימון לא ייפול על האנשים הפשוטים, כי בסופו של דבר תסתכל, מי יפגע?

איוב קרא: נהג מונית שהוא בקושי מתפרנס, הרי מה זה פרנסה של נהג מונית, גם ככה הוא משלם פי ארבע ממה שמשלם נהג רגיל.

אמנון כהן: ביטוח אתה מתכוון.

איוב קרא: יש לך כל מיני עסקים שהם יקבלו זיכוי על כך, איפה זה ייפול?

אמנון כהן: על משקי הבית.

איוב קרא: על משקי הבית, לכן צריך לעמוד על המקח, אני חושב שהצעקות האלה לא עושות רושם על אף אחד, אם רוצים, אפשר למצוא את האיזון.

אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: למזלי נפל בחלקי להוביל בחדר הזה, את חוק המאבק הלאומי לתאונות דרכים לפני עשר שנים, בדיוק, ממשלת רבין זכרו לברכה.

רן כהן: יחד עם צחי הנגבי, בשביל ההגינות, עשינו את זה כאן.

רן כהן: אני רוצה לחזק מאוד את המגמה החשובה שאומרת, כנסת ישראל היא זאת שמחוקקת את החוקים, שאליהם כפופה כל המדינה, כולל ממשלת ישראל.

רן כהן: אני סבור שבעניין הזה הדבר החשוב ביותר שעומד לפנינו, זה החוק הזה, הקמת הרשות ומימונה.

רן כהן: בעניין הזה לא יכול להיות שום ויכוח שבכל דרך שהיא, הרשות צריכה לקום, כיוון שמדובר על חיי אדם ומדובר גם על התרבות והנורמות של קיום החברה הישראלית, זה הדבר הכי אלמנטארי, אי אפשר להתווכח איתו.

רן כהן: נדמה לי שאין דבר יותר פשוט, בתוך כל הנושא הזה, מאשר לומר שמדינה שגובה עשרים ושלושה מיליארד שקל, מאזרחי המדינה, בגין אחזקת הרכב, שהוא הגורם שמשחק את המשחק הזה, של הפיגוע בתאונות דרכים, זה מקור המימון.

רן כהן: לכן לעניות דעתי צריך לקבל נוסח שאומר שבכל תקציב מדינה, כתשעה אחוז, מה סדר הגודל צריך לתרגם אותו, תשעה אחוז מאגרות הגבייה –

אמנון כהן: שלוש מאות תשעים -

רן כהן: שהם כשלוש מאות תשעים מיליארד שקל, או חמש מאות חמישים בעצם, מתוך אותו תקציב, יוקדש למימון הרשות, וזה הדבר שהחוק יחייב.

קריאה: אם זה מאגרת הרכב, זה אותו דבר מה שאתה אומר, אז למה –

אמנון כהן: מאגרה קיימת, לא נוספת.

קריאה: בלי העלאת אגרת הרכב מתוך האגרה הקיימת, בדיוק מה שאתה אומר.

איוב קרא: תן לי להסביר, אני אם הייתי אומר בפני גיליוטינה שאומרת תשמע, או שמטילים גם היטל נוסף, או שאין חוק, הייתי אומר להטיל היטל נוסף, אני אומר את זה גלוי.

איוב קרא: אבל, אין שום סיבה בעולם, שמדינה שגובה עשרים ושלושה מיליארד, מאזרחי המדינה על הרכב, לא תקצה מזה חמש מאות חמישים מיליון.

איוב קרא: לכן אני מציע לקבוע שזה יבוא מהתקציב הזה, בסדר הגודל שנקבע בחוק.

אמנון כהן: חבר הכנסת אליעזר כהן, אתה מהתחלת הדיון רוצה לדבר, בבקשה.

אליעזר כהן: אני אמרתי את דבריי בישיבה הקודמת, בגני התערוכה, אני לא רוצה לחזור על זה.

אליעזר כהן: בגלל קדושת הנושא ואני לא רוצה להיכנס לכותרות, בתור אחד שמתיר את דמם של אזרחי ישראל בעיתונים, אני לא ישן בלילות ממה שכותבים עלי בעיתונים, אני לא רק שלא מתנגד למהלך, אני בעד המהלך.

אליעזר כהן: אבל, אני בהחלט נגד הכנסת היד לכיסו של האזרח באופן טוטאלי, ואני מוסיף לזה עוד סעיף, תת סעיף קטן בסעיף הזה, האופנוענים.

אליעזר כהן: ומדוע?

אליעזר כהן: מפני שלושים אחוז מהאופנוענים היום, שיבדקו כל בעלי המקצוע שיושבים בחדר הזה, לא מבטחים את אופנועיהם בגלל גובה הביטוח ובגלל העלות שרוב הצעירים לא יכולים לעמוד בה.

אליעזר כהן: אנחנו נוסיף לזה עוד תשעה אחוז, אז עוד מאתיים יקבלו את הכסף, ומתי יחזירו להם את הכסף?

אליעזר כהן: היום אין להם כסף.

אמנון כהן: תודה רבה, חבר הכנסת אבשלום וילן.

אבשלום וילן: למען גילוי נאות, אני רוצה אדוני היושב ראש להתחיל עם מה שסיים חבר הכנסת ידידי רן כהן שאמר, אם נידרש בסוף לדילמה, שבין להעביר את החוק הזה ושכל אזרח ישלם את התוספת, לבין לא להעביר את החוק, נצביע בעד החוק, שיהיה ברור.

אבשלום וילן: אחרי שאמרנו את זה, אני רוצה להבהיר חד וחלק, השר יצא מפה, ברגע שאנחנו אומרים את זה חברי הוועדה, אין לשר אופציה של משיכת החוק.

אמנון כהן: יש לו במליאה.

אמנון כהן: אם אני מביא הסכמה, שהיא לא מקובלת עליו, במליאה הוא כן יכול.

אבשלום וילן: כבוד היושב ראש, תן לי לסיים שלוש דקות, תראה בדיוק מה אני מציע.

אבשלום וילן: אם הולכים על משחק הוגן לאורך כל הדרך, אנחנו מצהירים מראש ואומרים, עכשיו אני אומר לך משהו, הרי מה הבעיה בהצעה שהציע השר מאיר שטרית?

אבשלום וילן: שאני מאוד בעדה, הוא פעם ראשונה בחוק אומר, שהוא בעצם צובע הכנסה מסוימת, לשימוש מסוים, לא מקובל לעשות את זה ברמה העקרונית והאוצר פה צריך לקבל תביעה שהוא מעולם לא קיבל אותה כשיטה שלו, של הפרדה בין הכנסות להוצאות, אין צביעת כסף בהכנסה שמיועד להוצאה, שברמה הלאומית היא נכונה, פה עושים יוצא מהכלל.

אבשלום וילן: לכן, ואני אומר בלית ברירה, ואני אומר את הכול על השולחן, שלא יגידו מישהו שלא נאמר.

אבשלום וילן: אני חושב שאפשר להביא את זה לקריאה שנייה ושלישית, אחרי מה שאמרתי, גם ללא הסכמת האוצר ובתנאי ששר התחבורה לא מושך את החוק ויהיו, והמליאה בשבוע הבא, חמישים חברי כנסת ומעלה, שיתמכו בהצעת החוק בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אני לא הבנתי.

אבשלום וילן: הצעה זו שעלתה, לגבי צביעת האגרה –

רן כהן: מה שהשר הציע אתה אומר.

אבשלום וילן: מה שהשר הציע, יהיו למעלה מחמישים חברי כנסת.

גלעד ארדן: אבל יש סיכון אחר –

אבשלום וילן: אני יודע, גלעד, שר התחבורה היום, יבוא בדברים עם שר האוצר, בחוזרו מברצלונה, ולפני נסיעתו להונג קונג, -

קריאה: מתוך אגרת הרכב, השר מסכים, אז למה אתם לא מסכימים?

אמנון כהן: מי לא מסכים?

אבשלום וילן: הרי ההצעה לצביעת כסף, היא דבר שמנוגד טוטאלית למדיניות של הממשלה, יש פה יוצא מהכלל, בגלל תאונות הדרכים וכו', ואני בעד לשים את זה על השולחן.

אבשלום וילן: אני מציע אדוני, ששר התחבורה יבוא בדברים עם שר האוצר, ינסה לסגור איתו שלא תהיה משיכה של החוק בין השנייה והשלישית ואם לא יהיה מקור, שיוציא מקור אחר, אבל שיהיה סגור מראש, שיהיה קרוב לא של חמישים, אלא של שבעים חברי כנסת, שיצביע על זה, ולכן אני מציע לפתור את בעיית המשיכה בצורה הזאת.

אמנון כהן: יועצת משפטית, אנחנו נגד הטלת מיסים יעודיים, אני חושב כתפיסה, מחר יבוא שר לביטחון פנים, יגיד רוצים לתת ביטחון יותר לאזרחים, אין לי מספיק כסף, אני רוצה מס ביטחון, יבוא שר הבריאות ויגיד, יש תרופות בסל צריך קרן נפרדת, גבייה נפרדת.

אמנון כהן: המטרה שלנו להעביר את החוק בצורה כזאת, שהמימון שלו לא יבוא עוד פעם מהאזרחים.

אמנון כהן: אנחנו יושבים פה בינינו ואני מנהל את הוועדה והיועצת המשפטית, תני את דעתך, שהממשלה לא אישרה את מה שאני אומר, אבל אנחנו לא עובדים את הממשלה, אנחנו עובדים בכנסת.

אתי בנדלר: על זה אני נותנת את דעתי זה מכבר.

אמנון כהן: לכן הממשלה החליטה מה שהחליטה, ובגלל חשיבות הפרויקט, חשיבות החוק כל חברי הכנסת פה מסכימים.

אמנון כהן: אין פה מונופול של מישהו שהוא יותר אחראי על החוק, או יותר אחראי על המאבק בתאונות הדרכים, כולנו שותפים.

אמנון כהן: לכן יש פה החלטה ואני צריך את הדעה שלכם, חברי הכנסת, שמימון תקציב הרשות, יהיה מהכנסות, מאגרת הרכב, שגובים אותם כבר, ובסכום שלא יפחת מחמש מאות חמישים מיליון ש"ח לשנה.

אמנון כהן: זה בניגוד לממשלה, אנחנו נכניס את זה בחוק ירצה מי שירצה מהשרים למשוך זה עניין שלו, שזה יהיה על הראש שלו, אנחנו חברי וועדה, אני מקווה שהחברים מסכימים?

קריאה: אנחנו מסכימים.

אריה בר: לפני שתי דקות יכולתם להציע הצעה אחרת.

אמנון כהן: אני באמצע הדיבור, אני ביקשתי את חוות דעתה של היועצת המשפטית של הוועדה, זה ההצעה שלנו, היא תיתן את חוות דעתה, יש לנו כפי שציינתי ביום חמישי אנחנו דנו, החוק מורכב, הרבה מאוד סעיפים, דנו סעיף, סעיף, ישבנו חמש שעות, לא ביום של המליאה, אלא ביום החופשי שלנו, ונשאר לנו פרק ה שהוא תקציב הרשות בהיטל בטיחות שצריכים לקרוא אותו ללמוד אותו ולהחליט את ההחלטה שקיבלנו לאחר שנשמע את היועצת המשפטית של הוועדה.

אמנון כהן: יש לנו גם עוד סעיף פרק ז', פרק ו' אישרנו כבר, יש לנו –

גלעד ארדן: שהיועצת המשפטית תבחן את זה, האם אין להם אפשרות בעקבות הכנסת סעיף כזה, גם להעלות את המחיר של טסט לאזרח, צריך לסגור את הפרצה הזאת, אני לא יודע מה התהליך שיהיה, את מבינה מה אני אומר?

רן כהן: העורמה היחידה שהממשלה תוכל לעשות, זה להעלות את ההיטל על רכב באותו שיעור.

אמנון כהן: הממשלה לא תעשה את זה, אהוד אולמרט רגיש עכשיו, הוא לא יטיל מסים חדשים על האזרחים וחבר הכנסת וילן, אתה התחייבת , פרק ו', אתה התחייבת בדיון הקודם שתביא איזה שהיא מוסכמה על סעיף 34, רצית לחשוב עליה, האם נתת דעתך, יש לנו גם בסעיף 35 איזה הבהרה, שביקשו ממני ממשרד לביטחון פנים ויש לנו את פרק ז' שנצטרך לקרוא אותו גם.

אמנון כהן: לפני כן היועצת המשפטית של הוועדה, תעירי את הערתך על מה שאני העליתי.

אתי בנדלר: בתהליך החקיקה של כל הצעת חוק, בין אם הצעת חוק פרטית ובין אם הצעת חוק ממשלתית, בעת הכנת קריאה שנייה ושלישית, רשאית וועדה להציע כל שינוי.

אתי בנדלר: כל עוד היא לא חורגת מגדר הנושא והיא מצביעה והיא מקבלת את זה.

אתי בנדלר: כידוע אין כמעט חוק שנכנס ויצא באותו נוסח שהוא עבר קריאה ראשונה.

אתי בנדלר: אמרתי למעט חריגה מגדר הנושא.

אתי בנדלר: לכן העובדה שהועדה איננה מאשרת סעיף מסוים, בהצעת חוק ממשלתית, אין בה שום חריג, הדבר מקובל, הוועדה יכולה להצביע על נוסח אחר, כשמובן מאליו שניתן להסתייג מהנוסח שהועדה מחליטה לגביו.

אתי בנדלר: ואם זאת הסתייגות של הממשלה, אקבל הסתייגויות בחתימת שרים ויוצבע עליהם במליאה, זה הכול.

אמנון כהן: היועצת ה משפטית אמרה דעתה למה שהעלה חבר הכנסת ארדן, שבעקבות כך גם לא יעלו מחירים בווריאציה אחרת, בטסטים או משהו אחר.

אתי בנדלר: כמובן שאי אפשר להבטיח דבר כזה, יכולים מחר לשנות כל חוק, יכולים –

גלעד ארדן: את אמרת שהכסף יהיה מתוך אגרת הרכב, לא?

אתי בנדלר: מתוך אגרת הרכב שמשולמת לפי פקודת התעבורה.

גלעד ארדן: אי אפשר להוסיף שהממשלה לא תעלה לשם כך את גובה אגרת הרכב?

אתי בנדלר: זה לא אומר שום דבר, יכולים מחר לשנות את הסכום, אותו דבר אפשר לשנות כל דבר.

גלעד ארדן: אז הממשלה מחר תעלה את אגרת הרכב בעשרה אחוז.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר, הצעתו של חבר הכנסת רן כהן, צריך להבין שמה שהוא מציע, הוא בעצם רוצה לקבוע איזה שהוא סדר עדיפות אחר, בתקציב קיים.

דוד טל: הצעת החוק היא באה לומר בעצם לא לקבוע סדר עדיפות בתקציב קיים, אלא להוסיף על התקציב הזה.

דוד טל: עכשיו צריך להבין, אנחנו מנסים לחפש את הדרכים הטובות ביותר איך להגיע כדי שהאזרח לא יקבל את זה על ראשו.

דוד טל: גם אם נקבל את הצעתו של רן כהן, המשמעות של זה, מאוד יכול להיות, שיחסרו כספים לסל הבריאות, או לתרופות ושם זה יחסר.

דוד טל: אז אנחנו פשוט עושים סדר עדיפות אחר, שלא נתרשם מזה, שאם אנחנו מקבלים את זה, גילינו פה את אמריקה.

אמנון כהן: מה אתה מציע אדוני?

דוד טל: אני מציע שבכל מקרה, כמו שאמר אבשלום וילן, אני מציע שהחוק הזה יצא בכל מקרה, מבחינתי ייתן האוצר, ייתן האוצר, ייתן האוצר מתוך האגרות ואפילו עם הצהרה שלא יגעו בזה, אומרת היועצת המשפטית שהם יכולים לגעת בזה בחוק ההסדרים ובכל מקום, אבל אין ברירה, אני מבקש שהחוק הזה יצא, גם אם נצטרך להוסיף בסוף היטל, כתוספת, מפני שבזמנו, כשעמדתי בראש ועדת רכב מנועי לביטול אבנר, הגענו למסקנה, ענתבי זוכר, שברגע שביטלנו את אבנר הפרמיות ירדו, אין מה לעשות, הם הולכים ויורדים, הולכים ויורדים, והציבור בסופו של יום יקבל את זה, הוא פשוט הקדים אולי תשלום, אבל הציבור יקבל את זה.

דוד טל: צריך לזכור שאסור לנו, יש לנו שעת כושר, לוועדה הזאת, אני מדבר לגופו של עניין, אני אומר –

קריאה: שיגיד איזה ביטוח ירד.

דוד טל: אני אגיד, הביטוח ירד היום בשבעה וחצי אחוז, והוא בתהליך של ירידה.

דוד טל: אני חושב שיש שעת כושר לוועדה הזאת, כדי להוציא את החוק הזה מהכוח אל הפועל ואסור לנו לדחות אותה לקדנציה הבאה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים – נציג אגף התקציבים, שיהיה ברור וחד משמעית, שלא תטיל מסים נוספים על אזרחי המדינה, תגיד את זה בריש גלי.

שאול צמח: תודה על זכות הדיבור, אני רק רוצה להבהיר ברשותכם, שהנוסח הזה הוא מנוגד לעמדת הממשלה וכמובן אנחנו לא מקבלים אותו.

שאול צמח: אנחנו נראה באיזה אמצעים הממשלה תנקוט.

אמנון כהן: אלא אם כן תביא חלופה אחרת עכשיו.

שאול צמח: אני גם רוצה להסב את תשומת ליבכם כמובן לעבודה שקביעה של סכום כזה, היא קביעה משמעותית, כלומר, סכום של חמש מאות חמישים מיליון שקל הוא –

אמנון כהן: מאה שישים יש לך כבר.

שאול צמח: נכון, הוא משמעותי בתקציב המדינה, אני מבקש שתיקחו גם את זה בחשבון, תודה.

אמנון כהן: מנכ"ל המדינה רבה להגיב והבטחתי לו.

קריאה: תקציב המדינה ל - 2006 עדיין לא אושר למיטב זיכרוני, זאת אומרת אין לנו הצעה עם האוצר, אין הסכמה.

אמנון כהן: לא , הוא לא מסכים.

קריאה: הוא לא יכול להסכים למשהו שהממשלה התנגדה לו.

אריה בר: רבותיי, חברי הכנסת, האוצר הציע לפני ההחלטה בישיבת הממשלה, הציע למעשה לתקצב – מה אתם אומרים היום?

אריה בר: אתם אומרים בואו נתקצב אותו אבל נרשום אותו במסגרת ההכרה של הרכב, כי למעשה זה תקצוב, זה לא תוספת.

אריה בר: זאת אומרת ההצעה המקורית של האוצר לממשלה, הייתה לתקצב את הסכום הזה, אנחנו חששנו מזה, שכשיש תקצוב במסגרת התקציב, אז לפעמים לא ממלאים אחרי אותה החלטה, ולמרות שזה בתוך החוק.

אריה בר: לכן השר בא ואמר, דבר פשוט, אנחנו לא רוצים לעלות את האגרות, תיקחו את זה מאגרת הרכב הקיימת.

אריה בר: הלא זה בדיוק תקצוב, רן כהן צודק.

אריה בר: לכן כאשר זה תקצוב, אם משרד האוצר רוצה להביא את זה לממשלה פעם נוספת, זה בסדר גמור.

גלעד ארדן: אני הייתי בממשלה כשהשר הציג את עמדתו, הוא הציג את עמדת השר.

אריה בר: חזקה שאני מכיר את השר שלי, והוא דובר אמת, והוא מדייק.

גלעד ארדן: אבל אתה אומר את עמדת האוצר.

אריה בר: לא, אני לא אומר את עמדת האוצר, אני אומר מה שהשר אמר לי לגבי עמדת האוצר לפני החלטת הממשלה.

אריה בר: זה לגיטימי שגם האוצר וגם אנחנו, אם אנחנו חושבים שזה לא מקובל עלינו, נחליט בהחלטת ממשלה, אם נמשוך את החוק כן או לא, זה לגיטימי.

אריה בר: אנחנו מבחינתנו, ההחלטה הזאת שלכם, אם היא תתקבל, לקחת את השלוש מאות תשעים מליון שקל, צבוע מתוך אגרות הרכב הקיימות, ללא העלאה, מקובלת.

אמנון כהן: תודה, אנחנו מכאן, אנחנו נכנסים, חברי כנסת, אתה רוצה להגיד משהו עוד?

גלעד ארדן: לגבי ההסתייגות שלי,

אמנון כהן: כשהיית בפרק ו', המרכז –

גלעד ארדן: אני אציג רק את הרעיון, לא את הניסוח הסופי איתו אני אעשה עם היועצת המשפטית של הוועדה.

גלעד ארדן: אבל בגדול, ההסתייגות שאני מבקש להעלות להצבעה, זה תוספת גם –

לאה ורון: ההצעה, אם היא לא תאושר היא תהיה התנגדות.

גלעד ארדן: ההצעה שאני מבקש להעלות, גברתי מנהלת הוועדה, ואדוני היושב ראש, זה בסעיף 6.5 להוסיף במסגרת תפקידי הרשות, מעבר להקמה וניהול של מרכז מידע לאומי למידע ולמחקר, גם ביצוע ממש של חקירות עומק של תאונות דרכים לפי שיקול דעתי מקצועי של הרשות, ואת אותו תיקון או תוספת פירוט, בסעיף 34א' –

אתי בנדלר: מה זה חקירות עומק?

גלעד ארדן: חקירות עומק זה אומר שהיא יכולה לדוגמא להעסיק צוותים של מהנדסים, שילכו ויחקרו גם הם תאונות דרכים במקומות ואזורים מסוימים, לא לגבי האשמה, כי זה תפקידה של המשטרה, אלא לגבי הגורמים שגרמו באותו מקום לתאונת הדרכים או למפגע.

גלעד ארדן: זה מבוסס שוב, על ההמלצות של כל הועדות המקצועיות עד היום, שכיוון שלממשלה אין משאבים לחקור את כל תאונות הדרכים שקורות במדינת ישראל ויש גם תאונות שאפשר ללמוד מהם הרבה, מה צריך לשנות או לתקן באותו מקום או לגבי סוג כזה או אחר של מפגע, צריך לאפשר להם, במטרות של הרשות, גם פעילות בתחום הזה.

אמנון כהן: מה יש לך להגיד היועצת המשפטית, של המשרד?

מלי סיטון: אני מצטערת לשמוע את התוספת הזאת, מכיוון שאנחנו הבהרנו הבהר היטב בישיבה הקודמת, את תחום התפקידים של הרשות שמועצת הקמתה, הנושא של ביצוע חקירות לעומק, מופקד בידי שני גורמים, משטרת ישראל שמבצעת במיטב כוחותיה ויכולתה על פי הדין, שהיא מבצעת אותו, את הנושא של ביצוע חקירות עומק.

מלי סיטון: יתרה מכך, כשהמדובר הוא בביצוע חקירות לעומק, בכשל של חלקי כלי הרכב או בכשל של כלי הרכב עצמו, הבדיקה מבוצעת על ידי אגף הרכב במשרד התחבורה, ולא נכון שזה יועבר לרשות המועצת.

גלעד ארדן: ומה קורה אם יש שם מפגע, באזור, לא רואים תמרור, העץ מסתיר את הצומת.

מלי סיטון: זה לא הנושא,

גלעד ארדן: אז נחכה עד שהעירייה תגלה את זה.

מלי סיטון: סליחה, הנושא היום של ביצוע חקירות לעומק, מופקד בידי שני הגורמים שאני ציינתי, קיומו של מפגע -

גלעד ארדן: הסברתי לו שאני לא מנהל חקירות לחיפוש אשמים.

מלי סיטון: קיומו של מפגע בדרך, יש מי שמטפל בו, אם הדרך נמצאת בתחום –

גלעד ארדן: דרך אגב, בכל מה שקשור בתאונות דרכים, יש מי שמטפל, יש מי שאוכף, הכול יש, אנחנו רק רוצים לשפר ולייעל, ושיהיה מי שיהיה לו כוח לתאם את הדברים האלה.

מלי סיטון: אפשר גם להסביר, נכון?

מלי סיטון: זה חלק מהתיאום.

מלי סיטון: קיומו של המפגע יכול להיות באחת משתיים, אם המדובר הוא בדרך שמצויה בתחום שיפוטה של רשות מקומית, אחריותה של הרשות המקומית לתקן את המפגע.

גלעד ארדן: את יכולה להגדיר לי בצורה מלומדת, אבל זה לא ענייני למה שעולה, אני לא אמרתי שאין מי שמטפל, יש, זה לא נוגע למה שהעליתי.

מלי סיטון: אם המפגע מצוי בדרך בין עירונית, זה תפקידה של מע"צ.

גלעד ארדן: של מע"צ, פנטסטי, לא קוראים לה מע"צ היום.

מלי סיטון: קוראים לה עדיין מע"צ אדוני.

גלעד ארדן: החברה הלאומית לדרכים.

מלי סיטון: מע"צ – חברת הדרכים הלאומית בישראל בע"מ, מה לעשות.

מלי סיטון: לכן הרשות המוצעת לא יכולה לטפל בחקירות לעומק, כי זה או לטיפולה של ממשלת ישראל, או בטיפולו בסטאטוטורי של משרד התחבורה.

גלעד ארדן: לקנות מצלמות למשטרה, היא יכולה?

גלעד ארדן: אז זה יהיה כתוב בסעיף 6ה.

מלי סיטון: זה לא קשור,

גלעד ארדן: מה זה לא, כל דבר פה יש מי שמטפל.

מלי סיטון: סעיף 5 עוסק בהקמת –

גלעד ארדן: אני לא מתווכח איתך, שמעתי את עמדתך, יש הצבעה.

גלעד ארדן: לפי דעתי זה פשע, משרד התחבורה-

מאיר שמיר: לנושא של חקירות לעומק, חקירות לעומק לצערי זה לא מה שאמרת, המשטרה תפקידה ואנחנו עושים את זה, לבצע את החקירה על האירוע עצמו, לא מי אשם בתאונה, זה לא חקירה לעומק.

מאיר שמיר: חקירה לעומק תפקידה לגלות כשלים בכל המערכת, מרמת ההכשרה של –

מלי סיטון: המשטרה פה והיא תיכף תסביר.

קריאה: אז צודק חבר הכנסת ארדן במה שהוא אמר.

מאיר שמיר: הוא צודק מאוד, החלק האחר, - ייקבעו במקום כן או לא, אם הכיכר, זה עדיין לא חקירה לעומק.

קריאה: למשטרה יש מערך של מהנדסים וברור שאם יש מפגע בדרך, יש לזה השלכה גם לאחריות של הנהגים שמעורבים בתאונה, זה יכול לפטור מישהו מאשמה, זה יכול להיות הגנה, והדברים האלה נחקרים גם בהיבט של התיק הספציפי וגם בהיבט של הפקת לקחים לעתיד.

קריאה: יש מערך מהנדסים במשטרת ישראל, שהתפקיד שלו זה להתריע בפני הרשויות על מפגעים, בין כתוצאה מתאונה, וגם לא כתוצאה מתאונה, לאתר אותם בדרך.

אמנון כהן: אתם תומכים?

קריאה: אנחנו תומכים מאה אחוז במה שאמרה מלי סיטון.

אמנון כהן: הוא יעלה את זה כהסתייגות, אנחנו נחליט.

אמנון כהן: יבוא, נחליט על זה ביחד.

אמנון כהן: משרד התחבורה, בואו נקשיב, הבנתי שסעיף 35, שלא הצבענו, שזה יוצא?

אמנון כהן: מה נוסח 35 לא הצבענו, אמרנו נצביע על זה היום.

אמנון כהן: קובעים שיקבע השר בתקנות, בהסכמת שר המשפטים - ביקש ממני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, אמרתי לו שידבר איתכם, הגעתם להבנה לגבי סעיף 35.

אתי בנדלר: סעיף 35 הקיים, יסומן א', ואחריו יבוא, אנחנו עוד נתאם את הניסוח במדויק, עם היועצת המשפטית של הוועדה, אבל הניסוח יגיד – באשר למידע הנוגע לתיקי חקירה, או הליכים משפטיים תלויים ועומדים בניהול משטרת ישראל, בהסכמת השר לביטחון פנים.

קריאה: גם בהסכמת השר לביטחון פנים, בנוסף לשר המשפטים.

אמנון כהן: אם זה תואם, אז 35 אנחנו מצביעים עליו.

אמנון כהן: 35 עם התוספת, אנחנו אישרנו אותה.

אמנון כהן: אנחנו נכנסים לסעיף התקצוב.

קריאה: מה עם ההסתייגות של גלעד?

אמנון כהן: הוא יבוא, אני עוד לא הצבעתי על זה, הוא יבוא, אנחנו נתאם, נחליט או שנצביע על ההצעה שלו, אם לא, יכול להגיש את זה להסתייגות למליאה.

אתי בנדלר: ההצעה שלו סותרת סעיף אחר.

אמנון כהן: יבוא, ביחד נעשה.

אמנון כהן: אנחנו הולכים לפרק ה, תקציב הרשות להיטל בטיחות, בבקשה.

מלי סיטון: פרק ה תקציב הרשות להיטל בטיחות, 30.

מלי סיטון: (א) הרשות תכין ותגיש לשר ולשר האוצר לאישורם.

מלי סיטון: אנחנו תיקנו את זה בישיבה הקודמת, טעות דפוס.

מלי סיטון: 30.

מלי סיטון: (א) הרשות תכין ותגיש לשר ולשר האוצר לאישורם, לא יאוחר מה31 ביולי בכל שנה, את הצעת התקציב של הרשות לגבי שנת התקציב הבאה.

מלי סיטון: (ב) התקציב השנתי לפעילותה של הרשות, ימומן מאוצר המדינה, מהכנסות –

אתי בנדלר: זה כמובן דורש תיקון, תיקון סעיף קטן ב, ישתנה.

אמנון כהן: איך יהיה?

אתי בנדלר: אני לא יודעת עוד לכתוב את זה, באופן כללי – תקציב הרשות ימומן מהכנסות מסכום שיוקצה מאגרות הרכב שישולמו מדי שנה לאוצר המדינה, ולא יפחת מסך של חמש מאות חמישים מיליוני ש"ח לשנה.

אמנון כהן: ולא יטילו מסים נוספים.

אתי בנדלר: אני רוצה להביא לתשומת לב.

אמנון כהן: זה יהיה 30(ב)?

אתי בנדלר: אני לא יודעת עוד איפה זה ייכנס, השאלה מה קורה, הרי יש כאן מספר מקורות, זה יחליף את המימון מאוצר המדינה ומהכנסות מהיטל בטיחות.

אתי בנדלר: מה באשר לאגרות שישולמו, עדיין אנחנו משאירים את זה.

מלי סיטון: זה אגרות של המידע.

מלי סיטון: (ג) חלקו של התקציב השנתי מתוך תקציב המדינה ייקבע בחוק התקציב השנתי של המדינה, בתחום פעולה נפרד במסגרת תקציב משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

אמנון כהן: זה המאה שישים מיליון?

מלי סיטון: זה המאה שישים מיליון.

אמנון כהן: אי אפשר לחבר אותם הכול?

מלי סיטון: עכשיו זה צריך להתחבר.

אמנון כהן: זה יתחבר עכשיו, תחברו את ב' וג', תחברו אותו, שהסך הכולל יהיה חמש מאות חמישים מיליון שקל, היטל בטיחות, שלושים ואחד.

אתי בנדלר: אני רוצה רק לוודא, ככל שאנחנו מדברים על אגרת רכב, אנחנו מדברים על האגרה המשולמת פעם ראשונה או בעד חידוש הרכב, לא על אגרות נוספות שמשולמות.

מלי סיטון: לא, לא, זה נקרא אגרת הרכב.

אתי בנדלר: שהועדה, יהיה לה ברור על מה מדובר.

אמנון כהן: סעיף 30 עם התיקונים, אנחנו נאשר?

אמנון כהן: מי בעד ?

אמנון כהן: מי נגד?

אמנון כהן: פה אחד, עבר.

אמנון כהן: סעיף 30 עם התיקונים.

אמנון כהן: תנסחי את המינוח האחרון, ואנחנו מסכימים.

אמנון כהן: סעיף 31 בוטל.

אמנון כהן: סעיף 32,

מלי סיטון: דוחות שנתיים, 32, הרשות תערוך ותגיש לשר לא יאוחר משישה חודשים בתום כל שנה, דין וחשבון לעניין ביצוע התקציב ולעניין הכנסות הרשות והוצאותיה באותה שנה.

אמנון כהן: לשר ולשר האוצר?

אתי בנדלר: לשר ולשר האוצר, והעתק מהדין החשבון יועבר לועדת הכלכלה של הכנסת.

גלעד ארדן: אני נותן לך את ההצבעה שלי פתוחה עד הסוף.

אמנון כהן: טוב, העתק יועבר לועדת הכלכלה.

אמנון כהן: אישרנו סעיף 32 , סעיף 33.

מלי סיטון: דיווח על מימוש כספים.

מלי סיטון: גופים אשר הרשות העבירה להם תקציב לצורך ביצוע פעולות בתחום הבטיחות בדרכים לפי חוק זה, יגישו לרשות אחת לשישה חודשים, דין וחשבון בדבר מימוש התקציב האמור.

אתי בנדלר: גם פה צריך להיות העתק לועדת הכלכלה, ולועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים שלה.

אריה בר: את הסעיפים האלה אישרתם בישיבה הקודמת?

אתי בנדלר: לא אדוני המנכ"ל, כל פרק ה לא אושר.

מלי סיטון: מה הצעת?

אתי בנדלר: העתק , כמו שכתבת בסעיף הקודם, העתק יועבר לועדת הכלכלה של הכנסת, גם פה.

מלי סיטון: העתק מהדוח?

אתי בנדלר: בוודאי, משום שזה מאוד רלבנטי לועדת המשנה כל פעם.

מלי סיטון: זה חלק מהדוחות.

אתי בנדלר: זה נוח ליושב ראש ועדת משנה, כל שישה חודשים, או כל כמה חודשים לראות מה הולך לאן.

אמנון כהן: ממשיכים הלאה, חבר הכנסת ארדן לא פה.

קריאה: שאלה טכנית, אני רוצה גם את תשומת לב של סגן הממונה על התקציבים.

קריאה: האם בכוונתכם, עשוי להיות להגיש הסתייגות לעניין החזרת סעיף 31, אם כן יש הערה משפטית לסעיף 31.

שאול צמח: זה לא עשוי, זה עלול כבר.

עדנה הראל: עשוי זה יכול להיות גם עלול.

קריאה: לא במקרה שלו.

אתי בנדלר: גברת הראל, אין דיון בסעיף 31, ואם האוצר יגיש או מישהו יגיש הסתייגות, תכניסו להם את זה להסתייגות, אין צורך להשחית את זמנה של הוועדה.

אתי בנדלר: הוועדה לא אישרה את זה בכלל.

מאיר שטרית: יש לי הצעה, אני חשבתי על דרך אחרת לפתור את העניין, אם זה מקובל עליכם.

אמנון כהן: כל עוד לא יוטל מס נוסף על אזרחי מדינת ישראל, מקובל עלי.

מאיר שטרית: יש לי הצעה, אני חושב שאין חילוקי דעות שצריך להקים את הרשות הכי מהר שאפשר, נכון?

אמנון כהן: אין חילוקי דעות, הויכוח שנותר, זה עניין האגרה.

אמנון כהן: אתה חושב שאפשר לשכנע את האוצר לתקצב את הכסף במקום אגרה.

אמנון כהן: יש לי הצעה הכי פשוטה שאני מוכן לקבל אותה, אני אומר לפרוטוקול.

אמנון כהן: לכתוב להעביר את החוק עם אגרה, ולכתוב בחוק שהאוצר רשאי כל תחילת שנת תקציב, לבוא לבנות את האגרה, להגיד אני השנה , את ההיטל, אני אכתוב שהאוצר רשאי בתחילת שנה, לבוא למשרד התחבורה ולהגיד הנה, שלוש מאות תשעים מיליון שקל, האגרה תהיה אפס, אני מוכן.

אמנון כהן: אין לי בעיה.

אמנון כהן: אז האוצר באמת מתכוון לתקצב, כל שנה, הוא יכול לבוא בראשון לינואר.

אמנון כהן: תהיה אגרה בחוק, ההיטל יועבר, האוצר יכול לבוא כל שנה בתחילת השנה ולהגיד אני רוצה לפדות את האגרה, אני משלם, -

אתי בנדלר: לא בא האוצר, נשאר היטל, זה המשמעות.

קריאה: את מאשרת את החוק כפי שהוצע על ידי הממשלה.

אתי בנדלר: נכון מאוד.

אמנון כהן: תודה רבה על ההצעה החדשה.

מאיר שטרית: להוסיף סעיף שאומר, שהאוצר רשאי כל שנה בתחילת השנה, לבוא לפדות את ההיטל הזה.

קריאה: ואתה רוצה שאני אסמוך על האוצר.

מאיר שטרית: אני לא רוצה שתסמוך, בגלל זה אני שם אגרה.

יצחק וקנין: אין ספק בדבר החשיבות של החוק הזה, אין ספק בכלל.

יצחק וקנין: אם אתה חושב שהאזרח –

מאיר שטרית: יצחק, אם אתה מאמין שהאוצר יתקצב את זה, האוצר יכול לכתוב סעיף בחוק, שהאוצר יהיה רשאי, -

אמנון כהן: אדוני השר, הסברת את הסעיף הזה, הסעיף הבא.

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן, הסעיף שלך, אני השארתי אותו פתוח, צריך להחליט מה לעשות, צריך לקדם.

אמנון כהן: משרד המשפטים רצה להעיר הערה, בקשר למה שהעלית, בבקשה.

עדנה הראל: אם הבנתי נכון את הצעתך, אתה בעצם מדבר על זה שהרשות לפי החוק הזה, תהיה מוסמכת למנות חוקרים שיגיעו למקום התאונה, בזמן הבדיקה, בזמן שהשוטרים מסתובבים שם, בזמן שאוספים משם עדויות ולאסוף עוד עדויות.

עדנה הראל: אם לא הבנתי נכון, אני אשמח, כי אם זאת ההצעה, אני חושבת שזה מאוד בעייתי, שיהיו במקביל אנשים עם סמכויות חקירה שונות.

עדנה הראל: ברשותך.

גלעד ארדן: נעשה את זה בצורה נורא קלה ופשוטה, למעט תאונות או מפגעים שנחקרים על ידי המשטרה, נוסיף לזה את ההסתייגות הזאת, ונחסכה כל הבעיה.

עדנה הראל: עדיין אני לא חושבת שפתרנו את הבעיה, כי אני לא חושבת שיש מפגע או תאונה שאין למשטרה סמכות לגביה.

עדנה הראל: ואז אתה יוצר גוף נוסף, שלטוני, ממלכתי, שיש לו סמכויות חקירה מקבילות, ואני חושבת שזאת לא סוגיה פשוטה שאתה פוטר באמירה כזו, זה צריך לחשוב, איזה סמכויות חקירה, מי קובע בשטח, אם המשטרה כן מחליטה לחקור בשלב מסוים, אני לא יודעת ואני לא חושבת שזאת אמירה.

מאיר שטרית: אני במליאה, לי אין ברירה, אני חייב, אני עונה להצעות, רק דבר אחד, אני מבקש לרשום הסתייגות שלי, אני מבקש בכתב כמובן, להחזיר את הסעיף לפחות לתת לי הזדמנות, לשכנע את המליאה בכל זאת.

אמנון כהן: אני אמשוך את החוק, בין קריאה שנייה לשלישית – אני גם אבקש, יש לי תרגילים שלי, אל תדאג.

אמנון כהן: אדוני השר, לכל אחד יש לו תרגילים שלו, אנחנו מסכימים שהחוק טוב.

אמנון כהן: אל תיתן לי סיבה למשוך את החוק גם.

מאיר שטרית: אני רק מבקש לרשום את ההסתייגות שלי, זה בסדר?

אמנון כהן: קיבלתי, ברור, אדוני השר מכובד, גם שר האוצר רוצה הסתייגות, שניכם תמשכו את החוק והכול יהיה בסדר.

אמנון כהן: מי שמושך הוא אחראי.

אמנון כהן: משרד המשפטים , סיימת את התזה?

עדנה הראל: מה שאני אומר, לא ייתכן שיהיו שני גופים, שיהיו להם סמכויות חקירה באותו מקום.

עדנה הראל: נדמה לי שעל מנת לדעת מה המפגעים באזור, ולהציע הצעות ברשויות המקומיות, אם יש לרשות היום מספיק סמכויות בהצעה הקיימת, היא רשאית לקבל את כל המידע הרלבנטי מהגופים, לבוא לקבל מידע אודות תאונות, הסדרנו גם את זה, לבוא ולייעץ לרשות, למשטרה, לתקן מפגע מסוים, אבל שיהיה לה סמכות חקירה מקבילה –

גלעד ארדן: אני רק רוצה להגיד שלדוגמא בתאונות אוויר, ככל הידוע לי, יש סמכות חקירה ליותר מגוף אחד.

עדנה הראל: לא, לא, אחד ויחיד.

גלעד ארדן: צה"ל אומר אחרת.

מאיר שמיר: יש הבדל מהותי בין חקירה לעומק לחקירה של המשטרה מי אשם, המשטרה לצערי, ואני מכיר פשוט את משטרת ישראל, גם את משטרה צבאית שחוקרים תאונות.

מאיר שמיר: הם מגיעים למקום התאונה, חוקרים ומגיעים למי אשם ורצים לתאונה הבאה, וכך זה מתנהל.

מאיר שמיר: חקירה לעומק לא חוקרת את כל התאונות, היא לוקחת –

גלעד ארדן: המשטרה עצמה הציעה להקים משטרת רכבות, לדוגמא, כי הוא לא רוצה לחקור תאונות רכבת.

אליעזר כהן: חבר הכנסת גלעד ארדן צודק, הסקת מסקנות והמלצת המלצות, באות בחקירה יותר יסודית ומקיפה, לא רק מי אשם בתאונה.

עדנה הראל: זה לא מה שאמרתי, אמרתי שיש אגף במשרד התחבורה, קוראים לו אגף הרכב, אחד מתפקידיו הסטאטוטוריים, זה לבצע חקירה לעומק של תאונות דרכים, אין מה לעשות.

גלעד ארדן: שתי רשויות שמטפלות בדבר הזה, אז אפשר שיהיו שלוש רשויות.

יואל הדר: אני מבקש להסתייג מדברים שאומר צה"ל בשם המשטרה, צה"ל ידבר על החקירות של צה"ל, המשטרה עושה חקירות בצורה מוצלחת,אין כזה דבר, מה שהוא אומר – עוברים לתאונה הבאה, אני מסתייג מזה.

אני נאור: אני רוצה לדבר על מה שיש ומה שאין ואני רוצה להגיד מראש, אני לא חושב שהנקודה היא כאן לתת סמכות לעשות חקירה בעצמה על הרשות, לא זו הנקודה.

אני נאור: א.

אני נאור: היום יש, ואני קורא לכם להסתכל על עבודה שעשה המדען הראשי של המשרד לביטחון פנים, לפני מספר שנים, שהוא בא ואמר, אין חקירות לעומק במדינת ישראל, כי חקירה לעומק היא חקירה אינטרה דיסציפלינארית, שעושים אותה גם בהיבט תחבורה, גם בהיבטים פסיכולוגיים, גם בהיבטים אחרים וצריכים מספר אנשי מקצוע מכל מיני כיוונים.

אני נאור: אם הרשות צריכה כאן אחריות, היא לא צריכה אחריות שונה מסוג האחריות שיש לה בתפקידי בקרה.

אני נאור: היא צריכה להיות גוף שתפקידו כן לקבל ולראות איזה חקירות לעומק נעשות ולראות שכל הגופים שבאמת פועלים ועושים חקירות לעומק, לוקחים תאונות מדגמיות, דרך אגב, לא לוקחים מאה אחוז מהתאונות, ולתאונות הללו עושים חקירה, יסודית, שבודקת את כל ההיבטים של התאונה, במטרה למנוע את התאונה הבאה ולא במטרה למצוא את הגורמים של התאונה הנוכחית.

גלעד ארדן: עם מסקנות והמלצות.

אני נאור: זה התפקיד מבחינה זאת, והיא לא שונה מכל התפקידים האחרים שנותנים כאן לרשות.

אמנון כהן: אתם מתנגדים לזה?

מלי סיטון: גם השר מתנגד לזה.

אריה בר: אני חושב שמי שאומר את זה, פשוט לא מכיר את המערכות הקיימות והיכולת שכל המערכות –

גלעד ארדן: ראיתי את הסגנון של משרד התחבורה, השר השרה היום מרוחו.

אמנון כהן: תן למנכ"ל לדבר.

אריה בר: אנחנו הצד המקצועי וזכותנו להגיב.

אריה בר: אחת החששות המרכזיות שלנו, זה שהגוף הזה יקום, שיתופי הפעולה של הגופים שפועלים בשטח, שהם לא מתפרקים, הם קיימים, יהיה שואף לאפס.

אריה בר: כי ברגע שאתה מעביר, מן החלטה כזאת אליהם, למעשה הוצאת מהגופים האחרים שחובה עליהם לעשות את הפעילות הזאת, הם לא יבצעו את הפעילות הזאת.

אריה בר: כי ברגע שהעברת את הכדור אל הגוף זה, ההיפך, הם נקיים, הם יגידו יוצא מן הכלל, החברה הלאומית לדרכים.

אריה בר: יש שני גופים, יש את המשטרה –

דוד טל: אגף הרכב, הסמכות תישאר רק אצלו.

אריה בר: חבר הכנסת טל, יש את המשטרה, -

אמנון כהן: אליעזר כהן, למנכ"ל יש זכות דיבור, אני מבקש לא להפריע למנכ"ל.

אריה בר: רבותיי, בהקשרים יש שתי אופרציות, אחד זה הרכב, וכל מה שקשור לרכב, והחקירה של המשטרה שהיא חקירה שבסופה יכולה לבוא להאשים, וזה עניין לפלילים, זה א'.

אריה בר: אבל יש דבר נוסף, נדבך נוסף הדרך, ומה שקיים בזכות הדרך, מה שיש בדרך ובזכות הדרך, הרשות שהיא אחראית על הדרך, היא האחראית הבלעדית.

אריה בר: ברגע שאתה מעביר סמכות כזאת, אני אומר לך, אנשי מע"צ ישמחו, אנשי הרשויות ישמחו, כי מה אתה אומר, בואו נעביר את האחריות לחוקר חדש, שייקח את זה.

אריה בר: הלא אנחנו הצענו את החוק .

אריה בר: ברגע שהוצאת את האחריות הזאת, הבאת לנזק.

אמנון כהן: הדברים ברורים, גלעד, אנחנו למעשה כל החוק הזה, אנחנו רצינו לתת יותר שיניים לרשות, בכל מקום שרציתי לתת סמכות, ראיתי שיש שם מייעצת, מייעצת, אז למה רק פה אתה רוצה את הסכמות, לא הבנתי.

אמנון כהן: בוא נעשה בכל מקום שיהיה להם את הסמכות, יחליטו במשרד התחבורה.

גלעד ארדן: אחת הבעיות הכי קשות של הרשות, הייתה בדיוק זה שאין לה סמכות לבצע.

אמנון כהן: בכל אין, הם הסכימו על הכול.

אמנון כהן: הכול לייעץ, לייעץ, הפך להיות לייעץ.

אליעזר כהן: הנושא הזה של החקירה לעומק – פשוט חשוב.

אמנון כהן: למה לא הבאת את זה בממשלה?

גלעד ארדן: הוא לא כתב את הניסוח, זה כתבו הגורמים המשפטיים, משרד התחבורה ומשרד המשפטים.

אמנון כהן: לא את כל ההמלצות.

אליעזר כהן: אתה שואל אותו מה פתאום, פתאום כי הנושא הזה הוא חשוב.

אמנון כהן: רק זה חשוב?

אליעזר כהן: זה חשוב,

אמנון כהן: לא רק זה,

אליעזר כהן: לא רק זה.

יעקב שיינין: אני רוצה להגיד שיש פה הבדל, זה הבדל סמנטי, אני לא חושב שיש באמת הבדל גדול בין מה שגלעד אמר ומה שאתם רוצים.

יעקב שיינין: מה שאמרת זה נכון, שבעצם הפכו את הרשות לגוף יותר מייעץ.

יעקב שיינין: בעצם מה שצריך להיות פה, במקום חקירות לעומק, מחקר לעומק, זאת אומרת שבעצם יהיה גוף שהרשות תוכל, כי המטרה שלה לא להחליף את המשטרה.

יעקב שיינין: המטרה היא לא להחליף את המשטרה ולא להחליף את אגף – אלא לקחת את התאונות, לקחת מדגם של תאונות ולבדוק אותם עד הסוף מבחינת השלכות מחקריות ולא מבחינת –

אמנון כהן: כתוב פה מחקר, מה אתה מתכוון, לא הבנתי.

אמנון כהן: הרשות תקים ותנהל מרכז לאומי למידע ומחקר.

יעקב שיינין: בדיקה של תאונות לעומק, זה לא מחקירה.

אמנון כהן: בוא נתקדם עם זה, תרצה להכין הסתייגות למליאה, בוא נתקדם.

גלעד ארדן: אני אגיש הסתייגות למליאה, אני רק רוצה להגיד לך שלדעתי הממשלה לצערי הרב, מסרסת את רוב –

אמנון כהן: הכול סרסו פה.

גלעד ארדן: אני מאחל באמת הצלחה למי שיוביל את הרשות הזו, אבל צר לי –

אמנון כהן: בואו נצביע על זה עכשיו.

אמנון כהן: מה יהיה, שנדע על מה להצביע, פחות או יותר מה יהיה.

אמנון כהן: ההצעה של חבר הכנסת ארדן, בפרק ו' סעיף 34 א'.

קריאה: תהיה הסתייגות במליאה.

אמנון כהן: לא, אנחנו נצביע עליה היום, אני יכול להצביע על החוק היום ומשרד התחבורה מתנגד, שיגיש התנגדות הוא, אם זה יעבור, אם זה לא יעבור, אז זה אוטומטית יגיע למליאה.

גלעד ארדן: חזק,

אמנון כהן: חזק ואמץ,

קריאה: אבל אם יושב ראש הוועדה יושב פה והוא אומר –

אמנון כהן: הוא לא קובע.

אמנון כהן: הוא רק יכול להציע, כמו שהוא מציע לכולם, אנחנו קובעים, גמרנו, הבנו את זה, בוא נתקדם.

גלעד ארדן: אני מחפש את הניסוח הנכון.

אמנון כהן: היא תנסח, תגיד לה עיקרון, היועצת המשפטית של הוועדה תנסח.

אתי בנדלר: אולי אני אציע לכם, תגיד לי אם לזה אתה מתכוון – לנהל חקירות לבדיקת הגורמים לתאונות דרכים, לצורך איתור כשלים והפקת לקחים.

אתי בנדלר: להקים מחקר בעניין.

גלעד ארדן: בוא לא נטאטא את זה מתחת לשטיח, או לבצע חקירות שזה תחתם, או שהם ייקחו מחקרים מחו"ל ויקראו אותם וישימו באינטרנט, אנשים יגלשו ויוכלו לראות, אין באמצע, אני לא מכיר פטנט אחר, תסבירי לי את מה זה מבחינתכם מרכז מחקר ומידע, תסבירו לי אז מה זה, אני לא מצליח להבין, תסבירו לי מה הכוונה בחוק, בואו לא נריב, אני רוצה להבין באמת מה הכוונה.

אמנון כהן: ממי אתה שואל, חבר הכנסת גלעד ארדן?

גלעד ארדן: את היועצת המשפטית של משרד התחבורה, את מנכ"ל משרד התחבורה, אני רוצה להבין מה זה אומר, אם אנחנו לא סתם כותבים משהו בשביל ההרגשה הטובה, מה זה מרכז לאומי למידע ומחקר, שיאסוף ויעבד נתונים?

גלעד ארדן: לקבל מחברות הביטוח מסמכים ולשים באינטרנט?

גלעד ארדן: זה מרכז מחקר ומידע?

גלעד ארדן: זה בבג"ץ גם עכשיו העניין הזה.

אריה בר: כאשר יש תאונה, הם צריכים לחקור את נסיבות התאונה, כדי להפיק לקחים, יותר מזה, הם לא יכולים לעשות, זה הכול.

אריה בר: אנחנו מדברים לא בתחום היישומי.

אריה בר: בתחום המחקר,

גלעד ארדן: מה זה עומק, יש הגדרה לזה?

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן, מה סיכמנו?

אריה בר: הם לא יכולים, אין להם סמכות, משפטית, לתביעות.

גלעד ארדן: אני לא אמרתי אף פעם שהם צריכים להחליט מי אשם בתאונה מהנהגים.

אתי בנדלר: אני עוד לא הצגתי מה רוצים.

אמנון כהן: אני לא הבנתי מה אתה מציע.

אמנון כהן: אני עובר לסעיף הבא, תשאיר פתוח, תחשבו ביחד.

אמנון כהן: פרק ז' הוראות שונות.

מלי סיטון: פרק ז' : הוראות שונות 39.

מלי סיטון: השר ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, להתקין תקנות לביצועו.

אתי בנדלר: אני מבקשת לנושא הזה להעיר, שקיבלתי פתק שחבר כנסת ליבוביץ, דיבר בישיבה הקודמת, והוא מבקש שוב, להעלות את עניין אחריותו של ראש הממשלה, כפי קיים בחוק הקודם, הוא מבקש להכניס את הסעיף לחוק הקיים, לפני ההצבעה.

אמנון כהן: אז השר הממונה ומה –

אתי בנדלר: אולי השר יהיה ממונה, אבל האחריות הכללית, אני לא יודעת עוד איך לנסח, תהיה של ראש הממשלה, זו הצעתו של חבר הכנסת ארדן.

אמנון כהן: תכניסי את ההסתייגות שלו.

אתי בנדלר: אתה מוכן להכניס את זה כהסתייגות.

אמנון כהן: כהסתייגות שלו, כהסתייגות, לא בחוק.

אתי בנדלר: אני לא יודעת עוד איפה זה יהיה.

אמנון כהן: כהסתייגות של חבר הכנסת ליבוביץ המכובד, שנמצא במילואים ושומר עלינו, בבקשה.

אמנון כהן: אנחנו אישרנו את סעיף 39, סעיף 40.

מלי סיטון: ביטול חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים.

אמנון כהן: כל החוק לבטל?

אמנון כהן: כואב הלב, מתי תבטלו את החוק הזה, אחרי חמש שנים?

אמנון כהן: אם מבקר המדינה, אחרי ארבע חמש שנים, לא ימצא את אותן הבעיות שהיו, בחוק הקודם, אנחנו נעבור על החוק הזה שהוא בטל?

מלי סיטון: הוא מופיע בתוספת.

אמנון כהן: אולי יש דברים יפים שם שנשליך על החוק הזה?

לאה ורון: כמו למשל האחריות של ראש הממשלה, הדיווח לכנסת.

מלי סיטון: אני רוצה לומר, אנחנו דיברנו על זה דרך אגב בישיבה הקודמת של הוועדה והסברנו שהרשות, אנחנו מבטלים את חוק המאבק הלאומי.

מלי סיטון: חוק המאבק הלאומי מתאים לרשות שהיא בעצם כמו אגף בתוך משרד התחבורה.

מלי סיטון: היכולות שלה הם רק בהגשת תוכניות שנתיות, מעבר לזה אין לה סמכויות ואין לה יכולות.

מלי סיטון: פה מצד שני, גם התפקידים וגם היקפי הפעילות שלה, הורחבו הרבה יותר וגם העצמאות שלה.

אמנון כהן: ממשיכים הלאה, סעיף 40 ביטלנו אותו.

אתי בנדלר: לא ביטלנו, ביטלנו את חוק המאבק, מאשרים את ביטול חוק המאבק.

אמנון כהן: אישרנו את ביטול חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים.

מלי סיטון: סעיף 41 אדוני, מאליו קשור לסעיף 31 של היטל הבטיחות.

אמנון כהן: מתבטל כולו.

מלי סיטון: מותנה בזה שאכן תתקבל –

אמנון כהן: כן, 41 בוטל.

מלי סיטון: זה מותנה בקבלת הפשרה המוצעת.

אמנון כהן: שלנו?

אמנון כהן: התקבלה כבר.

אתי בנדלר: היא לא פשרה, זה אושר בועדת הכלכלה, בהסתייגות שלכם.

אמנון כהן: מבחינתי זה החוק כרגע.

מלי סיטון: סעיף 42 נמחק, הוועדה לא מאשרת אותו בהסתייגות של שר התחבורה.

אמנון כהן: 42, תיקון חוק חינוך.

מלי סיטון: תיקון חוק חינוך ממלכתי, בחוק תיכון ממלכתי תשי"ג- 1953, סעיף 2, אחרי פסקה 11 יבוא – 12 – לחנך להכרה בקדושת החיים, להנחיל תודעת בטיחות וזהירות לרבות בטיחות בדרכים.

אמנון כהן: מוסר, כיבוד ההורים,

מלי סיטון: הכול,

אמנון כהן: כיבוד אב ואם, משרד החינוך, אתם מתנגדים בטח.

יבינה זכאי בראונר: לא, בסעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, מדובר על מטרות מאוד כלליות, ולאורך כל השנים שחברי כנסת ביקשו לתקן את סעיף 2 ולהוסיף מטרות, אנחנו כמעט מעולם המשרד לא התנגד אבל התעקשנו על נוסח מאוד כוללני ולכן מפריע לנו הסיפא , של לרבות בטיחות בדרכים, כי אנחנו צופים שמחר זה יהיה לרבות מתמטיקה ולרבות אומנות ומשהו בסגנון.

אתי בנדלר: הרי את לא מעלה על דעתך שהכנסת מחוקקת את חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שכל עניינו של החוק זה בטיחות בדרכים, אנחנו נדבר על קדושת החיים בכלל, בלי שום מילה אחת או בלי שום זיקה לחוק דנן.

אמנון כהן: איפה הייתה שרת החינוך בממשלה, כשר התחבורה הביא את הנושא, למה היא לא העלתה, שרת החינוך.

יבינה זכאי בראונר: זה לא התנגדות עקרונית.

יבינה זכאי בראונר: זה התנגדות לנוסח, זה הערה משפטית מאוד כללית, מדובר על הערה על נוסח.

אמנון כהן: אנחנו אישרנו את סעיף 42.

יבינה זכאי בראונר: אם יורשה לי, בדיון הקודם היה ויכוח על סעיף 6.6 שמדבר על ייעוץ למערכת –

אמנון כהן: למה את חוזרת על סעיפים קודמים, אני אישרתי אותם כבר.

יבינה זכאי בראונר: אז אדוני יאמר לי בסוף שהוא לא מאשר.

יבינה זכאי בראונר: רק יש לנו הערה קטנה, היה ויכוח בין משרד המשפטים פה ייצג עמדה שאנחנו שותפים לה, שזה על פי בקשה שלנו, שקמה וועדה –

אתי בנדלר: הוועדה לא קיבלה את זה.

יבינה זכאי בראונר: אנחנו מבקשים להציע נוסח אחר, כנוסח של פשרה שאולי אדוני יקבל ואולי לא.

אמנון כהן: באיזה סעיף?

יבינה זכאי בראונר: סעיף 6.6.

יבינה זכאי בראונר: שגם מדבר על חינוך.

גלעד ארדן: כרגע קיבלנו הודעה שנשארת בלי מנכ"לית.

יבינה זכאי בראונר: בלי המנכ"לית אני אומר בכל זאת, סעיף 6.6 אנחנו מבקשים על פי בקשה –

אתי בנדלר: זה נמחק על פי בקשתה.

יבינה זכאי בראונר: כלומר בתיאום עימה, פשוט בתיאום עם מערכת החינוך, מפני שבכל זאת הנושא של תוכניות לימודים, הוא מנדט בשל הרגולטור של משרד החינוך ואנחנו לא רוצים שיהיו לנו כל מיני הנחתות מתחומים אחרים.

אתי בנדלר: התפקיד זה לייעץ ולסייע.

יבינה זכאי בראונר: כן , לייעץ ולסייע .

אתי בנדלר: סעיף 43, תיקון חוק נפגעי תאונות דרכים, סיוע לבני משפחה התשס"ב 2002, בסעיף 6 במקום בסעיף קטן א' יבוא - (א) לשם מימון פעולות המרכז, יועבר תקציב משרד האוצר מתוך תקציב המדינה המיועד לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהוקמה לפי חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים התשס"ו – 2005.

אמנון כהן: מה זה אומר, זה המאה שישים מיליון?

אתי בנדלר: אני אסביר במה מדובר, חוק סיוע נפגעי תאונות דרכים, סיוע לבני משפחה, קובע בסעיף 6 – לשם מימון פעולות המרכז, מרכז הסיוע לבני משפחה, יועברו אליו שני אחוז מהתקציב השנתי של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בהתאם לחוק המאבק.

אתי בנדלר: הצעה היא שבמקום שזה יחושב באחוזים מהסכום – ההסכמה היא שמאחר ומדובר בשני אחוז מהתקציב השנתי של הרשות לפי חוק המאבק וחוק המאבק מתבטל וגם האחוזים –

אמנון כהן: לשמור את אותו איזון.

אתי בנדלר: לשמור את אותו איזון ישירות מתקציב המדינה.

אמנון כהן: אותו סכום,

אתי בנדלר: אותו סכום, ויש הסכמה חתומה, בין משרד התחבורה ומשרד האוצר, להעביר את אותו סכום ישירות –

אמנון כהן: זאת אומרת נפגעי תאונות דרכים, לא נפגעים, המעמד שלהם נשמר והתקציב שלהם נשאר.

אתי בנדלר: אותו דבר בהעברה ישירה מתקציב המדינה.

עדנה הראל: אבל עדיין לא מדובר על סכום, זה בכל זאת שונה, יש הסכמה, אבל זה לא מעוגן בחוק, אין לי התנגדות, אני רק רוצה שהדברים יובהרו.

עדנה הראל: הסכום היה קבוע קודם בחוק.

מלי סיטון: לא,

עדנה הראל: שני אחוזים, זה היה –

אתי בנדלר: יש על זה אמירה מאוד ברורה.

מלי סיטון: שני אחוזים שהיו בעבר, הם כבר לא מאחוזים מתאימים מן הסתם, מכיוון שעכשיו הכול ממילא בא מתקציב המדינה, אז בהתאמה לניסוח שקבענו את ההעברה של התקציב של כל החמש מאות וחמישים, אפשר גם לנסח את הסעיף הזה, כי זה כבר הכול תקציב.

מלי סיטון: למרות שהוא מוסכם כבר.

אתי בנדלר: זה ממש לא אותו דבר.

מלי סיטון: למה לא?

עדנה הראל: זה ממש לא אותו דבר, אני אגיד לך למה, כי קודם היה תקציב מסוים ואז אמרו מתוך התקציב הזה, מכוח חוק, צריכים להעביר שני אחוזים למרכז –

אתי בנדלר: בדיוק כמו ההצעה שלכם על היטל ביטוח.

עדנה הראל: כל מה שאומרים, יעבירו, כמה?

עדנה הראל: אולי זה יהיה כלום?

עדנה הראל: או אולי זה יהיה שקל לשנה?

אמנון כהן: תודה על ההערה החשובה.

חיים שפירא: אני יושב עמותת יד הנקטפים, עמותה של משפחות שכולות, - בצוות ההיגוי של חוק מרכז הסיוע.

אמנון כהן: יש הבדל בין מה שהיה קודם למה שיהיה עכשיו?

חיים שפירא: הבדל עצום, קודם כל אני רוצה שתדעו שאנחנו הגוף היחידי שבעצם מטפל בתור עמותה, באותן משפחות שכולות, וכמו שכולם דיברו, אנחנו מדברים היום על עשרות אלפי אנשים, זה לא מדובר על בן אדם אחד.

חיים שפירא: דבר שני, התקציב שאנחנו מקבלים, הוא תקציב אפסי, כאשר מתוך אותם שלושה פסיק שניים מיליון לפי החוק, מחצית מהסכום הולך למשטרה.

חיים שפירא: זאת אומרת אנחנו מדברים על בעצם תקציב לסיוע למשפחות שכולות, או לכל הפעילות על 1.6 מיליון.

חיים שפירא: השינוי העיקרי שנעשה פה, זה בעצם במקום שיישאר אבא של הרשות, להחזיר את זה למשרד האוצר, ומי ילך היום למשרד האוצר?

חיים שפירא: מחר משרד האוצר יחליט שיותר הוא לא מעביר ומקצץ, מה קרה בעלי – כמוני, כמובן אני אב שכול, אם מישהו לא הבין את זה, אז כמה בעלי עניין כאלה יתחילו לרוץ.

אמנון כהן: אתה אומר שזה יישב ברשות ומהרשות תקבל, לא מהאוצר.

חיים שפירא: אנחנו חושבים, קודם כל אני בוודאי שאני בעד החוק הכללי, ועל כל הפעילות.

חיים שפירא: אבל אני רוצה שיהיה ברור שאנחנו מבקשים פשוט איזה גוף במדינה שייקח , ייקח בעלות ויהיה אבא לנושא הכאוב הזה , של נפגעי תאונות דרכים.

אמנון כהן: הדברים ברורים, יועץ משפטי של הוועדה שלנו, תגידי מה אפשר, מה אי אפשר, אצלנו הכול אפשר, את ראית שדברים שאי אפשר, אפשר.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמור על המעמד, לא רוצה שמחר כל פעם ששרים מתחלפים, הרשות היא אומרת איך אנחנו עושים, שמה שהיה, הוא מה שיהיה.

אתי בנדלר: אי אפשר להשאיר את המצב הנוכחי, אי אפשר להשאיר את המצב מה שהיה הוא שיהיה משום שתקציב הרשות קודם היה חלק מתקציב המדינה, והיום זה תקציב חוץ מדינתי.

אתי בנדלר: אבל, אפשר כן לשריין אחוז מסוים, דהיינו, באותו סעיף, בנוסח המוצע, מהם יהיו צריכים לקבל את התקצוב מאוצר המדינה, זה ברור.

אתי בנדלר: אבל אפשר שיהיה כתוב לשם מימון פעולות המרכז, יועבר תקציב ממשרד האוצר, מתוך תקציב המדינה המיועד לרשות וגו', בשיעור שלא יפחת מפרומיל, אינני יודע, איזה אחוז שצריכים לחשב כדי שזה יישאר משהו מקביל –

אמנון כהן: מתוך חמש מאות, חמישים מיליון, לעשות את הערך היחסי מה שהיה קודם, לתת להם את אותו יחס שהיה.

אמנון כהן: לא לפגוע בהם.

חיים שפירא: למה לא השאיר את זה באחריות הרשות, שהרשות –

מלי סיטון: כי הרשות היא כבר מחוץ לממשלה, הרשות היא כבר תאגיד סטאטוטורי חיצוני לממשלה.

אמנון כהן: איך מנסחים את זה בדיוק?

אתי בנדלר: אני לא יודעת, אני צריכה שהאוצר יגיד לי איזה –

יוליה מרוז: האוצר הגיע במקרה הספציפי הזה, הגיע להסכמה מוחלטת עם משרד התחבורה.

אמנון כהן: בלי תיאום איתם.

יוליה מרוז: עם שר התחבורה, בלי פגיעה בהם, שחישבנו את השווה ערך.

אמנון כהן: חישבו בסדר לעכשיו, אבל אין אבא, זה הכי גרוע, כשאין אבא ואין למי לפנות, זה הכי גרוע, לכן זה צריך להיות מסודר.

יוליה מרוז: החישוב , אנחנו עשינו את החישוב שהוא שווה ערך לאותם שני אחוז.

אמנון כהן: כמה הוא?

יוליה מרוז: 3.2 מיליון שקל, סוכם בכתב בין משרד האוצר לשר התחבורה, שהסכום הזה יועבר מתקציב המדינה, לתקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יוליה מרוז: רק שאנחנו עוד פעם חוזרים לאותו ויכוח.

קריאה: אתם אומרים שסיכמתם, שהתקציב יועבר לתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יוליה מרוז: זה מה שכתוב.

קריאה: זה לא מה שכתוב, זה לא יעבור לרשות, כי הרשות לא יכולה להקציב, זה יעבור ישירות מתקציב המדינה.

אמנון כהן: אתם מחליטים דברים בלי הגופים, אני לא רוצה שמחר שעשינו חוק יפה ויש פגיעה באלה שנפגעו כבר ככה, גם ככה כבר הם נפגעו.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לשמור איך אני מעגן את זה, שזה יהיה מסודר, שלא מחר, יש היום 3.2 מיליון, מחר יש שר האוצר, עושה קיצוץ פלט, גם פה יש פלט, בסוף תוך שנתיים שלוש, אין להם שקל אחד.

אמנון כהן: למי הוא יבוא?

אמנון כהן: אני לא אהיה פה כשיבוא אלי, לכן אני לא יודע מה יהיה.

אמנון כהן: יש לנו יועצת משפטית, היועצת המשפטית תמצא את הניסוח הנכון, על מנת שהגוף הזה לא יפגע, וזה לא יגרע ממנו וזה לא יהיה חסר.

אתי בנדלר: הדבר היחידי שאני יכולה לעשות כדי לעגן את זה, אז כמובן האוצר, זה שיטה שהאוצר לא כל כך אוהב את זה, לעגן את הסכום, דהיינו, הסכום שיועבר כאמור בהתאם לסעיף הקטן החדש המוצע.

קריאה: מתקציב המדינה לעמותה?

אתי בנדלר: כן, לא יהיה נמוך מהסכום שיועבר למרכז, ערב תחילתו של החוק הזה.

דוד טל: אז את מעבירה סכום של כסף, את מעבירה 3.2 מיליון, ובחוק הקודם היה אחוז מסוים.

דוד טל: יכול מאוד להיות שבעוד עשר שנים –

מלי סיטון: המאה שישים היה קבוע גם.

אמנון כהן: בסדר אדוני?

חיים שפירא: שיהיה מישהו שאנחנו נדע-

אמנון כהן: זה סגור, מעוגן.

אמנון כהן: אנחנו אישרנו –

גלעד ארדן: אבל אחר כך תגידי שצריך פטור ממכרז ולא תעבירי לו.

אמנון כהן: אנחנו אישרנו את סעיף 43, כולל התיקונים שהכנסנו בתוכו.

אמנון כהן: סעיף 44 בבקשה.

מלי סיטון: תיקון פקודת התעבורה, 44.

מלי סיטון: בפקודת התעבורה – (1) בסעיף 83(א) במקום "מנהל הרשות" כהגדרתו בחוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים , התשנ"ז-1997, יבוא המנהל כהגדרתו בחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, התשס"ו – 2005.

מלי סיטון: (2) בתוספת החמישית פרט 6 – יימחק.

מלי סיטון: אני רוצה להסביר את אחד בבקשה אדוני, סעיף 83(א) לפקודת התעבורה קובע את החובה למסור מידע לגבי תאונות דרכים.

מלי סיטון: כתוב – אירעה תאונת דרכים שבה נהרג אדם או נחבל חבלה של ממש, תעמיד המשטרה לרשותו של מנהל הרשות הלאומית – בעצם הסעיף קובע את החובה של המשטרה למסור מידע על תאונות דרכים, למנהל הרשות לפי חוק המאבק.

מלי סיטון: עכשיו הכוונה היא במקום לכתוב – מנהל הרשות לפי חוק המאבק, להוסיף את הכותרת של – מנהל הרשות של הרשות שמוקמת, במקום המנהל הקיים.

אמנון כהן: יש למישהו בעיה עם זה?

אמנון כהן: אנחנו מאשרים 44.

מלי סיטון: התוספת החמישית אדוני לפקודה, היא תוספת שקובעת את הגופים שיימסרו להם פרטי מידע, ממאגר המידע של משרד התחבורה.

מלי סיטון: פריט שש היום, קובע שמנהל הרשות שהרשות נמצאת בתוך המשרד, יקבל את הפרטים עם מאגר המידע של בעל הרכב, מגוריו, שנת הייצור של הרכב, תוצר הרכב וכו'.

מלי סיטון: מכיוון שעכשיו מדובר במנהל רשות שהוא מחוץ לממשלה, הפרוצדורה צריכה להיות אחרת ולא אוטומטית, ולכן הצענו שפרט שש בשלב זה, יימחק, הוא צריך להיות אחר כך מותאם לעובדה שבעצם הרשות שמוקמת, היא סטאטוטורית עצמאית, ולא בתוך משרד התחבורה.

מלי סיטון: אתי מכירה היטב –

גלעד ארדן: איך זה יתבצע, לא ברור איך זה יתבצע, אם אני מוריד את זה מהחוק, איך זה בפועל יתבצע?

מלי סיטון: בפועל מה שצריך לקרות, הוא שמאחר והמדובר הוא ברשות סטאטוטורית שבעצם עונה על ההגדרה של גוף ציבורי לפי חוק הגנת הפרטיות, היא צריכה לפנות למשרד, שהוא מחזיק את המאגר, לבקש ממנו את הפרטים שהיא מבקשת לקבל, מבחינת –

גלעד ארדן: היא לא תקבל את זה און ליין כל הזמן?

מלי סיטון: אחרי שמגיעים להסכמה וממלאים את הטופס של הגנת הסודיות והפרטיות, ומכריזים על מעבר המידע כעל מעבר מידע חסוי ומוגן, אז אפשר לעשות את ההעברות של האינפורמציה.

אמנון כהן: או.

אמנון כהן: קי.

אמנון כהן: , אישרנו סעיף 44, תתי סעיפים אחד ושתיים.

אמנון כהן: ארבעים וחמש בבקשה.

גלעד ארדן: תחילתו של חוק זה ביום שהחליט -

מלי סיטון: תחילה 45.

מלי סיטון: תחילתו של חוק זה, במועד שיקבע השר בצו.

אתי בנדלר: באישור הוועדה או לא באישור הוועדה?

אמנון כהן: בוודאי, מה זה, אישור ועדת הכלכלה, נראה מה המצב, מתי, איפה.

אמנון כהן: אישור ועדת הכלכלה.

אמנון כהן: אני אוהב לראות את השר שלכם בכל הזדמנות אפשרית.

אמנון כהן: יש לנו את הנושא של חבר הכנסת ארדן.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אם הוא קובע גם מתי להוציא את הצו, אז זה לא עוזר, אם הוא מעכב את תחילת החוק, זה לא עוזר לך.

גלעד ארדן: אתה יכול אולי לכתוב – ולא יאוחר מ- אני חושב.

אמנון כהן: הוא רוצה מיידי, הוא אמר לי הכול מוכן, הוא רוצה עכשיו.

גלעד ארדן: בסדר, אז אם הוא רוצה מיידי, אז בוא נעשה ולא יאוחר מיום 1.1.2006.

אתי בנדלר: מה יקרה אם אנחנו נקבע תאריך תחילה ועדיין המערכות לא מוכנות?

גלעד ארדן: ולא יאוחר מה-1.4.2006.

אתי בנדלר: תכתוב לא יאוחר מראשון אוגוסט ל-1.1.2008, ואם לא יהיה מוכן המנגנון מה תעשה?

גלעד ארדן: עבדנו כל כך הרבה, מחר יבוא שר שיחשוב שזה לא טוב, אני מכפיף –

אתי בנדלר: אבל חבר הכנסת ארדן, לא ימנו לך חברי מועצה, מספיק, הרי אין לך שליטה על זה, נכון?

אתי בנדלר: לא ימנו לך חברי מועצה, מה תעשה?

גלעד ארדן: אם תכריחי את כניסת החוק לתוקף, באיזה שהוא מועד –

אמנון כהן: יש תוקף יותר חזק.

מלי סיטון: יש בעייתיות בקטע הזה מבחינת הזמן, כמו למשל, תקופת הבחירות המתקרבת.

גלעד ארדן: בסדר, ולא יאוחר –

מלי סיטון: אנחנו מנועים מלקיים מינויים.

גלעד ארדן: אתם מנועים מלמנות מינויים, כי השר אמר לנו שזה סגור עם היועץ המשפטי לממשלה.

מלי סיטון: יינתן אישור כזה.

גלעד ארדן: תציגו נתונים נכונים.

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן, על הסעיף שלך אתה מתעקש, כן?

גלעד ארדן: אם הוא לא מדויק, כי השר אמר בפנים שתקופת הבחירות לא מונעת, היה לנו ויכוח על זה.

גלעד ארדן: זה לא מעכב, אז יש אישור, זה מה שאמרת כרגע.

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן, אני התרשמתי –

גלעד ארדן: למה את נכנסת לדבריי במשהו שהוא לא רלבנטי, הוא לא רלבנטי, אני חושב שצריך לקבוע מועד מינימאלי, שהחוק הזה נכנס לתוקף, את יכולה להגיד לא טוב מרץ, יש בחירות, יוני, אבל למה את צריכה עכשיו לתקן אותי, במה תיקנת אותי?

גלעד ארדן: את לא חושבת שצריך תחולה מינימאלית?

גלעד ארדן: זה עמדה משפטית?

גלעד ארדן: זה עמדה פוליטית.

מלי סיטון: אני לא מבינה למה אתה מתנפל עלי.

גלעד ארדן: את התנפלת עלי,

מלי סיטון: סליחה מותר לי לומר לך שגם אם תקבע תאריך תחילה, והדברים לא יהיו ערוכים ומוכנים, לא יהיה בכך תועלת.

גלעד ארדן: אז הציבור ידע שהממשלה לא מקיימת את החוק.

מלי סיטון: זאת דעתי,

גלעד ארדן: אבל זה לא עמדה משפטית, זאת עמדה פוליטית, גברתי היועצת המשפטית.

גלעד ארדן: אני רוצה לקבוע הראשון לספטמבר 2006.

גלעד ארדן: לא יאוחר.

אתי בנדלר: להוסיף את ההסתייגות שלא יאוחר מראשון לספטמבר?

אתי בנדלר: אני אכתוב לך,

גלעד ארדן: כן,

אתי בנדלר: לא יאוחר מאחד בספטמבר –

גלעד ארדן: לא, לא יאוחר מהראשון לשישי 2006.

גלעד ארדן: זה ההסתייגות.

אתי בנדלר: מראשון לשישי, אני אומרת לך שזה לא תאריך – עכשיו ברצינות, תקשיב לי, אתה רוצה שההסתייגות תתקבל, נכון?

גלעד ארדן: כן,

אמנון כהן: אז מה את מציעה, שמיני?

אתי בנדלר: אני לא מציעה, אני מנסה לשכנע את חבר הכנסת ארדן.

גלעד ארדן: או.

גלעד ארדן: קי.

גלעד ארדן: , ראשון לשמיני 2006.

אמנון כהן: זו ההסתייגות שלך.

גלעד ארדן: למה זה מתסכל, ולמה אני כל כך מתרגז, כי אני ואמנון יושבים בפנים, שר התחבורה, ואומרים לו תראה, בוא נגיע לפשרה עם האוצר, כי ב-2006, הרי עד שתוקם הרשות, לא תוציא חמש מאות חמישים, אומר השר, ועוד רגע מכה אותנו, אני כבר, עוד חודש, הרשות מוקמת, מתחילה להוציא כספים, אני סגור על המינויים, בזמן בחירות, הכול מתואם, אל תבלבלו לי את המוח.

גלעד ארדן: נכנסים פנימה והיא צועקת ההיפך, את מבינה למה זה מתסכל?

גלעד ארדן: זה הכול, בגלל זה , זה מתסכל אותי, זה הכול.

גלעד ארדן: אתם אומרים שני דברים הפוכים בשני חדרים סמוכים וכל אחד אוטם את העמדה שלו.

גלעד ארדן: אני רוצה להגיד משפט סיכום מבחינתי, אני אתמוך בחוק אני מושך את הצעת תיקון שלי לגבי סמכויות החקיקה, אבל אני חייב להגיד משפט כללי.

אמנון כהן: אני רוצה להצביע –

גלעד ארדן: לא, אני מושך את הצעתי.

אמנון כהן: שנייה, על הסעיף עצמו לא הצבעתי, המקורי, לכן אם אתה מושך, אז אנחנו לא הצבענו על הסעיף.

אמנון כהן: אני חוזר רגע אחורה, פרק ו', מרכז לאומי למידע ולמחקר, 34א, אנחנו מאשרים את הסעיף כפי שהוצע על ידי –

עדנה הראל: 34 א ו-ב זה נשאר פתוח.

אמנון כהן: כן, זה מה שאני מדבר, 34 א ו-ב, זה מדבר על הקמת מרכז לאומי למידע ומחקר.

מלי סיטון: אני הבנתי שחבר הכנסת ארדן רצה לתקן את סעיף שש סעיף קטן חמש, בתכתיבים של הרשות.

גלעד ארדן: גם שש חמש וגם שלושים וארבע.

אמנון כהן: אני לא יודע מה זה.

גלעד ארדן: מה שעבר, עבר.

אתי בנדלר: מאושר שש חמש, בתפקידי הרשות.

אתי בנדלר: סעיף שש חמש –

אמנון כהן: אושר בפעם שעברה, אז לא דיברנו –

אתי בנדלר: שש חמש לא כתוב אצלי שאושר, כי נאמר –

אמנון כהן: זה השארנו פתוח.

אמנון כהן: שש השארנו, השארנו גם את 34 א ו-ב, רק דבר אחד, בנושא התקצוב, חברה שהצענו, אני חושש מתרגילים, לכן אנחנו צריכים לסגור את נושא התקצוב עוד פעם.

אמנון כהן: כמו שהצעתי, היועצת המשפטית של הוועדה, אני רוצה לסגור את כל הפרצות ושלא יהיה איזה שהוא תרגיל שהאוצר יטיל עוד איזה שהוא היטל על האזרחים, או כך או אחרת, אבל שזה יהיה סגור, שאישרנו את זה מתוך האגרות שאמרנו, אבל לא יעלה שום דבר אחר מסביב.

אתי בנדלר: אני רוצה להגיד לך, אני בדקתי תוך כדי זה, המקור להטלת האגרות –

גלעד ארדן: זה לשם מימון.

אמנון כהן: ביקשתי מינוח,

אתי בנדלר: המקור להטלת אגרות לרכב, הוא בסעיף 3(ג) לפקודת התעבורה, סעיף 3 דן בתקופת תוקפו של רישיון רכב, וסעיף קטן ג' שלו אומר – שבעד רישיון רכב או חידושו, תשולם האגרה שנקבעה בתקנות, דהיינו, שיעורי האגרה נקבעים בתקנות, עם אינני טועה, הם מובאים לאישור ועדת הכספים של הכנסת.

אתי בנדלר: כאן אם אתם רוצים, אני יכולה להוסיף תוספת בסעיף הזה, שיאמר – ובלבד שהאגרה לא תועלה בשל הוראות ולהפנות לסעיף הזה בחוק הרשות הלאומית.

גלעד ארדן: אז היא תועלה בשל הוראות אחרות.

אתי בנדלר: לא, בשל סיבות אחרות אתה לא יכול.

גלעד ארדן: מבחינתנו שתהיה דקלרציה בעניין הזה.

אתי בנדלר: אתם מעוניינים בזה?

גלעד ארדן: רק שאלה אחת, אני רוצה לשאול את דר' שיינין, האם החוק מבטא את עבודתך בנושא?

יעקב שיינין: זה שאלה של מיליארד דולר,

אמנון כהן: כן או לא?

יעקב שיינין: אני חושב אם אני צריך להיות כנה, אני חושב שמה שעושה החוק, הוא בעצם לקח את המלצות הוועדה, אבל הוריד מהם, -

אמנון כהן: את הדברים החשובים?

יעקב שיינין: אנחנו רצינו להיות יותר אפקטיביים, יותר מבחינה זאת של הרשות יהיה יותר חופש פעולה, מה שעשו בחוק, עשו אותו יותר, את הרשות הפכו לגוף יותר מייעץ.

יעקב שיינין: מגוף פחות אפקטיבי, אבל סך הכול, מבחינת המכלול שהם נתנו, אני חושב –

גלעד ארדן: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

יעקב שיינין: אני אומר לך מה הם הועילו הם הועילו, זה לא דומה בכלל למצב לאחר החוק, למצב שהיה לפני שהייתה רשות סטאטוטורית.

אמנון כהן: נציג האופנועים, שאתה מדבר, אנחנו כבר כרגע לא מטילים על הציבור, אנחנו לוקחים מהאגרות הקיימות.

אמנון כהן: הנושא שלך הוא חשוב, אבל הוא לא קשור כרגע לדיון שלנו.

אמנון כהן: יש טיעון שלך מאוד חשוב, צריך לעבור שביטוחים ירדו שמה, אבל זה כרגע לא הנושא.

עמית ברגמן: מאחר שהנושא כנראה יגיע למליאה ויש הסתייגות של שר, הסוף מי ישורנו, אני רוצה, יותר נכון להדגיש את הקטע של דו גלגלי, שמצוי בכשל שוק, שכבר היום עשרים וחמישה אחוז מהדו גלגלי החוקיים, מעבר לזה קיימים עוד רבים אחרים, אלה שמשלמים אגרת רישוי, נוסעים בלי ביטוח, תוספת עלות על דו גלגלי, לא תביא יותר –

אמנון כהן: בשביל מה אני נלחמתי כל הזמן?

אמנון כהן: חברי מרכז שלכם, חברי מרכז קדימה עכשיו, שילחמו שמה שיגייסו את הרוב.

עמית ברגמן: עכשיו עוד הערה, מאחר שיושבים פה אנשי הרשות החדשה, בדוח לא מוזכר דו גלגלי, לא מוזכר אופנוע, לא מוזכר קטנוע, לדו גלגלי יש דרישות מיוחדות, שנכון להיום לא באו לידי ביטוי.

אמנון כהן: תכין תוכנית עבודה, תגיש לרשות החדשה, הם יראו מה יוכלו לעזור לך.

עמית ברגמן: אני רוצה להיות חבר במועצה.

אמנון כהן: זה עם שר התחבורה עכשיו.

אמנון כהן: אנחנו רוצים להצביע על התיקון שהכנסנו.

אמנון כהן: אנחנו מצביעים על התיקון שביקשתי, שלא יעלו דברים נוספים, הצבענו אושר, משרד המשפטים, בבקשה גברתי הנכבדה.

עדנה הראל: אני מבקשת מחברי הכנסת, זה בעניין עמדת היועץ המשפטי לממשלה, שהיה עליה כרגע ויכוח, ואני חושבת שכדאי למען הסדר הטוב –

אמנון כהן: בנושא המינויים?

אמנון כהן: לא צריך להיכנס לזה כרגע.

עדנה הראל: כי נאמר בשם היועץ המשפטי לממשלה שני דברים.

אמנון כהן: ביקשנו התייחסות, נכון.

עדנה הראל: ביקשתם התייחסות לעמדתו של היועץ המשפט לממשלה, מבקשת להבהיר, בעיקרון יש בעיה עם מינויים בעת הזאת.

עדנה הראל: יש הנחיות כלליות ברורות לעניין הזה, אבל, יש לבדוק בחוק חדש, כל מינוי מוצע באופן פרטני, יכול להיות למשל שמינויים של עובדי המדינה לרשות, אפשר יהיה לבדוק אפשרות של מינוי שלהם.

עדנה הראל: כל מינוי נוסף ייבדק באופן פרטני, תחת ההנחיות הרגילות הכלליות שבעיקרון יש בעיה בתקופת בחירות.

עדנה הראל: לכן גם אם נאמר על אדם מסוים, כזה או אחר, לא רק שהאדם עצמו בישיבה הקודמת כבר אמר, יש המדברים בי נכבדות, אבל אני בוודאי לא יושב ראש מיועד, אין בכלל אנשים מיועדים כרגע, זאת הערה אחת ראשונה.

עדנה הראל: הערה שנייה, אם בכל זאת, הממשלה מבקשת את סעיף 31 כהסתייגות לאפשר שהוא יאושר, אני מציעה כן, אם אפשר לקרוא אותו ואם לא, לרשום תיקון נוסח שאנחנו מבקשים והוא מתואם עם משרד האוצר, בעניין התרת דמי ביטוח.

אתי בנדלר: מתחייב,

אמנון כהן: מה מתחייב?

אתי בנדלר: זה מתחייב להיענות לבקשתה של גברת הראל, משום שאם –

אמנון כהן: אני לא רוצה להשאיר לו פתח שיעביר את ההחלטה הזאת.

אתי בנדלר: אבל אי אפשר לשלול את האפשרות ברגע, שהשר מציע הסתייגות, לדון בנוסח ההסתייגות.

אמנון כהן: צריך לקרוא את החוק.

אתי בנדלר: נוסח ההסתייגות שלו, כי ההסתייגות היא הצעה, היא הצעה לתיקון חוק, אז אם יש כאן –

אמנון כהן: נקרא אותו?

אתי בנדלר: כן, אני מבקשת לקרוא את זה, שזה ירשם כהסתייגות בסופו של דבר.

אמנון כהן: תקראי, עם היועצת המשפטית ומשרד המשפטים מתעקש, נקרא אותו.

עדנה הראל: יכולות להיות טעויות גם, יאושר סעיף שלא –

אמנון כהן: מה שתגידו, בבקשה גברתי.

מלי סיטון: היטל בטיחות 31 (א) מבטח יגבה ממבוטחים בענף ביטוח רכב מנועי, נוסף על דמי הביטוח הנגבים מהם, היטל בשיעור של 9% מדמי הביטוח נטו (להלן- היטל בטיחות) ויעבירו לרשות.

מלי סיטון: (ב) השר, בהתייעצות עם שר האוצר, יקבע את דרכי גבייתו של היטל הבטיחות לפי סעיף זה ואופן העברתו לרשות.

אמנון כהן: השר הוא שר האוצר ובאישור ועדת כלכלה.

אמנון כהן: אם זה יעבור –

אתי בנדלר: אתה לא יכול, אתה לא שותף עכשיו לסעיף הזה.

אמנון כהן: ואם זה יעבור חס וחלילה.

מלי סיטון: בסעיף זה "דמי ביטוח" – סך כל התשלומים הנגבים בעד פוליסה שהוצאה לפי פקודת ביטוח רכב מנועי.

אמנון כהן: אין שום תיקונים.

עדנה הראל: זה בדיוק העניין, בשביל זה אנחנו מבקשים לקרוא את זה, לקרוא את נוסח ההסתייגות.

אמנון כהן: אני גם אכניס את התיקון.

גלעד ארדן: אבל הצעה שלך כבר בגוף החוק.

אמנון כהן: כמו שאתם מכניסים, אני גם מכניס.

אתי בנדלר: הוועדה לא אישרה את הסעיף הזה, עכשיו הם רוצים להגיד –

אמנון כהן: אני בסכנה, אם חס וחלילה ההסתייגות הזאת תעבור לממשלה, אז לפחות שתעבור, במליאה, שזה יעבור גם, שיהיה באישור ועדת הכלכלה, זה מה שאני אומר.

אתי בנדלר: אם ההסתייגות הזאת תתקבל, אני מקווה שבמקרה הזה אדוני יבקש מהמליאה, לאשר לו להחזיר את הצעת החוק כדי לדון בסעיף הזה, כדי לנסות להזיז שינויים, אני לא יודעת אם המליאה תאשר את זה או לא.

אתי בנדלר: עכשיו אתה לא יכול, כי זו הצעה שלהם.

אמנון כהן: אז גם היא לא יכולה, אף אחד לא יכול.

אתי בנדלר: היא יכולה, אין , יש פרוצדורה, אני נורא מצטערת.

אתי בנדלר: זו הצעה של השר, הוא עכשיו רוצה –

אמנון כהן: לא, את המשפטים רצו להביא, שר המשפטים רוצה להביא.

אתי בנדלר: זו הצעת הממשלה עכשיו.

מלי סיטון: זה לא הסתייגות, זה תיקון נוסח בהגדרה.

אמנון כהן: אני דן בסעיף ואני מפיל אותו, מה אכפת לי?

אמנון כהן: אני מצביע עליה, מה את רוצה?

אתי בנדלר: זה ייפול, אבל זה ייכתב כהסתייגות, הם רוצים פשוט לומר מהי ההסתייגות.

גלעד ארדן: זה הסתייגות שלהם, זה כמו שאני מגיש, אתה לא יכול להגיד לי מה לכתוב.

אמנון כהן: זה בתוך החוק.

גלעד ארדן: לא, זה לא בתוך החוק.

גלעד ארדן: מה שהיה בחוק נמחק, עכשיו הם רוצים הסתייגות, שיכתבו שמומן מהירח, אתה לא יכול להתערב להם.

מלי סיטון: הגדרה של דמי ביטוח, במקום ההגדרה הקיימת, דמי ביטוח בסעיף 31 (ג) יבוא – "דמי ביטוח" סך כל התשלומים הנלווים בעד פוליסה, שהוצאה לפי פקודת ביטוח רכב מנועי, למעט דמי בולים לפי חוק מס בולים על מסמכים תשכ"א 1961, והשתתפות המבטח במימון הקרן, כמשמעותה בחוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, התשל"ה – 1975.

אמנון כהן: או.

אמנון כהן: קי.

אמנון כהן: , המבטח,

אתי בנדלר: זה במקום דמי ביטוח נטו?

עדנה הראל: בדיוק, זה יוצא מדמי ביטוח נטו, ועולה – זה כל הסיפור.

אתי בנדלר: זה שינוי נוסח,

עדנה הראל: זה הכול , זה כל השינוי.

מלי סיטון: "מבטח" כהגדרתו בפקודת ביטוח רכב מנועי, פקודת ביטוח רכב מנועי, פקודת ביטוח רכב מנועי, נוסח חדש, התש"ל – 1970.

אמנון כהן: קראת אותו, אנחנו צריכים להצביע על זה?

אתי בנדלר: לא, הוועדה לא, זה נוסח .

אמנון כהן: יש עוד הסתייגות אחת חדשה,

גלעד ארדן: איזה הסתייגות?

אמנון כהן: לבטל את החוק, חכה רגע.

אמנון כהן: אתה רוצה להגיד משפט קודם?

אמנון כהן: בבקשה.

גלעד ארדן: יש לי שלוש הערות, אחת בישיבה הקודמת לגבי תפקידי הרשות, אני לא זוכר אם זה אושר ואז אמרתי שאני אגיש הסתייגות למליאה.

גלעד ארדן: בסעיף שש, שש, בתפקידי הרשות לגבי מערכת החינוך – במקום תורת הנהיגה, סיכמנו שייכתב חינוך תעבורתי.

גלעד ארדן: השאלה אם זה עבר?

אתי בנדלר: זה עבר לתורת הנהיגה בסופו של דבר אחרי ההסברים שלהם, הוועדה החליטה להשאיר את תורת הנהיגה.

גלעד ארדן: אני מבקש להגיש הסתייגות למליאה.

אתי בנדלר: במקום תורת הנהיגה יבוא – חינוך תעבורתי.

אמנון כהן: אני מצטרף להסתייגות הזאת.

גלעד ארדן: אני רק רוצה לומר שתי הערות קצרות.

גלעד ארדן: אחד, שר התחבורה לא תמיד מדייק אדוני המנכ"ל, לדוגמא, ההצגה שהייתה פה כאילו ההורדה של הביטוח חובה, של עשרה אחוז, הייתה בגלל איזה שהיא ירידה השנה בתאונות הדרכים, הייתה בלשון המעטה, לא מדויקת.

גלעד ארדן: היא נבעה ואני בדקתי את זה עם המפקח על הביטוח, קודם כל מהרפורמה בשוק הביטוח שנעשתה, ב', אין שום דרך שהוא יכול לבצע הפחתה, און ליין, ברגע שהוא רואה ששלושה חודשים או ארבעה ירדו התאונות, ואם כבר זה על סמך ירידה הדרגתית שהייתה בשנים קודמות, זה דיברתי בחוץ עם המפקח על הביטוח, השר לא תמיד מדייק.

גלעד ארדן: משפט אחרון לסיכום, אני אומר כיושב ראש ועדת המשנה שלך, לנושא בטיחות בדרכים, אני מאוד, מאוד מצטער, שכנראה בגלל מאבקי כוח פנימיים בממשלה, הממשלה לטעמי סרסה את החוק הזה, כל המטרה הייתה להקים רשות סטאטוטורית וזה קרה, אבל שתהיה לה סמכויות גם עצמאיות, לא שהיא תהיה אך ורק צינור להעברת כספים.

גלעד ארדן: לדוגמא, כשהיא פונה למערכת החינוך, אני לא חושב שהיא צריכה רק לייעץ לה, כי אם מערכת החינוך מחליטה שאדם שאין לו שום ידע בתחום בטיחות בדרכים, הוא ילמד את התלמידים, אני לא מוכן שהם יקבלו את זה והיום אין להם סמכות לכפות את זה, הם יכולים רק לייעץ להם.

גלעד ארדן: לכן אני לא רואה בחוק הזה לצערי מהפיכה, כפי שהשר מציג את זה, אני מקווה שממשלות טובות יותר בעתיד, יעשו את המהפכה הזאת מושלמת יותר, ובכל אופן אני מאחל הצלחה למי שיהיה ברשות הזו.

אמנון כהן: עכשיו חברי כנסת, אני קודם כל מברך על העבודה שנעשתה כאן, בראשותו של דר' שיינין, ואני מצר על כך שלא כל ההמלצות החשובות נלקחו בחשבון, ובאמת אני חושב זה אומנם רשות לאומית, אבל היא מייעצת וזה חשוב שאין לה יותר שיניים.

אמנון כהן: הכוח שלו רק בדבר אחד, שיש לו תקציב, רק בזכות התקציב הזה, שהוא ייתן לרשות מקומית, שהוא ייתן למשרד החינוך, רק את זה , ואני חושב שהם צריכים לתת את הדעת, ואני מצר שחושב השר, שמה שהוא מביא, זה ראה וקדש, זה מה שיהיה, וברוך השם שאנחנו כאן דאגנו לכך, שלא יוטל היטל נוסף על הציבור, על החברה, על הציבור החלש בעיקר, על משקי הבית, ועוד יותר חשוב, שהחוק הזה יצא לדרך, בקריאה שנייה ושלישית, ואני מקווה שלא יהיו יותר תרגילים, לא במליאה, ולא באף מקום, כי לכל תרגיל אחד יש תרגיל שני, וגם כל התבטאות כזו יש התבטאות אחרת.

אמנון כהן: גם בעיתונות, גם בלובינג, צריכים לעשות דברים בזהירות, באחריות, לא להתבטא בדברים שמישהו יגיד משהו, אם יש יותר אחריות.

אמנון כהן: לכן אם נעשו דברים, צריך לתקן את הדברים ואף אחד פה לא לוקח אחריות אישית שהוא אחראי יותר, ממישהו אחר.

אמנון כהן: לכן האחריות היא על כולנו, ואני שמח שהצעת החוק הזו יוצאת לדרך מבחינת הוועדה, אנחנו אישרנו אותה בקריאה שנייה ושלישית, ועכשיו מבחינתנו המחלקה המשפטית והמליאה מתי שיהיה מוכן, אנחנו נציג את זה לפני המליאה, ואני מקווה שזה יעבור וייכנס לתוקף עוד בראשון לינואר 2006 בעזרת השם.

אמנון כהן: תודה רבה לכולכם.