ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 534, 2005-11-24 10:30

אמנון כהן: אז מה יהיה כשהממשלה כרגע אומרת שהיא תיתן סכום מסויים לתשתיות.

מאיר שטרית: תיכף אני אסביר ואראה לך שהדבר הזה נפתר בצורה ישירה בדיוק כמו שאני רוצה.

מאיר שטרית: אבל בעניין הזה לא יהיה תלוי בממשלה התקציב.

מאיר שטרית: וזה חשוב מאוד.

מאיר שטרית: עכשיו נכון שמטילים על הציבור תשלום נוסף, בסדר גודל של מאה שקל להערכתי.

מאיר שטרית: אגב התשלום הוא תשעה אחוז מהיקף ביטוח חובה.

מאיר שטרית: אנחנו מוכרים לציבור מוצר, שאנחנו קוראים לו בטיחות.

מאיר שטרית: במצב הנוכחי בלי לעשות כלום מספר ההרוגים הולך ועולה, מספר הפצועים הולך ועולה, אנשים משלמים פרמיות כל הזמן יותר גבוהות כי הסיכון יותר גבוה וממשיכים למות ולהיפצע.

מאיר שטרית: אנחנו אומרים לציבור רבותיי, אנחנו לוקחים מכם מס של תשעה אחוז מתוך ביטוח חובה, אבל אנחנו מתחייבים להוריד את מספר ההרוגים והפצועים תוך חמש שנים בשלושים אחוז לפחות, ותוך עשר שנים בחמישים אחוז לפחות.

מאיר שטרית: עובדה, אמנון, שכבר היום, אפילו באמצעים הדלים שיש לנו, השנה, נכון ליום ראשון האחרון, מספר ההרוגים השנה ירד בעשרה אחוז.

מאיר שטרית: ומספר ההרוגים ירד בהשוואה לעשר השנים האחרונות בתשעה אחוז.

מאיר שטרית: זה המספר הנמוך ביותר שהיה בעשר השנים האחרונות בהרוגים.

מאיר שטרית: ואת זה השגנו איך, על ידי זה שהוספתי ניידות למשטרה ופרשנו פרישה יותר נרחבת של משטרת התנועה, הגברנו את האכיפה, הגברנו את התודעה, כל אחד מאתנו טפטף לציבור כמה חשוב להפסיק את ההרג הזה.

מאיר שטרית: הנה, זה עובד.

מאיר שטרית: אז הציבור, אגב, השנה, כבר ירד בביטוח חובה בעשרה אחוז.

מאיר שטרית: למה אפשר להוריד ביטוח חובה בעשרה אחוז, כי מספר התאונות ירד.

מאיר שטרית: הציבור כבר קיבל בחזרה את הכסף שהולכים לקחת ממנו.

מאיר שטרית: כבר מראש.

מאיר שטרית: שנית, ב-2004 חברות הביטוח שילמו נזקים ישירים על תאונות דרכים שישה מיליארד שקל.

מאיר שטרית: אם נוריד את התאונות רק בעשרה אחוז בשנה הבאה החסכון של הציבור יהיה שש מאות מליון שקל.

מאיר שטרית: פי שניים מכל האגרה שתיגבה.

מאיר שטרית: זאת אומרת הציבור יקבל חזרה את הפרמיה כפול ומכופל.

מאיר שטרית: כדי להבטיח את זאת אגב בחוק יש סעיף שקובע שהמפקח על הביטוח פעם בשנה יגיש דו"ח לממשלה על הירידה במספר תאונות הדרכים ועל ההשפעה של זה על ירידת הפרמיות.

מאיר שטרית: לדעתי אגב, דוד טל היה שותף לכל המאבק על ביטול חברת אבנר, נאבקנו פה מאוד קשה, אני רואה שהתנאים של ועדות הכנסת השתפרו מאוד בהשוואה לתנאים שישבנו אז, על כל פנים נאבקנו נגד חברות הביטוח כי הם התנגדו, חברות הביטוח ואבנר התנגדו לבטל את חברת אבנר.

מאיר שטרית: אבנר בוטלה.

מאיר שטרית: אני מאמין שהשוק הפרטי יעשה את זה לבד.

מאיר שטרית: חברות הביטוח יראו שהסיכון יורד, יורידו את הפרמיות לבד, כי כל אחד רוצה לקבל יותר מבוטחים ולהציע להם מחיר ביטוח זול יותר אם הוא חושב שהם לא יעשו תאונות.

מאיר שטרית: לכן בעניין הזה יש גם מנגנון, אם זה לא יקרה, אם השוק לא יעשה את זה לבד, אז המפקח על הביטוח יגיש דו"ח לממשלה, ואז הממשלה תוכל להתערב.

מאיר שטרית: זה לא מצב הפקרות, הכסף לא הולך לכיסם של חברות הביטוח.

מאיר שטרית: אם אנחנו נוריד את מספר ההרוגים נרוויח פעמיים.

מאיר שטרית: נחסוך הרוגים ופצועים והציבור ירוויח את הכסף שלו כפול ומכופל.

מאיר שטרית: אני מקווה שנצליח במשימה הזאת ונוכיח שתוך חמש שנים אפשר להוריד את מספר ההרוגים לפחות בשלושים אחוז.

מאיר שטרית: אני מאמין שאפשר להוריד אותם יותר.

מאיר שטרית: ואגב, אני אומר לך, אני אמרתי גם בפורומים אחרים לכן אין לי בעיה לומר את זה גם פה, אני מתכוון ככל שהדבר יהיה תלוי בי להמשיך להיות שר תחבורה גם בקדנציה הבאה.

מאיר שטרית: לא שום דבר אחר.

מאיר שטרית: מבחינתי זה היעד, זו משימה, אני רוצה להוכיח, פשוט מסיבה אחת אני אומר את זה, כי החילופים התכופים במשרדי ממשלה הם פשוט הרסניים, אי אפשר לעשות שום דבר, אי אפשר לתכנן שום דבר לאורך זמן, אי אפשר ליישם שום דבר לאורך זמן.

מאיר שטרית: אז הודעתי, אני אעדיף להיות שר התחבורה גם בקדנציה הבאה, אפילו אם יציעו לי דברים אחרים זו העדיפות הראשונה לי מכיוון שאני רוצה להראות שאפשר במדינת ישראל לתכנן משהו, ליישם אותו, לעשות אותו לאורך שנים ולהמשיך קונסיסטנטית לאורך זמן, ולא קפיצות.

מאיר שטרית: בממשלה הזאת אני השר השלישי, זה פשוט לא יאומן.

מאיר שטרית: ואני חושב שהדבר הזה הרסני.

מאיר שטרית: לכן אני אומר את זה מראש, אני כשלקחתי התחייבות, הממשלה הטילה עלי, החליטה ששר התחבורה, על פי דו"ח שיינין, יהיה השר האחראי למלחמה בתאונות דרכים.

מאיר שטרית: אני לא פוחד מהאחריות הזאת, החלטתי לקחת אותה באופן אישי, התחייבתי על מספרים שאם לא אעמוד בהם שהציבור ישפוט אותי, שאני נכשלתי, ואז אולי אני אתן את הדין אם צריך.

מאיר שטרית: אני לא חושש.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לקחת אחריות.

מאיר שטרית: אני מכיר מעט מאוד משרדים, אני לא מכיר שום מקרה שמשרד ממשלתי לוקח מחוייבות ואומר אנחנו מתחייבים נתונים כאלה וכאלה להשיג.

מאיר שטרית: ואם לא אז נכשלנו, אז הציבור ישפוט אותנו.

מאיר שטרית: אדרבא.

מאיר שטרית: אבל לא צריך לדאוג.

מאיר שטרית: בממשלה אין אנשים שאין להם תחליף.

מאיר שטרית: גם אם אני לא אבחר יהיה מישהו אחר שימשיך, המחוייבות היא מחוייבות ממשלתית, לא של שר התחבורה לבדו, החוק קובע את זה באופן ממשי, ומי שיהיה שר התחבורה, אני בטוח שכל שר תחבורה אחר ישמח לקחת את המחוייבות הזאת ואת הכלי הזה שאנחנו יוצרים ולהפעיל אותו, אני מקווה בהצלחה.

מאיר שטרית: לכן אני לא יכול באמת להגזים בחשיבות הגדול המאוד של אישור החוק, ודווקא באמצעות אגרה.

מאיר שטרית: עכשיו אני מבין את החששות שלך.

מאיר שטרית: אתה אומר בצדק, אתם רוצים להרחיב תשתיות ולתקן תשתיות על פי דו"ח שיינין, מי מבטיח לך שיהיה לך את הכסף.

מאיר שטרית: אז הנה אני שמח לבשר לך שגם זה נפתר.

מאיר שטרית: הממשלה אישרה, על פי הצעתי, תקציב רב שנתי למע"צ, פעם ראשונה בהיסטוריה, לחברה הלאומית לדרכים, של תשעה עשר מיליארד שקל, לחמש שנים.

מאיר שטרית: לא תלוי בתקציבי המדינה יותר, לא תלוי באוצר יותר.

מאיר שטרית: אושר על ידי הקבינט ועל ידי האוצר תקציב של תשע עשרה מיליארד שקל לחמש שנים.

מאיר שטרית: בתוך התקציב הזה, על פי דו"ח שיינין.

אתי בנדלר: אני לא הבנתי מה פירוש האמירה "לא תלוי בתקציב המדינה".

מאיר שטרית: לא תלוי.

מאיר שטרית: זה מעוגן בהחלטת הממשלה שמאושר תקציב תשע עשרה מליון שקל.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, אל תלמדו אותי כלכלה.

מאיר שטרית: כשהוקמה חברת הרכבת המדינה הקצתה לחברת הרכבת עשרים מיליארד שקל.

מאיר שטרית: למע"צ, שהוקמה כחברה, המדינה הקצתה עכשיו תשע עשרה מיליארד שקל.

מאיר שטרית: זה מעוגן בהחלטת ממשלה, נגמר העניין.

מאיר שטרית: האוצר לא יכול עכשיו לשנות את ההחלטה, הוא חייב לתת מקצה.

מאיר שטרית: בעניין הזה מול מע"צ יש התחייבות לתשע עשרה מיליון שקל לחמש שנים.

מאיר שטרית: מה, המדינה יכולה לקחת את תקציב הרכבת בחזרה, היא לא יכולה.

מאיר שטרית: יש התחייבות של המדינה להקצות עשרים מיליארד שקל.

מאיר שטרית: אותו דבר עם מע"צ.

מאיר שטרית: בתוך התקציב הזה יש ארבע מאות מיליון שקל בשנה שהוא צבוע רק לפרוייקטים בטיחותיים.

מאיר שטרית: במלים אחרות מע"צ כל שנה תקצה ארבע מאות מיליון שקל, לחמש שנים הקרובות לפחות זה מובטח, לטיפול בכשלי בטיחות בכבישים הקיימים.

מאיר שטרית: לצורך כך כזכור בדו"ח שיינין נעשתה בדיקה של כל הכבישים בארץ, ומצאנו שמתוך כלל הכבישים בארץ, בשנים עשר אחוז של הכבישים מתרחשות שבעים ואחד אחוז מהתאונות עם הרוגים.

מאיר שטרית: הכבישים הללו החלטנו לקחת אותם לידיים, לטפל בכשלי הבטיחות בכבישים הללו ולמנוע את התאונות הללו.

מאיר שטרית: אני מאמין שקשה למנוע את כולם, ואני רוצה להביא דוגמא.

מאיר שטרית: מסתבר למשל שבצמתים נהרגים שלושים ושניים אחוז מההרוגים.

מאיר שטרית: אם אנחנו ניקח את הצמתים הללו ונמחלף אותם, במקום שיהיה צומת, שבכלל לא תהיינה התנגשויות חזיתיות, בכל מקום יהיה מחלף, על פי מה שהמליצה הוועדה, נמנע את רוב התאונות בצמתים.

מאיר שטרית: שלושים ושניים אחוז הרוגים בצמתים.

מאיר שטרית: את זה אפשר למנוע.

מאיר שטרית: בתוך תקציב הרשות יש מאתיים מליון שקל לשנה המיועדים לטיפול בכשלי בטיחות בתוך השטחים העירוניים, כשהרעיון הוא בתוך שטחי הערים, ששם נהרגים כמעט שליש מההרוגים בשנה ניתן למנוע הרבה מאוד תאונות עם הרוגים אם נוכל לטפל בבעיות הבטיחות.

מאיר שטרית: אני אתן דוגמא פשוטה, אנשים בתוך הערים חוצים את הכביש, אפילו אם הוא ארבעה מסלולים עם אי תנועה באמצע, לא הולכים בדיוק במעבר חציה, פשוט חותכים, ולצערי הרבה פעמים נגרמים הרוגים בגלל זה, כי כשאנשים חותכים לא במעבר חציה, הנהגים לא תמיד זהירים ולא עוצרים בזמן או נוסעים במהירות יותר מידי גדולה ונגרמים הרוגים.

מאיר שטרית: אדם שנפגע מרכב, הוא מת.

מאיר שטרית: בתקציב הזה, הכוונה שלנו לאתר את המקומות שבהם יש בעיות ולפתור אותם.

מאיר שטרית: הדוגמא הכי בולטת, איך מונעים את העניין שאנשים יחצו בצורה פראית, עושים על אי תנועה גדרות מברזל שקופות, אדם לא יכול לקפוץ מעל הגדר, זה גובה מטר וחצי, אז כל האנשים יכולים לעבור רק במעבר חציה.

מאיר שטרית: אתה מונע את רוב התאונות של הולכי רגל שלא במעבר חציה.

מאיר שטרית: יבנה, אני מכיר כי זו העיר שלי, כל איי התנועה מסודרים ככה, יש אפס הרוגים ביבנה כבר כמה שנים בתאונות דרכים.

מאיר שטרית: מדוע, זה פשוט, זה לא בשמיים, אם מטפלים נכון, מעברי חצייה מסודרים, כדי שאנשים יוכלו לעבור רק במעבר חציה ולא לחצות.

מאיר שטרית: זה מונע.

מאיר שטרית: הכסף הזה, המטרה שלו, כל שנה מאתיים מליון שקל לשנה, זה מיליארד שקל לטפל בכשלי הבטיחות העירוניים.

מאיר שטרית: שוב, זה בתוך תקציב שלוש מאות תשעים מליון שקל, אותם חמש מאות חמישים מליון שקל תקציב הרשות, כוללים את התקציב הזה.

מאיר שטרית: אנחנו רוצים שבמשטרת התנועה יהיו כל משמרת ארבע מאות חמישים ניידות.

מאיר שטרית: המגמה שלנו היא לרכוש, באמצעות תקציב הרשות לבטיחות בדרכים ניידות למשטרת התנועה, ולהעמיד אותם בפריסה, שמתואמת עם המשטרה, כאשר הרעיון שלנו שכל עשרה קילומטר תהיה ניידת.

מאיר שטרית: אני נתתי להם השנה שמונים ניידות, המשטרה ניסתה להוריד ניידות.

מאיר שטרית: עשיתי צעקות, נבהלו וחזרו בהם.

מאיר שטרית: ואתה רואה שזה תרם, שמונים ניידות תרמו.

מאיר שטרית: אגב, אני רוצה לציין עוד נקודה חשובה, אכיפה משטרתית, שמטרתה לא לרדוף אחרי נהג אלא למנוע תאונות, לא לתפוס עבריינים.

מאיר שטרית: אף אחד לא רוצה לרדוף אחרי נהגים לתת להם רפורטים.

מאיר שטרית: אנחנו רוצים שאנשים ינהגו בזהירות ויחיו.

מאיר שטרית: בתחום הזה למשל בשנה שעברה, תקופת החגים, בין ראש השנה לסוכות, עשינו מבצע עם משטרת התנועה, בכל הארץ.

מאיר שטרית: פרשנו את המשטרה, על כל זרועותיה, יום ולילה באמת עשו עבודת קודש.

מאיר שטרית: מספר ההרוגים בתקופה ההיא ירד בשלושים ושניים אחוז בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד, ובחמישים אחוז בהשוואה לשנתיים קודם.

מאיר שטרית: במלים אחרות אכיפה יוצרת הרתעה ומניעת תאונות.

מאיר שטרית: בחודש שעבר עשינו בצפון מבצע, כי שם זה המחוז היחידי שהיתה בו עלייה במספר ההרוגים בהשוואה לשנה הקודמת.

מאיר שטרית: עשינו מבצע עם המשטרה בצפון שבועיים, של פריסה משטרתית רחבה בכל כבישי הצפון.

מאיר שטרית: מספר ההרוגים באותם שבועיים ירד בשבעים אחוז בהשוואה לתקופה המקבילה אשתקד.

מאיר שטרית: עכשיו אני רוצה שמבצע כזה יהיה בכל הארץ, כל הזמן, עשרים וארבע שעות ביממה.

מאיר שטרית: שיהיה כל עשרה קילומטר רכב של משטרה שיסע על הכביש ויוודא שלא עושים עבירות, ואנשים יהיו מורתעים, מספר התאונות ירד דרסטית.

מאיר שטרית: לכן אני אומר לך אמנון שאני מאמין שנוכל כבר בשנה הראשונה של ההפעלה להוריד דרסטית את מספר התאונות אני מקווה ונעשה הפתעה גדולה.

מאיר שטרית: וזה הצלת חיים ממש.

מאיר שטרית: תחומים אחרים עם משרד החינוך, הרשות, בתור תקציב אמורה להגיע עם משרד החינוך להסכם לעתיד כדי להכניס במסגרת שעות החינוך, על פי החלטת הממשלה, שעת חינוך אחת בשבוע, בכל המגזרים, שילמדו בטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: התלמידים ייבחנו בכתה י' מבחן לבטיחות בדרכים שייכנס לציון לבגרות.

מאיר שטרית: זו החלטת הממשלה.

מאיר שטרית: זה לא בחוק, זה יהיה במשא ומתן עם משרד החינוך, כי אנחנו לא יכולים להכתיב למשרד החינוך את תכנית הלימודים.

מאיר שטרית: משרד החינוך צריך בעצמו להכין את התכנית, אנחנו אתו בהידברות, אני חושב שכל הממשלה מחוייבת להשיג את העניין של בטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: החוק לא נותן ביטוי לכל מלה שנאמרה בדו"ח שיינין.

מאיר שטרית: החוק יוצר רק את הקמת הרשות לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: היתר ייעשה על ידי הרשות, באמצעות הרשות, בקשר עם משרדי ממשלה ואתי.

מאיר שטרית: דרכי עם משרדי ממשלה אחרים.

מאיר שטרית: אני מאמין שאפשר להשיג את כל היעדים שקבענו לעצמנו.

מאיר שטרית: ואני חושב שיש לנו היום את הכלי החזק ביותר להשיג את זה.

מאיר שטרית: לכן אמנון אני באמת מפציר בך ובחברי הוועדה - -

אמנון כהן: לא צריך להפציר.

מאיר שטרית: בממשלה החוק נדון שעה, אבל נדון לפני הממשלה ביני לבין משרד האוצר ומשרד המשפטים ימים ארוכים מאוד.

מאיר שטרית: וגם לילות.

מאיר שטרית: אני פונה אליך ולחברי הוועדה ולבקש, ובאמת אני לא יכול להגזים בעניין, מבקש לעשות כל מאמץ לסיים את החוק הזה היום, שנוכל להביא אותו לקריאה שלישית לפני פיזור הכנסת.

מאיר שטרית: אני אומר לך, בעיני זה יהיה אסון, ממש, לא פחות מאסון, אם הוועדה לא תגמור את הכנת החוק לקריאה שניה ושלישית לפני פיזור הכנסת.

מאיר שטרית: המשמעות של זה היא שכל העסק נדחה לשנה הבאה.

מאיר שטרית: אני מציע לאף אחד לא לקחת את זה על כתפיו ועל עצמו.

מאיר שטרית: הפוך, אני מציע לך מצווה, מצווה הבאה לידך -אל תחמיצנה.

מאיר שטרית: זו מצווה גדולה.

אילן ליבוביץ: את הקמפיין התקשורתי הזה כבר ראינו בעיתונים אתמול אדוני השר.

מאיר שטרית: תילחם אתה אם אתה רוצה נגד הדבר הזה.

מאיר שטרית: ראיתי שהסיעה שלכם ברובה הצביעה בעד בדיון בכנסת.

אילן ליבוביץ: דבר מכובד ביותר להצביע בעד החוק הזה.

אילן ליבוביץ: רק כשמעמקים בתוכן החוק, בין מה שהבטיחו לנו לבין מה שהציבור יקבל, האם יש תאימות, ואני לא כל כך בטוח.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת לא כל מה שנאמר בחוק, אתה מבין את כל החוק יותר מכולם, ישבו אנשים, ממשלה דנה, כולם טפשים רק אתה חכם.

מאיר שטרית: החוק לא נועד לתת ביטוי לכל מה שנאמר בדו"ח שיינין או בעיתונים.

מאיר שטרית: אני לא אחראי למה שכותבים בעיתונים.

מאיר שטרית: החוק נועד להקים את הרשות לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: הרשות היא הכלי שבאמצעותה יבוצע דו"ח שיינין.

מאיר שטרית: החוק איננו ביטוי לדו"ח שיינין.

מאיר שטרית: החלטת הממשלה מאמצת את דו"ח שיינין.

מאיר שטרית: סעיף אחד בדו"ח שיינין זה החוק, החוק הוא הקמת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: רשות סטטוטורית, עצמאית.

מאיר שטרית: על זה היה הויכוח בזמנו במשרד המשפטים, הוכרע הויכוח, תהיה רשות סטטוטורית עצמאית.

מאיר שטרית: כי המדינה חשבה, למרות שהנטייה הכללית בממשלה לא להקים רשויות סטטוטוריות, הנושא שהוא כל כך חשוב, המדינה חשבה שלמרות שהממשלה לא נוטה להקים רשויות עצמאיות לזה כן צריך.

מאיר שטרית: כי זה חשוב, זה הצלת חיים, ואף אחד לא יכול לזלזל בהצלחת חיים של אנשים.

אליעזר כהן: אדוני השר, אמרת כמה פעמים, הממשלה החליטה פה אחד, הנושא חשוב ורציני, שכנעת אותי עד הסוף.

אליעזר כהן: מדוע לא החליטה פה אחד להקים את הרשות מתקציב המדינה, אם זה כל כך חשוב מדוע זה לא מתקציב המדינה.

אליעזר כהן: זו שאלה אחת.

אליעזר כהן: וההערה שלי שאנחנו חברי ועדת כלכלה יושבים שבוע אחרי שבוע על נושא כיצד הממשלה מחליטה פה אחד להיכנס לכיסו של האזרח.

אליעזר כהן: אפילו בשבוע שעבר ישבנו, אפילו שידורי המונדיאל בכדורגל יקחו מהאזרח כמה מאות שקלים בשביל שהוא יצפה בכדורגל.

אליעזר כהן: הגיע הזמן להפסיק את העניין הזה.

מאיר שטרית: אתה צודק, תורידו את זה.

אליעזר כהן: אדוני השר, הנקודה המרכזית בהצעה שלכם שאתה שם על השולחן היא מדוע המימון של הרשות נעשה בדרך הזו.

אליעזר כהן: זה צריך להיות מתקציב המדינה ולא מכיסו של האזרח.

מאיר שטרית: חבר הכנסת כהן, אתה לא היית בחלק הראשון שדיברתי אני מבין, כי אני הסברתי את זה באריכות רבה.

מאיר שטרית: תדע לך, כשהיה דיון בממשלה על האגרה, האוצר התנגד, ביבי נתניהו התנגד ועמד על רגליו האחוריות.

מאיר שטרית: הוא ואנשי האוצר התנגדו בממשלה.

מאיר שטרית: אתה מכיר שר שהאוצר רוצה לתת לו כסף והוא לא מסכים?

מאיר שטרית: אני בדיון בממשלה, אגף תקציבים, יבוא קובי הבר יעיד, הוא אמר רבותיי, אנחנו מבקשים לא לעשות אגרה, אנחנו מוכנים לתקצב את זה, נגדיל השנה את התקציב למאתיים מליון שקל.

מאיר שטרית: אני התנגדתי בכל תוקף.

מאיר שטרית: הסברתי את זה קודם.

מאיר שטרית: מסיבה אחת פשוטה, אם אתה באמת רוצה שיהיו אמצעים וכסף למלחמה בתאונות דרכים זו הדרך, שלא תלוייה באוצר, שלא תלוייה בפקידי האוצר, לא תלוייה בשר האוצר.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר, הצעתי לאוצר, חברים אתם רוצים להימנע באגרה, יש לי דרך, הצעתי אותה רק האוצר לא הסכים כמובן.

מאיר שטרית: אמרתי אני מוכן לוותר על האגרה.

מאיר שטרית: תתנו לי את אותו כסף, את המאה חמישים שקל לחודש מאגרת הרכב.

מאיר שטרית: אני חותם עכשיו לבטל את האגרה.

מאיר שטרית: האוצר כמובן התנגד, אמר לא, זה לא.

מאיר שטרית: אבל זה הכנסות המדינה.

מאיר שטרית: האוצר התנגד כמובן בכל תוקף ולא יכולתי להעביר את זה.

מאיר שטרית: אם היה מסכים לתת לי את הכסף מאגרת רכב אני מחר בבוקר חותם.

אמנון כהן: אדוני השר, אתה סותר דברים, אתה אמרת שיש לך תשע עשרה מיליארד שקל לתשתיות משוריין, חמש שנים, אף אחד לא נוגע.

אמנון כהן: למה באותו מצב אתה לא יכול לשריין שלוש מאות תשעים מליון שקל, לחמש שנים, משוריין?

מאיר שטרית: כי הם לא מוכנים.

מאיר שטרית: האוצר לא מוכן.

מאיר שטרית: זו חברה, זה כסף שניתן לחברה.

מאיר שטרית: ברגע שהמדינה התחייבה לחברת מע"צ היא לא יכולה לחזור בה.

מאיר שטרית: כמו הרכבת.

מאיר שטרית: ברכבת נתנו עשרים מיליארד שקל לחמש שנים.

מאיר שטרית: זה ניתן לפני שנתיים.

מאיר שטרית: נעשו קיצוצים כמו שאתה רואה בכל משרדי הממשלה.

מאיר שטרית: ברכבת לא קוצץ שקל.

מאיר שטרית: לא יכולים, כי יש התחייבות.

מאיר שטרית: למע"צ הגענו לתשע עשרה מליון.

מאיר שטרית: אני רציתי עשרים, הם רצו חמש עשרה, הגענו לתשע עשרה.

אמנון כהן: אולי בשיתוף פעולה בין ועדת כלכלה עם השר נעשה מאמץ עליון שנשריין לחמש שנים.

מאיר שטרית: אתה לא יכול לשריין, ועדת כלכלה תתחלף עוד סיבוב אחד, מה זה יעזור, זה לא יעזור, כיוון שבעניין הזה זה עובדה, אמרתי לך, היה חוק למלחמה בתאונות דרכים שנתן לרשות מאתיים ארבעים מליון שקל, זה אחד הדברים הראשונים שקוצץ בתכנית הכלכלית.

מאיר שטרית: כי מה שאפשר לקצץ מקצצים כשיש מצוקה.

מאיר שטרית: פה זה מבטיח שזה קיים.

מאיר שטרית: אי אפשר להבטיח את זה בחוק.

מאיר שטרית: אתה לא יכול להבטיח תקציב בחוק.

מאיר שטרית: אין דבר כזה.

מאיר שטרית: אליעזר, הדבר השני הוא, אמרתי השנה כבר הציבור קיבל את הכסף בחזרה, כיוון שהשנה היתה ירידה בעלות ביטוח חובה בעשרה אחוז.

אליעזר כהן: אני לא מכיר אזרח אחד שיודע שהוא קיבל כסף בחזרה.

אליעזר כהן: אני רוצה לראות את זה.

מאיר שטרית: בחוק יש סעיף שאומר, בשנת 2004 חברות הביטוח שילמו ששה מיליארד שקל נזיקין ישירים על תאונות.

מאיר שטרית: אם הקטינו בעשרה אחוז את התאונות הציבור יקבל חזרה שש מאות מליון שקל, כשהוא משלם אגרה שלוש מאות מליון.

מאיר שטרית: זאת אומרת בנתונים הנוכחיים אין לי ספק שלא רק שהציבור יקבל חזרה את הכסף שלו כפול מכופל, כי ככל שנוריד תאונות הפרמיות ירדו, אלא גם הוא יישאר בחיים.

מאיר שטרית: אז אנחנו מבטיחים מצד אחד קיום לאורך זמן, בלי תלות בתקציב המדינה, ומצד שני אנחנו מקבלים בטיחות.

מאיר שטרית: ואנשים לא ימותו.

מאיר שטרית: הדבר השני, אליעזר, לגבי המונדיאל, אדוני ראש ועדת הכלכלה, מאחר וזה גם כן תחום השיפוט שלך נדמה לי הטלויזיה, כמי שעשה את חוק הטלויזיה בכבלים בוועדה זו ב-1986, חוק הטלויזיה בכבלים, חוק פרטי שלי, בחיים לא אמרתי ולא התכוונתי אף פעם שיתחילו לגבות מהציבור על כל שידור.

מאיר שטרית: אני חושב, אם אתה שואל אותי אמנון, בעיניי זה שערוריה.

מאיר שטרית: התשלום עבור הכבלים צריך לכלול הכל.

מאיר שטרית: המשחקים האלה שפתאום עושים כסף על גבו של הציבור, אני אומר לך, בעיניי זו שערוריה.

מאיר שטרית: אני מציע לך, זו הזדמנות יוצאת מהכלל עכשיו בערב הבחירות, תביא לוועדת הכלכלה את הנושא, תביא את החברות, תגיד להם אם אתם מחייבים, כאשר מה שקבוע בחוק אגב, שתוך חמש שנים כתוב בחוק, תקרא אותו, תוך חמש שנים כתוב תהיה פרסומת בכבלים.

מאיר שטרית: תפעיל פרסומת בכבלים וגמרת את העניין.

מאיר שטרית: אני מבטיח לך שאם תפעיל פרסומת בכבלים אתה תראה שהעניין הזה יורד מהפרק.

אמנון כהן: חבר הכנסת ליבוביץ, נאמרו פה דברים על ידי השר, ואני יש לי תחושה קשה מאוד, משרד האוצר תתכוננו להשיב, יש לי תחושה קשה, איך אפשר מצד אחד לשריין תקציבים לחמש שנים, מצד אחד אין נאמנות ואומרים שאם נותנים את זה לשנה, שנתיים, אפילו יגידו לחמש שנים שנה הבאה בקיצוץ הראשון כבר יקצצו תקציב.

אמנון כהן: ואני מרגיש שמשרד האוצר, כל הממשלה מחפשת דרכים איך להתנער מלתת כסף, בפעילות הזאת שאתם עכשיו נותנים דרך שיגבו אגרה נוספת לפעילות הזאת, תצפו לחוקים חדשים, מחר יגידו אנחנו רוצים ביטחון יותר, השר לביטחון פנים יבוא, יגיד אין כסף לביטחון, אז יהיה מס ביטחון, ותהיה קרן מיוחדת לנושא הזה, כל אזרח ישלם עכשיו כך וכך לנושא הזה.

אמנון כהן: יבוא שר הבריאות, ירצה להרחיב את סל התרופות, אנחנו רוצים קרן מיוחדת, גם ככה אנחנו שומעים סיפורים קורעי לב של האזרחים שמשלמים מס בריאות, שמשלמים את הכל, וכשהוא צריך את התרופה שלו, אין תרופה.

אמנון כהן: לכן זה תקדים מאוד מסוכן, בשביל האוצר.

אמנון כהן: לכן אני אומר, גם בשנים האחרונות קמו עמותות רווחה, מדינת ישראל לא מטפלת באזרחיה, לא מטפלת באנשים עניים, מתנערת, אז קמות עמותות.

אמנון כהן: אני לא אתן כסף לרווחה, אתם תקימו עמותות, תעשו הכל, ואיפה אנחנו הולכים להגיע.

מאיר שטרית: אבל מה זה קשור, זה כלי של המדינה.

אמנון כהן: סליחה אדוני השר, הכל קשור.

אמנון כהן: המדינה מתנערת מאחריות בכל תחום ותחום.

אמנון כהן: עכשיו זה בתחום הזה, ובבטיחות בדרכים, מחר זה רווחה, מחרתיים זה ביטחון, וככה זה ממשיך.

מאיר שטרית: המדינה לא מתנערת, המדינה לוקחת אחריות, למה אתה אומר מתנערת מאחריות.

מאיר שטרית: המדינה לוקחת אחריות, לא מתנערת מאחריות.

אמנון כהן: שום אחריות.

אמנון כהן: אם אתה מטיל על אזרחים, שום אחריות.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד המדינה מטילה על אזרחים מס הכנסה גם כן, אז מה.

יואב: עמדת האוצר היתה כמו שהשר אמר, העמדה המקורית היתה שאפשר לתת את זה מהתקציב וזה צריך להינתן מהתקציב, בדיוק מאותם טיעונים שהיושב ראש השתמש בהם.

יואב: לחילופין.

אמנון כהן: אני מבקש ללמוד מהאוצר מדוע לא ישריינו את התקציב הזה לחמש שנים.

אמנון כהן: זה מאמץ חשוב ביותר.

אמנון כהן: אתה יודע מה, אני עכשיו מתקצב לשנתיים, נלמד את הנושא אחרי שנתיים.

יואב: זו הסיבה שיש תקציב והוא מנוהל.

יואב: למדינה יש משאבים מוגבלים והיא צריכה להחליט מה יותר חשוב, והאם העניים או החולים יותר חשובים מנפגעי תאונות דרכים, או כמה כל אחד באופן יחסי חשוב, וזה המשמעות של ניהול תקציב.

יואב: ומחלקים את התקציב בין השימושים השונים.

יואב: על זה מתקיימים דיונים בממשלה, ויש הצבעה בכנסת.

מאיר שטרית: אני רוצה להתייחס לזה.

מאיר שטרית: אני מייצג את הממשלה.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, נציגי האוצר פה לא יכולים להגיד מלה נגד החוק הזה ולא להתנגד לשום אייטם בחוק הזה.

מאיר שטרית: הדיונים האלה נעשו בממשלה, נציגי האוצר פה לא יכולים להציג עמדה שונה ממה שהחוק מציע.

מאיר שטרית: ואני מציע לכל פקידי הממשלה שאיש לא יעז להציג פה עמדה שונה, אני אומר, שאיש לא יעז, אני מאיים, כן, שאיש לא יעז.

מאיר שטרית: התקנון קובע, נציג ממשלה.

אמנון כהן: אל תאיים על פקידי ממשלה.

מאיר שטרית: אני אגיד את דבריי, ואתה לא תפריע לי.

אמנון כהן: אני אומר עוד פעם, אתה אל תאיים על פקידי ממשלה.

אמנון כהן: לא על פקידי אוצר ולא על פקידי ממשלה.

מאיר שטרית: אמנון, עם כל הכבוד לך, אני מבקש להעיר הערה, תיתן לי להעיר הערה.

מאיר שטרית: אני אתערב ואגיד מה שאני רוצה.

מאיר שטרית: אתה לא תגיד לי מה להגיד.

אמנון כהן: אל תאיים על אף אחד.

אמנון כהן: אני שואל, לא אתה.

מאיר שטרית: אתה לא יודע לנהל ועדה.

מאיר שטרית: אם היית יודע לנהל ועדה מזמן החוקים היו עוברים.

מאיר שטרית: אתה לא יודע לנהל ועדה, זאת הבעיה שלך.

מאיר שטרית: אתה לא יודע לנהל ועדה, זאת הבעיה שלך.

מאיר שטרית: אתה לא יודע מה זה ועדה.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, תן לי להגיד דבריי.

אמנון כהן: לא, לא עכשיו.

מאיר שטרית: גם אתה לא תגיד, עם כל הכבוד לך, נציג האוצר לא רשאי להגיד דבר בניגוד לממשלה.

אמנון כהן: אתה לא תקבע מה להגיד.

מאיר שטרית: ועוד איך אני אגיד.

מאיר שטרית: נציג האוצר לא רשאי להגיד מלה בניגוד לעמדת הממשלה.

מאיר שטרית: נראה, בבקשה, נשמע נציג אוצר שידבר נגד הממשלה.

קריאה: אני מציע ששר האוצר יבוא לפה.

מאיר שטרית: מי אתה מדבר, מה אתה מציע, כל אחד תוקע את האף שלו להגיד מה שהוא רוצה, האוצר יבוא, לא יבוא.

מאיר שטרית: אני מכבד את האנשים מאוד, יש כללים לעבודת ממשלה.

מאיר שטרית: אמנון, יש כללים.

אמנון כהן: פה אני קובע כללים.

אמנון כהן: אני קובע כללים פה כרגע.

אמנון כהן: כרגע החוק בוועדה, לא בממשלה.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, יש כללים לעבודת ממשלה.

אמנון כהן: אבל יש כללים לעבודת ועדה, אדוני, אל תתערב.

אמנון כהן: יש הפרדת רשויות בין ממשלה לבין הכנסת.

אמנון כהן: אם אדוני ותיק ולא יודע אז תלמד עכשיו.

אמנון כהן: אל תתערב בדיונים של הוועדה.

מאיר שטרית: ועוד איך אני אתערב, בשביל זה אני פה.

מאיר שטרית: זה חוק ממשלתי שלי.

אמנון כהן: בשום דבר אל תתערב.

אמנון כהן: אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים.

מאיר שטרית: נראה, נראה אותך.

אמנון כהן: אתה יכול למשוך את החוק.

מאיר שטרית: תהיה גיבור גדול, נראה אותך.

אילן ליבוביץ: אדוני היושב ראש, אדוני השר, עם כל הכבוד לאדוני השר, בסופו של דבר אנחנו רוצים להוציא, ואני חושב שאין פה ויכוח בין אף אחד מחברי הוועדה והיושבים בעולם, שאנחנו רוצים להפחית את כמות תאונות הדרכים ולעשות טוב יותר למדינת ישראל.

אילן ליבוביץ: אבל אני חושב, עם כל הכבוד אדוני השר, שאנחנו לא צריכים לנהוג מעשה פזיז ובפופוליזם של ערב בחירות להעביר תחת ידינו חוק רק כדי להעביר אותו.

אילן ליבוביץ: ונדמה לי שההתנהגות והדברים שלך אדוני פה כמו שהם נשמעים הבוקר זה רק בואו נעביר כמה שיותר מהר שאני אוכל לבוא לבוחרים שלי עם הישג שיש לי חוק להפחתת תאונות הדרכים.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, זה לא הבוחרים קובעים בעניין.

אילן ליבוביץ: דו"ח שיינין יש בו דברים טובים מאוד, רק כשהוא מתורגם בסופו של דבר לחוק, אני שואל את השאלות ואני לא יודע, לא ראיתי בחוק את התשובות.

אילן ליבוביץ: אני אקח לדוגמא רק את השאלה של הסמכות לסגור כביש מטעמים בטיחותיים, שדו"ח שיינין רוצה לתת לרשות הלאומית.

אילן ליבוביץ: את זה בחוק חיפשתי, לא מצאתי מאיפה נובעת הסמכות למשל להכריז על כביש סגור לרשות החדשה.

אילן ליבוביץ: אישור מהנדס הרשות לכביש, איפה זה מופיע בחוק.

אילן ליבוביץ: זה המלצה של ועדת שיינין.

אילן ליבוביץ: ואני מדבר כרגע בנושאים של בטיחות בדרכים.

אילן ליבוביץ: איפה מופיע בחוק שכביש שנסלל במדינת ישראל יצטרך לקבל את אישור הרשות לנושא הבטיחותי שלו.

אילן ליבוביץ: וזה נושא של בטיחות.

אילן ליבוביץ: וזה לא מופיע בחוק.

אילן ליבוביץ: לפחות מתוך ההבנה שלי.

אילן ליבוביץ: יכול להיות שאני לא מבין.

אילן ליבוביץ: הנושא של למשל, הדו"ח קובע למשל שיושב ראש הרשות יהיה מנכ"ל המשרד והוא קובע פילוסופיה שלמה מדוע יושב ראש הרשות צריך להיות גם מנכ"ל משרד התחבורה.

מאיר שטרית: מאיפה אתה לוקח את זה, אין דבר כזה.

אילן ליבוביץ: אני אומר, בדו"ח.

אילן ליבוביץ: מועצת הרשות, אני מקריא מעמ' 34 בדו"ח, מועצת הרשות מורכבת מנציגי גופים, אני מדבר מדו"ח שיינין, מועצת הרשות מורכבת מנציגי גופים שהרשות מצאה להם תקציבים והם שותפים להחלטות על חלוקת התקציב.

אילן ליבוביץ: יושב ראש מועצת הרשות הוא מנכ"ל משרד התחבורה, משרד שהרשות צריכה לפקח על פעילותו בתחומי הבטיחות בדרכים.

אילן ליבוביץ: זה כתוב בדו"ח, בעמ' 34 מר שיינין.

יעקב שיינין: זה מציין את המצב הקיים ואומר שזה לא טוב.

אילן ליבוביץ: גם התקציב של הרשות, שאדוני השר דיבר עליו, שמדובר, בדו"ח מדובר על תקציב שנתי של חמש מאות חמישים מליון שקל.

אילן ליבוביץ: הדו"ח אומר שאם אנחנו גובים את האגרה של עשרה, תשעה אחוז, אנחנו מגיעים לשלוש מאות תשעים מליון שקל, ועוד מאה ששים מהאוצר.

אילן ליבוביץ: החוק, מתוך החוק אין שום הבטחה למאה ששים האלה.

אילן ליבוביץ: יכול מחר משרד האוצר, כמו שהוא בא עד היום ואמר בתקציב המדינה בסדרי עדיפויות כאלה ואחרים, מחר אני מנצל את המאה ששים.

אילן ליבוביץ: יש שלוש מאות תשעים, או שאנחנו מבטיחים בחוק הזה את התקציב במלואו, זה אומר שבשנה הבאה משרד האוצר לא בא ואומר יש להם כבר שלוש מאות תשעים מיליון שקל, כי הם מקבלים את ההיטל, למה הם צריכים את העוד מאה ששים.

אילן ליבוביץ: אני מבטל את זה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים להבטיח, כי יש הרבה מאוד סעיפים שמטפלים במאבק בתאונות דרכים, וסעיפים שונים אומרים צדדים אחרים לגמרי.

אילן ליבוביץ: בעניין התקציבי, בהנחה שכבר הסכמנו שאנחנו מטילים היטל של תשעה אחוז אנחנו צריכים להבטיח את התקציב הכולל שלא יהיה מצב שמחר משרד האוצר בא ואומר, כמו שאתה אומר, חשש שלך, שאם הם לא נותנים חמש מאות חמישים הם יקחו גם את המאה ששים שיש.

אילן ליבוביץ: נתחיל בנושא של הנוכחות המשטרתית המוגברת, נעבור לנושא של הלימודים שהתייחסת אליהם, תכניות הלימודים, יש פה הרבה מאוד דברים שאני לא מבין איך מהקמת הרשות אנחנו מביאים לאותם דברים טובים בסופו של דבר, כי אנחנו לא נותנים בחוק הזה את הכלים לדעתי המספיקים לרשות ליישם את מה שאומר הדו"ח.

אילן ליבוביץ: כי לסייע באכיפה ובזה, כתוב איזה תפקיד כזה מאוד ערטילאי.

אילן ליבוביץ: אבל האם זה אומר שהיא תוכל לקחת אלף חמש מאות חיילים ולהציב אותם במקום שוטרים בסופו של דבר כמו שמומלץ בדו"ח?

אילן ליבוביץ: בתפקידי הרשות, בסעיף קטן 6(8) כתוב: "לסייע בתיגבור מערך האכיפה".

אילן ליבוביץ: איך מתוך זה אתה מביא אלף חמש מאות חיילים להיות שוטרים במערך האכיפה יש פה הרבה מאוד שאלות שצריך לתת עליהם את הדעת, ולכן עם כל הכבוד אני לא חושב שאנחנו יכולים פה היום, בשעתיים או שלוש לגמור את החוק הזה וללכת הביתה.

אילן ליבוביץ: ובסופו של דבר בנושא התקציב, אני אומר לך, אדוני השר, מדינת ישראל מצאה לנכון לתת שניים וחצי מיליארד שקל מענק לאינטל עבור הקמת מפעל, ובסדר בעדיפויות שלה היא לא מוצאת שניים וחצי מיליון שקל לחמש שנים למאבק בתאונות הדרכים, את זה הציבור ישלם.

אילן ליבוביץ: זה דבר שמישהו צריך לתת עליו את הדעת.

אילן ליבוביץ: לא יכול להיות שלהקמת מפעל יהיה שניים וחצי מיליארד שקל, וחמש שנים למאבק בתאונות הדרכים, לחסוך בחיי אדם, ואתה מדבר על המספרים, שש מאות מליון שקל בשנה וכו', את זה לא מוצאים את הכסף הזה.

אילן ליבוביץ: אז פה מישהו צריך לתת הסברים הרבה יותר מאשר זה יוריד וזה יפחית וזה הכל.

אילן ליבוביץ: וכשאנחנו מדברים על הכסף, אני חושב שזאת הנקודה הכואבת ביותר לציבור, כי הוא רוצה לדעת שבסופו של יום הוא יקבל תמורה מה שנקרא בעד האגרה.

אילן ליבוביץ: ואת זה אנחנו צריכים לוודא שהחוק הזה באמת יתן לו בסופו של דבר את התמורה בעד האגרה, ולא באיזה שהם הבטחות כאלה ואחרות.

אילן ליבוביץ: ואני רק רוצה בנקודה הזאת לומר דבר אחרון, צריך לראות אם אנחנו מגבילים את זה בזמן או לא.

אילן ליבוביץ: הוועדה, אם אני זוכר נכון את דו"ח שיינין, הוא דיבר על סדר גודל של חמש שנים.

מאיר שטרית: למה צריך להגביל אותו, אתה רוצה לבטל את הרשות אחרי חמש שנים?

אילן ליבוביץ: אני לא אמרתי שאני רוצה, אתה רוצה להטיל היטל על הציבור, לפחות אם אני הבנתי נכון את דו"ח שיינין הוא דיבר על זה שתוך חמש שנים אפשר אחרי זה להביא לביטול, נגיע לרמה כזאת של תאונות דרכים, של הישגים במניעה שאנחנו לא צריכים יותר את הנושא הזה.

אילן ליבוביץ: אז או שאנחנו מגבילים את זה או שלא, אבל אי אפשר לבוא היום ולהשיט על הציבור כזאת מטלה.

אילן ליבוביץ: ואני אומר לך, יש היום את ועדת השרים לנושא אלימות, מי תוקע לי שמחר לא תבוא הוועדה הזאת ותגיד עכשיו כל תושב במדינת ישראל ישלם מאה שקל, לא מאתיים שקל כמו שעולה מהדו"ח הזה, כדי להילחם באלימות בחברה הישראלית.

אילן ליבוביץ: האם ככה אנחנו מפריטים את כל המחוייבויות של הממשלה כלפי הציבור?

מאיר שטרית: ראשית לגבי עניין הבחירות, חבר הכנסת ליבוביץ, עם כל הכבוד אני פועל על החוק הזה, בלי קשר לבחירות, הרי אני האחרון שציפיתי שהכנסת תתפזר עכשיו, זה נגד רצוני, וכל רצוני היה לגרום לכך, כל מה שמאיץ בי זה הרצון לגמור את הקמת הרשות עוד לפני השלושים בדצמבר.

מאיר שטרית: כי אם אני לא גומר את החקיקה לפני השלושים בדצמבר אני לא יכול להקים רשות בראשון לינואר.

מאיר שטרית: זה מה שמאיץ בי, לא הבחירות, ובעיניי הבחירות הם אסון לעניין הזה.

מאיר שטרית: אני נלחם על זה כבר שנה פלוס, שנה וחצי, מאז שנכנסתי למשרד התחבורה, בכל כוחי, בכל מקום באותה עוצמה, באותה התלהבות אמנון, כדי לגרום לזה שהעסק ייגמר ולא ייסחב עוד חמש שנים אחורה.

מאיר שטרית: לכן אילן, , אין לי פה שום עניין בחירות.

מאיר שטרית: אם אתם תעבירו עכשיו את החוק, אתם יכולים להתפאר בזה בבחירות שוועדת הכלכלה עשתה את המעשה הכי חשוב לדעתי בקדנציה הזאת להצלת חיי אזרחים.

מאיר שטרית: אני חושב.

מאיר שטרית: לגבי דו"ח שיינין, ידידי אילן, החוק איננו תרגום של דו"ח שיינין.

מאיר שטרית: ממש לא.

מאיר שטרית: דו"ח שיינין הוא מערכת ארוכה מאוד של החלטות והמלצות לממשלה שהממשלה קיבלה אותם.

מאיר שטרית: היא אימצה את הדו"ח.

מאיר שטרית: החלטות הממשלה יש להם משמעות, הם מחייבות את הממשלה.

מאיר שטרית: בתוך דו"ח שיינין יש סעיף אחד שזה הביטוי שלו, החוק הזה.

מאיר שטרית: הסעיף מטיל עלי להקים, לעשות חוק להקמת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מאיר שטרית: לכן החוק הזה בא לטפל רק בסעיף הזה.

מאיר שטרית: הקמת הרשות.

מאיר שטרית: הרשות היא הכלי שבאמצעותו נשיג את כל מה שהממשלה החליטה בדו"ח שיינין.

מאיר שטרית: הרשות תנהל משא ומתן עם משרד החינוך, נקבע את המסקנה איזה תקציב אנחנו ניתן למשרד החינוך, מה הם נותנים, נקבע את תכנית הלימודים, שהם יציעו, משרד החינוך, כי אנחנו לא מומחים בחינוך, משרד החינוך מומחה בחינוך, איך לשלב את זה בתכנית הלימודים.

מאיר שטרית: הרשות תנהל, תגיע להסכם עם משטרת התנועה לגבי רכישת ניידות נוספות למשטרת התנועה, הקצאת אנשים נוספים, למשל לא מופיע בדו"ח, כמו שאתה שם לב, העניין של גיוס החיילים.

מאיר שטרית: אני מאוד רציתי שיהיה בחוק סעיף לגיוס חיילים.

מאיר שטרית: לצערי לא הצלחתי את הסעיף הזה להעביר בחוק, כיוון שמתנהל דיון מאוד רחב בממשלה בכלל על הקצאת חיילי סדיר לשירות במשטרה או בכוחות הביטחון.

מאיר שטרית: לצערי, בחוק אני הכנסתי, הרבה מאוד מהסעיפים שאתם אומרים היו בחוק, משרד המשפטים התנגד להם מכל מיני סיבות, תיכף אני אסביר מדוע, אבל לגבי החוק הזה גם הכנסנו סעיף שאומר שיהיה גיוס של אלף חמש מאות חיילים מצה"ל בשירות סדיר למשטרת התנועה.

מאיר שטרית: מאחר ומתקיים דיון על ידי המטה ללוחמה בטרור ועל ידי המועצה לביטחון לאומי בממשלה לגבי הקצאת חיילים הממשלה החליטה להוציא את הסעיף הזה מהחוק, במטרה שאם יימצא לו פתרון יתנו דרך החוק הכללי לשירות הביטחון הקצאת חיילים.

מאיר שטרית: ואני כבר אומר לך אדוני היושב ראש וגם לאילן, אנחנו התכוונו לרכוש את החיילים הללו מצה"ל, זאת אומרת לשלם עבור החיילים האלה לצה"ל.

מאיר שטרית: חייל עולה לצה"ל איקס כסף, אנחנו התכוונו מתקציב הרשות לשלם לצה"ל את הכסף הזה, לקבל חיילים בשירות חובה, וצה"ל יכול לעשות עם הכסף הזה אאוט-סורסינג לשירותים אחרים, נגיד במקום שיעסיקו טבחים או מסגרים יעשו עם זה אאוט-סורסינג, והיה לנו הסכם.

מאיר שטרית: לצערי כרגע עומד העניין הזה לדיון.

מאיר שטרית: אם זה לא ילך הכוונה שלי היא להחדיר את העניין הזה באמצעות שירות לאומי במקום צה"ל.

מאיר שטרית: אני היום כבר בקשר עם עמותות של שירות לאומי, שמגייסות בנים ובנות לשירות לאומי שישרתו במשטרת התנועה.

מאיר שטרית: אם העניין של הצבא לא ילך זו האלטרנטיבה השנייה, ויש לנו את הכסף לעשות את זה בתקציב הרשות.

אמנון כהן: יש לי תחושה שבכסף שאנחנו ג ובים מהציבור עכשיו אנחנו נממן את משרד הביטחון פנים שייתן ניידות, אנחנו ניתן לצה"ל את הכסף של החיילים, אבל איפה הממשלה, איפה המשרד הייעודי, הוא צריך לעשות אכיפה, המשרד לביטחון פנים, הוא צריך לשים ניידות.

מאיר שטרית: למשרד לביטחון פנים היום, אנחנו רוצים לקחת את נושא הבטיחות בדרכים, לייעד לו תקציב ספציפי, צבוע, שאיננו תלוי בגורמי ממשלה.

מאיר שטרית: אתה צודק אילן בהערה לגבי המאה ששים מליון שקל, שלכאורה הממשלה יכולה מחר לקצץ את התקציב הזה.

מאיר שטרית: אתה צודק.

מאיר שטרית: לי מאחר והמאה ששים מליון שקל כבר קיים התחייבות של האוצר לרשות הקיימת היום, והוא קבוע משנה לשנה, אני לקחתי את התקציב הזה כנתון ולא ביקשתי שקל נוסף מהאוצר שלא תהיה התנגדות תקציבית.

מאיר שטרית: ואני חוזר ואומר, אני ביקשתי מהאוצר, יעידו פה אנשי האוצר, ביקשתי מהם.

מאיר שטרית: אני מוכן לוותר על האגרה בכלל, אם יתנו דבר אחד, את אותם מאה שקל יקחו מאגרת כלי רכב שאנחנו גובים.

מאיר שטרית: אז אמרתי בבקשה, הציבור משלם אגרת כלי רכב, בואו ניקח מאגרת כלי רכב את הסכום הזה, מאה חמישים שקל לכל אגרה, נשים את זה ברשות לבטיחות בדרכים, ולא צריך אגרה.

מאיר שטרית: לזה האוצר כמובן לא מסכים, כי מבחינתו האגרות הם הכנסות מדינה, ואם הוא נותן אז הוא כבר מתחייב תקציבית, והוא צריך להוריד ממשרדים אחרים.

מאיר שטרית: לכן בלית ברירה, במטרה באמת להבטיח שיהיה כסף לרשות הזאת לנושא כל כך חשוב הלכנו בדרך הזאת.

מאיר שטרית: אני לא אומר את זה בשמחה רבה.

מאיר שטרית: גם אני רוצה להיות נחמד לציבור ולא רוצה להטיל על הציבור אפילו גרוש מס.

מאיר שטרית: אני ודאי שלא רוצה, אבל אני חושב שבנושא הנוכחי זה חשוב.

מאיר שטרית: אגב, בסקר שנעשה על ידי תנועת אור ירוק אחרי החלטת הממשלה על האגרה, שבעים ושניים אחוז מהציבור תמכו בהטלת אגרה.

מאיר שטרית: תמכו בחוק עם הטלת אגרה.

אליעזר כהן: זה בתנאי שתוכיח לו שאתה מחזיר לו אחרי זה לכשזה יקרה.

מאיר שטרית: אליעזר, זה כבר עכשיו קורה.

אבי נאור: למען הדיוק, בלי להוכיח קרוב לששים אחוז אמרו אנחנו מוכנים.

אבי נאור: עם השאלה הנוספת שיקבלו את הכסף בחזרה זה עלה לקרוב לשבעים אחוז.

אליעזר כהן: ברור לך שתצטרך להוכיח.

מאיר שטרית: אליעזר, כבר היום ירדו אגרות הביטוח בעשרה אחוז.

מאיר שטרית: כבר עכשיו.

מאיר שטרית: רק ממה שעשינו כרגע במשרד התחבורה והמשטרה ביחד הורדנו את התאונות, ירדו אגרות בעשרה אחוז.

מאיר שטרית: לכן אילן, אני אומר לך, אין פה באמת, תאמין לי, בכל לבי.

מאיר שטרית: אין פה שום עניין פוליטי, אין פה עניין בחירות, יש פה עניין של הצלת חיים.

מאיר שטרית: ואני חושב שהחוק הזה, שאני הייתי מאושר הרבה יותר גם לי אם הייתי יכול לקחת כל תקציב הרשות הזאת כולה מתוך אגרות כלי הרכב.

מאיר שטרית: היה נהדר, הלוואי ויכולתי, אבל אין לי אופציה כזאת.

מאיר שטרית: האופציה הפחות טובה בעיניי היא אגרה על הציבור.

מאיר שטרית: אני חושב שהאגרה הזו שווה לציבור, כי אמנם הוא משלם אבל הוא יישאר בחיים.

מאיר שטרית: נחסוך גם חיים והציבור יחסוך את הכסף הזה לדעתי פעמיים ושלוש יותר.

מאיר שטרית: לכן אני עוד פעם פונה לאדוני היושב ראש ומבקש באמת לעשות כל מאמץ להשלים את החקיקה הזאת, כי באמת בנפשנו הדבר, הפעם זה תרתי משמע בנפשנו הדבר.

מאיר שטרית: אני רוצה להתנצל אדוני היושב ראש, יש לנו עכשיו ישיבת סיעה מאוד חשובה שאני לא יכול להיעדר ממנה.

אילן ליבוביץ: אפשר רק לתקן את השר בנתון אחד, בשנת 2003 ביבנה היו ארבעים תאונות עם כלי רכב.

מאיר שטרית: אמרתי הרוגים.

מאיר שטרית: אף הרוג.

אילן ליבוביץ: הרוגים אני לא יודע, לא רשום לי פה הרוגים.

מאיר שטרית: אני יודע.

מאיר שטרית: אפס הרוגים.

מאיר שטרית: אני דיברתי על טיפול בכשלים העירוניים בתוך הערים, במקומות שעושים את זה אין הרוגים בקרב הולכי הרגל.

אילן ליבוביץ: שגם זה דרך אגב במסגרת הסמכויות שניתנות לרשות עדיין לא הצלחתי להבין, היא צריכה את הסמכות כלפי הרשות המקומית.

מאיר שטרית: על זה לא עניתי, אני מצטער.

מאיר שטרית: בחוק המקורי שאני הגשתי כתוב שיש סמכות לרשות לעשות את זה.

מאיר שטרית: אנשי משרד המשפטים, בצדק, אמרו שסטטוטורית אתה לא יכול לתת לגוף סטטוטורי סמכות שנמצאת במשרדי ממשלה של אכיפה.

מאיר שטרית: לכן על פי החוק הרשות יכולה להמליץ בפני שר התחבורה שכביש מסויים לא ייפתח, ההחלטה תהיה שלי.

מאיר שטרית: ואם אני אשתכנע שהם צודקים שזה לא בטוח אני אורה לסגור את הכביש.

מאיר שטרית: כמו שקרה ברמת השרון עכשיו, שפתחו כביש בצורה פרטיזנית, סגרתי אותו.

אמנון כהן: בנושא האישור של התקציב, יש לי עוד כמה אופציות, בסוף הדיון אני אגיד, ואנחנו נעשה מאבק ביחד לגייס את התקציב, מראש אני אומר לך, לא יהיה מצב שיטילו מס על אזרחים והממשלה, המאה ששים מליון שקל שלה לא יובטח בחוק.

אמנון כהן: שלא יהיה מצב ששנה אחת הם יתנו, שנה אחרי זה.

מאיר שטרית: אולי זה רעיון טוב.

אמנון כהן: מעבר לזה יש לי עוד כמה דרכים לגיוס תקציבים מהאוצר או מצ'ינגים אחרים, ואנחנו ביחד.

מאיר שטרית: לזה צריך הסכמת האוצר כידוע.

אמנון כהן: בשביל זה אני כבר מראש עושה את השירות של ועדת הכלכלה, ופה השיתוף פעלה בין הרשות המבצעת לרשות מחוקקת שיכלה לעשות.

אמנון כהן: ויש הפרדה ברורה בין הרשויות אדוני.

מאיר שטרית: דווקא יש חיבור אני חושב.

מאיר שטרית: להתראות, תודה רבה.

אמנון כהן: הבעיה היא בעיה של תיקצוב, ואני פה חוזר על דברים בגלל שאת צריכה לשמוע, הנושא של הטלת מס נוסף על אזרחי מדינת ישראל זה כאילו ההתנערות של המדינה מהאזרחים ועל כל דבר ודבר אנחנו מטילים מס, ויכולה להיות סכנה מבחינת

אמנון כהן: כם, מבחינת משרד האוצר, שכל שר בעתיד יכול לבוא עם תכנית כזו או אחרת, פעם בנושא של ביטחון האישי, פעם זה יכול להיות בנושא של אלימות, פעם בנושא של חינוך, יגידו אנחנו לא סומכים על האוצר ואנחנו רוצים להטיל כרגע מס נוסף על האזרחים, רוצים חינוך טוב, תשלמו.

אמנון כהן: רוצים מאבק באלימות, תשלמו.

אמנון כהן: רוצים מאבק בנגע הסמים, תשלמו.

אמנון כהן: ואז כל אחד יקים לו קופה ייעודית לכל נושא ונושא.

אמנון כהן: אז אנחנו כבר רואים את זה גם בנושא העמותות, שהחברה הקימה בעצמה כי מדינת ישראל התנערה בנושא הרווחה, וקשישים, ועניים.

אמנון כהן: אז אנחנו הופכים את המדינה כביכול, כל אחד שיעשה מה שהוא רוצה.

אמנון כהן: דבר שני, פה אנחנו נותנים תקציב לרשות שהוא מממן ניידות למשרד לביטחון פנים.

אמנון כהן: איפה משרד לביטחון פנים, מה, זה לא ייעוד שלו לעשות אכיפה?

אמנון כהן: למה לא להגדיל לו בתקציב שלו, למה מהרשות לפה.

אמנון כהן: רוצים לגייס חיילים, אלף חמש מאות חיילים, אז יש רעיון שאת המימון של החיילים, שמשרד הביטחון צריך לתת, הרשות תיתן.

אמנון כהן: זאת אומרת זה בין כה עובר מכיס לכיס הרי, אז מטילים על האזרח מטלות והמדינה מתנערת, לא רוצה לתת ניידות, אז רשות, הציבור, משהו פה לא נראה טוב.

אמנון כהן: איך אנחנו תוקפים את זה.

אמנון כהן: זאת אומרת המטרה היא נעלה, זה חיי אדם.

אמנון כהן: אבל הדרך שעושים את זה, תקציבית, בעייתית מאוד.

יוליה מרוז: קודם כל אדוני היושב ראש אני חייבת לציין שכל מה שאמרת זה פשוט כאילו חזרת על הדברים שהושמעו, קודם כל היום, וגם אני זוכרת בדיוק גם את הדיון שהיה בוועדת כלכלה בראשותך כשהוצגה לראשונה בעצם, הוצגו לראשונה בעצם המסקנות של הדו"ח.

יוליה מרוז: אתה בטח זוכר שבמסגרת ההסתייגויות, גם של הדרג המקצועי וגם של שר האוצר, שהיו להמלצות ואחר כך להצעת החוק, נאמרו דברים שהם לחלוטין זהים למה שאמרת הרגע.

יוליה מרוז: מס ייעודי זה לא משהו שעומד בקנה אחד עם מדיניות האוצר, יש הפרדה בין הכנסות להוצאות, התנגדנו לזה.

יוליה מרוז: הממשלה הכריעה.

יוליה מרוז: אתה זוכר מה אמרתי לך בדיון האחרון של ועדת הכלכלה, שאני מקווה שעכשיו, במסגרת דיוני התקציב אנחנו נדון בהמלצות ואולי נצליח להגיע גם לאיזה שהוא סיכום תקציבי.

יוליה מרוז: ואני חייבת להודות שלא הצלחנו להגיע לסיכום כזה.

יוליה מרוז: כי לנו היתה שורה של הסתייגויות גם להמלצות אחרות בחוק, כמו למשל הרשות העצמאית, כמו למשל העובדה שמשנה ראשונה רוצים לשים חמש מאות חמישים מליון, שלא בדיוק הבנו איך הגוף הזה בכלל יהיה כשיר להוציא סכומים כאלה.

יוליה מרוז: כמו למשל חשבנו שכן צריך לנסות לעשות איגום של תקציבים בתוך המשרדים הייעודיים ולא ישר ללכת על חמש מאות חמישים מליון תוספת.

יוליה מרוז: חשבנו שהתוספת צריכה להיות יותר הדרגתית.

יוליה מרוז: להסכמות האלה לא הגענו.

יוליה מרוז: אז מה שמונח היום על שולחנך זה תוצאה של החלטת ממשלה, ומה שקרה אחר כך.

יוליה מרוז: לרגע האוצר לא חזר בו מההסתייגויות וההתנגדויות שלו.

יוליה מרוז: זה המצב.

אמנון כהן: על מנת באמת שנה ראשונה לתת להם לרוץ ולראות באמת מה ההוצאות האמיתיות שיהיו, האם אפשר ששנה ראשונה תהיה השתתפות משרד האוצר, ממשלה, לבד, בסכום של גם שלוש מאות תשעים וגם של מאה ששים, אנחנו נגיד שההיטל יחול משנת 2007.

אמנון כהן: שנת 2006 משרד האוצר יתקצב גם את השלוש מאות תשעים, במידה ויצטרכו, תצטרך להיות בחינה, שמישהו ילווה את הפרוייקט הזה.

אמנון כהן: אני בוחן כמה אופציות לא מייד להטיל את המס, אולי לא נצטרך את כל השלוש מאות, יכול להיות שנצטרך רק שישה אחוז מהאזרחים לקחת בשנה הבאה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לתת לרוץ לנושא הזה שנה ראשונה.

אמנון כהן: אז האוצר שיתחייב שנה ראשונה לקחת על עצמו את כל העלויות של הפרוייקטים שהם מגישים, ובשנת 2007, יכול להיות שנצטרך שתים עשרה אחוז לקחת מהאזרחים, או הפוך, ניקח ששה אחוז, חמישה אחוז.

אמנון כהן: או שנתיים לרוץ עם האוצר ואז אחרי שנתיים לעשות בחינה מחדש.

אמנון כהן: המטרה היא לצאת עם הפעילות הזאת לדרך, לא לעצור חס וחלילה, לא לעצור, לצאת עם זה לדרך.

אמנון כהן: פשוט אני חושב, בגלל התקדים הזה של הטלת מס נוסף על האזרחים, אני חושב שהאחריות של המדינה היא פרוייקט ראוי, עבודה מעולה שעשו, ושר תומך, ממשלה תומכת.

אמנון כהן: אבל אני חושב שאתם אסור לכם לתת תקדים של אגרה כזו, לתת את הפוש הזה שנה שנתיים, לבחון את הנושא הזה, ואז להגיע, או תשעה אחוז או שלושה אחוז או שמונה אחוז, ואז נהיה יותר חכמים.

יוליה מרוז: איך אתה רוצה להביא את זה לידי ביטוי עכשיו בהצעת החוק, כי רק דבר אחד שחשוב לי לציין, התקציב לשנת 2006 לפחות מבחינת האוצר הוא בחוץ.

יוליה מרוז: אין בתוכו כרגע.

אתי בנדלר: זה ברור לך שתקציב 2006 כפי שהונח על שולחן הכנסת ישתנה.

יוליה מרוז: לכן בכלל ההערה שלי מתחילה מזה שמצד אחד הוא בחוץ, אני רוצה להבין איך אתם רוצים להביא את זה לידי ביטוי בהצעת החוק, להבין פשוט את המשמעות, התקציב מבחינתנו גמור, והיום אני רק אומרת, שלכולם יהיה ברור שהיום כשאתה מסתכל על הצעת התקציב לשנת 2006 היא כוללת את מאה ששים מליון, אותם מאה ששים מליון שסיכמנו בכתובים, הסיכום שלנו החתום עם משרד התחבורה ועם הרשות לבטיחות בדרכים שאותם מאה ששים מליון שנמצאים בבסיס התקציב לא נוגעים בהם, והם גם מוחרגים מכל החלטות הממשלה על קיצוצי רוחב.

יוליה מרוז: בשנה הראשונה.

אתי בנדלר: אנחנו מכירים כמה תקדימים שהחלטות ממשלה שונו, לא התקיימו, לא באו לידי ביטוי.

יוליה מרוז: אין על זה החלטת ממשלה וזה עדיין מתקיים.

יוליה מרוז: זה סיכום, זה לא החלטת ממשלה, זה סיכום שהיה עם שר התחבורה הקודם מר ליברמן וזה סיכום שיש עם שיטרית, שלא נוגעים במאה ששים.

יוליה מרוז: לשים את זה בחקיקה הראשית אני לא יודעת אם מבחינת החוק, לא ראיתי כזה דבר.

אמנון כהן: השאלה שלי, שאם אנחנו רוצים שנה שנתיים שהאוצר יממן, ואנחנו נבדוק, או שהאגרה תחול משנה אחרי זה, אחרי בחינה, בחינה מחודשת.

יוליה מרוז: אתה אומר שתהיה בחינה מחודשת.

אתי בנדלר: בחינה של המימון, זה מה שהוא אומר.

יוליה מרוז: אני רוצה להבין, הכוונה שלך, אתה אומר בחינה, זאת אומרת שהאוצר ומשרד התחבורה, הרשות או מי מטעמה, באים בדברים על מנת לסכם את התקציב לשנת 2006?

יוליה מרוז: שוב אני אומרת לך, התקציב מבחינתי סגור לשנת 2006, אבל אתה אומר שאנחנו צריכים להיכנס בדברים ולנסות לסכם שוב אז אנחנו ננסה לסכם שוב.

אתי בנדלר: התקציב בחוק התקציב או תקציב הרשות?

יוליה מרוז: קודם כל התקציב בחוק התקציב סגור וגמור ובתוכו יש את המאה ששים מליון.

אתי בנדלר: ומה עם תקציב הרשות?

יוליה מרוז: מאה ששים מליון זה תקציב הרשות.

אתי בנדלר: מה עם התוספת מהאגרה?

יוליה מרוז: זה לא בא לידי ביטוי בתקציב.

אתי בנדלר: סך הכל כשהיו הדיונים ביניכם, מה סברתם שיהיה תקציב הרשות לשנת 2006?

יוליה מרוז: מכיוון שלא היה סיכום בנושא, מה שיש כרגע בתקציב 2006 זה מאה ששים ומליון בלבד.

אתי בנדלר: וכמה סברתם שתגבו באמצעות ההיטל?

יוליה מרוז: זה נוסחה מאוד ברורה.

יוליה מרוז: מכיוון שאמרו תשעה אחוז ואנחנו יודעים פחות או יותר מה המחזור השנתי אז זה השלמה לחמש מאות חמישים.

יוליה מרוז: עוד שלוש מאות תשעים בנוסף למאה ששים.

אתי בנדלר: זאת אומרת שאתם יצאתם מתוך הנחה שתקציב הרשות יעמוד על חמש מאות חמישים, ומה ששואל היושב ראש האם אפשר לעשות חשיבה מחדש ובמקום להקצות בתקציב המדינה סך של מאה ששים מליון להקצות סך של חמש מאות חמישים מליון, בתקציב המדינה.

יוליה מרוז: אני שוב חוזרת ואומרת שמכיוון שתקציב המדינה לשנת 2006 אושר במשרד האוצר על ידי הדרג המקצועי, על ידי שר האוצר, על ידי הממשלה, והוא מבחינתי התקציב שאין לו תחליף כרגע, אני לא יכולה לבוא ולהתחייב על שלוש מאות תשעים מליון נוספים.

יוליה מרוז: אני יכולה לקבל שאתם אומרים תבואו, תבחנו, תגידו.

יוליה מרוז: אבל מבחינתי הנתון היחיד שהוא נתון גמור וסגור כרגע זה המאה ששים מליון, ואני בטח לא בסמכותי עכשיו להתחייב על שלוש מאות תשעים מליון נוספים.

שמואל מלכיס: קודם כל נראה לי שהתחשיב שלוקח בחשבון שלוש מאות תשעים מליון שקל הוא מופרז לחלוטין.

שמואל מלכיס: אם אנחנו לוקחים את 2004, שאלה הנתונים האחרונים שיש לנו, הפרמיה נטו, לא כולל את הדמים ולא כולל את ההפרשה לקרנית היא שלושה מיליארד ארבע מאות ארבעים וארבע מליון שקל, שתשעה אחוז זה שלוש מאות ועשרה מליון ולא שלוש מאות תשעים מליון.

שמואל מלכיס: דבר שני, עם כל הכבוד, התחלתם את הדיונים קצת מאוחר, הפוליסות של ינואר, החידושים של ינואר כבר יצאו לדרך בחברות הביטוח.

שמואל מלכיס: קודם כל לא מדובר בהפחתה.

שמואל מלכיס: היו שתי הפחתות של תעריף הסיכון הטהור שעל פיהם חברות הביטוח קובעות, כל חברה קובעת את התעריף.

שמואל מלכיס: כמה בפועל ירד התעריף אני לא יודע.

שמואל מלכיס: היתה הפחתה באוקטובר השנה, של התעריפים מאוקטובר השנה, בסדר גודל של חמישה אחוז בתעריף הסיכון הטהור.

שמואל מלכיס: עדיין יש לחברה אפשרות לקבוע את התעריף בעצמה באיזה שהוא טווח, ולפני כן היה, אני לא זוכר בדיוק את התאריך, אבל לפני 2005 היתה עוד הפחתה של חמישה אחוזים, אם אני לא טועה, היו פעמיים הפחתות של חמישה אחוזים, וצריך לקחת בחשבון שדווקא ההפחתות האלה, שיבואו לידי ביטוי ב-2005 יקטינו עוד יותר את הפרמיה, בהנחה שההפחתות האלה בסופו של דבר, כולל התעריפים שהחברות יקבעו בפועל, הם יותר גדולות מהגידול של כלי הרכב, שהוא בערך כשניים שלושה אחוזים בשנה.

שמואל מלכיס: זאת אומרת סך הכל הפרמיה שממנה נגבית התשעה אחוזים ב-2006 תהיה קטנה יותר ממה שהיתה ב-2004, לכן אני מניח שהגבייה לא תוכל לעלות על שלוש מאות או מאתיים תשעים מליון שקל בלבד, ולכן הסכום של שלוש מאות תשעים הוא מוגזם.

שמואל מלכיס: מה שכן, מה שחשוב להדגיש, לגבי 2006, ינואר, שזה חודש גדול, כי זה לא מתחלק פרופורציונלית, בינואר יש כמעט אחד עשר או שנים עשר אחוז מהחידושים של השנה כולה, זה חודש אבוד מבחינת הגבייה, התוספת של תשעה אחוזים, משום שהחידושים כבר יצאו לדרך.

יעקב שיינין: מה אתה רוצה להגיד?

אמנון כהן: הוא מציג נתונים.

שמואל מלכיס: הערתי רק הערה, לא אמרתי שאני אומר דעתי על הנושא.

אמנון כהן: הוא אומר נתונים אמיתיים, שלא נבנה על שלוש מאות תשעים מליון, במידה ונכין תכניות, במידה והרשות תכין תכנית לשלוש מאות תשעים מליון פלוס מאה ששים, אז אני אומר שאם בונים על שלוש מאות תשעים ועוד מאה ששים, ביחד חמש מאות חמישים, אז הנציג של חברות הביטוח אומר שזה לא נכון, כי אתה תכין פרוייקטים לחמש מאות חמישים אבל בסך הכל לא יהיה לך חמש מאות חמישים, יכול להיות שיהיה לך פחות.

יעקב שיינין: יכול להיות, האוצר אומר לך שב-2006 הוא לא יודע איך יוציאו את הכסף.

יעקב שיינין: זאת אומרת אין לך את הבעיה הזאת.

יעקב שיינין: אני רוצה להתייחס רגע לכל הנושא, אני חושב, אני הייתי מחלק את זה לשני חלקים.

יעקב שיינין: חלק אחד בעצם מהות התכנית, והחלק השני בעצם האגרה.

יעקב שיינין: מכל הניסיון, אני חושב שאני צברתי, אני רוצה להפריד בין האגרה, שזה נושא שמאוד שנוי במחלוקת, או בעייתי בצורה שתופסים את זה, לבין התכנית עצמה, שאני חושב שעל התכנית עצמה פחות או יותר יש הסכמה, אחד יכול להגיד ככה, אחד יכול להגיד אחרת.

אמנון כהן: על התכנית יש הסכמה מאה אחוז.

יעקב שיינין: ויכול להיות שהתכנית אפשר להוסיף לה, כי תזכור, בתכנית עצמה אמרנו שהיא צריכה להיות דינמית.

יעקב שיינין: שהרי תהיה הרשות והיא תבדוק, ודבר לא יצליח או כן יצליח.

יעקב שיינין: התכנית עצמה, אני טוען, שלמרות שעסקנו בזה הרבה מאוד חודשים אני יוצא מנקודת הנחה שהמציאות היא הרבה יותר חזקה מכל התכניות.

יעקב שיינין: ואם תהיה רשות עצמאית, שהיא תעבוד, היא במשך השנה תראה דברים שהלכנו קצת יותר למעלה, קצת שכחנו, קצת לא התייחסנו באמת המידה הנכונה.

יעקב שיינין: ועצם העובדה שתהיה רשות עצמאית, שתנהל את זה ותהיה חזקה, והתכנית היא דינמית, אז כל שנה יתקנו אותה.

יעקב שיינין: אם הבסיס הוא נכון.

יעקב שיינין: ואני חושב שמה שהוועדה פה צריכה להחליט, האם הבסיס הוא נכון.

יעקב שיינין: והאם כנקודת פתיחה אנחנו בסדר.

יעקב שיינין: אני זוכר כשאני הייתי במרגמות, מה שחשוב שהפגז הראשון יהיה בסביבה.

יעקב שיינין: ואחרי זה אתה מתקן את זה, יש לך פגז שני ופגז שלישי להגיע למטרה.

יעקב שיינין: וכל הנקודה היא, אם התכנית, ולכן אני אומר לא צריך להיכנס לכל הדקויות כי אני משוכנע שיהיו בה תוספות ויהיו שינויים ואפשר להוסיף עליה, ואם ילכו נכון והרשות תהיה נכונה בעוד חמש שנים זו תהיה תכנית הרבה יותר טובה מהתכנית ההתחלתית שלה.

יעקב שיינין: אין לי ספק.

יעקב שיינין: הנקודה הבסיסית אני חושב שהיום היא במחלוקת זה האגרה.

יעקב שיינין: ופה אני רוצה לבזבז חמש דקות מזמנך, כדי להסביר לך את מהות הבעייה, דבר ראשון שלנו ככלכלנים, ואחרי זה את מהות הבעיה של בעצם המדינה כנגד אזרחיה.

יעקב שיינין: ובכל הדברים שאתה העלית, שהם דברים כבדי משקל.

יעקב שיינין: דבר ראשון אני חושב שמה שהאוצר מציג באופן עקרוני הוא נכון, וזה הם למדו בבתי ספר שאני שם מורה כבר שלושים שנה.

יעקב שיינין: וזה נכון.

יעקב שיינין: אתה לא מטיל מס ייעודי.

יעקב שיינין: אלא מה הנקודה, שיש מבחן מה זה מס ומה זה לא מס.

יעקב שיינין: המבחן מה זה לא מס, אם אתה יכול למצוא קשר בין התשלום לבין התקבול.

יעקב שיינין: אם אתה לא יכול למצוא קשר ישיר וחד משמעי בין התשלום לבין התקבול זה מס.

יעקב שיינין: זאת אומרת אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, אבל אם זה הולך לקופה מרכזית, כמו נניח מס בריאות, הרי זה לא ביטוח בריאות, כי אתה הולך לקופה מרכזית ומפזר אותו אחרי זה איך שאתה רוצה.

יעקב שיינין: זה מס.

יעקב שיינין: אם אתה מוצא קשר ישיר, כמו בוא נגיד ככה, אם אתה נוסע על כביש שש אתה משלם ואם אתה לא נוסע אתה לא משלם, אז הרי אתה יודע שזה לא מס.

יעקב שיינין: זה בעצם אתה קונה תמורת התשלום.

יעקב שיינין: אז זה דבר ראשון מבחינה תיאורטית.

יעקב שיינין: פרקטית.

יעקב שיינין: ואם אתה מנתח את המצב, ובאמת לא בשמחה אני בא ואומר לך, ואתה שומע את האוצר בצורה שהוא מדבר על זה, ואומר יש פה בעיה של סדרי עדיפות לאומית, מ-1997 יש החוק למאבק בתאונות דרכים, והורידו לו את הכסף.

יעקב שיינין: והאוצר נמצא באמת בסירה שהיא בוא נגיד ככה קטנה מלהכיל את כל הבעיות והוא אומר תחליטו, הוא הולך לממשלה, אתם רוצים בריאות, אתם רוצים חינוך, אתם רוצים זה, אתם רוצים זה, זה הכסף שיש.

יעקב שיינין: ואנחנו באנו ואמרנו את הדבר הבא, האם כלכלית, כשיש לך שתי אלטרנטיבות, האם הימנית תשלם לי שקל, האם אתה תקבל תמורת זה יותר משקל או לא תקבל יותר משקל.

יעקב שיינין: והגענו למסקנה חד משמעית, כשיש לך שתי אלטרנטיבות, אם לא תעשה את זה, לא תקבל.

יעקב שיינין: כלכלית.

יעקב שיינין: אני לא מדבר על הצער וכל הדברים ועוגמת הנפש והסבל וכל מה שקורה עם זה שיש פצועים והרוגים.

יעקב שיינין: אני מדבר עכשיו ציני כלכלי.

יעקב שיינין: וציני כלכלי האוצר לא יתן לך יותר ממאה שישים.

יעקב שיינין: הוא לא יכול לתת לך יותר ממאה ששים.

יעקב שיינין: ועובדה, הרי האוצר יכל לסגור את כל הנושא.

יעקב שיינין: בתקציב של 2006 היה כותב חמש מאות חמישים וגומר את העניין.

יעקב שיינין: על המקום.

יעקב שיינין: מה היית עושה, בוא נגיד ככה, אם בתקציב המדינה האוצר היה כותב חמש מאות חמישים, מה היית עושה, מפזר עכשיו את הוועדה, נכון, ולמרות זאת הוא לא כתב.

יעקב שיינין: והוא כתב מאה ששים.

יעקב שיינין: כי אין לו יותר ממאה ששים.

יעקב שיינין: כי גם במאה ששים הוא לא בטוח שהוא בסדר.

אילן ליבוביץ: זה לא בסדר העדיפויות שלו.

אילן ליבוביץ: אז צריך להיות שר תחבורה וראש ממשלה שדופקים על השולחן ואומרים.

יעקב שיינין: אתה צודק, אתה צודק במאה אחוז, מ-97' צודקים.

יעקב שיינין: אתה צודק.

יעקב שיינין: אנחנו כוועדה בחרנו דבר ראשון להיות חכמים ולא צודקים.

יעקב שיינין: גם אלה שמתו השנה ומתו לפני שנתיים הם צודקים.

יעקב שיינין: לא עוזר להם כלום.

יעקב שיינין: ואתה יכול להיות צודק.

יעקב שיינין: ובשנה הבאה היא כתבה לך מאה ששים, והיא ידעה את זה, והיא אומרת לך לך תמות.

יעקב שיינין: ואתה צודק.

יעקב שיינין: והיא ידעה מה שהיא עושה.

יעקב שיינין: היא יכלה לכתוב חמש מאות חמישים, ולא כתבו.

יעקב שיינין: ולא חידשת להם שום דבר.

אמנון כהן: ד"ר שיינין, באותה מידה אנשים מתו שלא היה להם תרופות בסל תרופות.

אמנון כהן: מתו, ממש מתו.

אמנון כהן: באותה מידה יכול להיות, כאשר אונסים ילדה או אשה והיא מתקשרת למשטרה, אומרים אין לי שוטר.

אמנון כהן: אתה רוצה שיבוא לך שוטר, אתה רוצה שתבוא עובדת סוציאלית, תשלם.

אמנון כהן: אז כל דבר נתחיל לעשות ככה?

אמנון כהן: מס הכנסה והמיסוי במדינת ישראל בין הגבוהות בעולם.

אמנון כהן: הכל חשוב במדינת ישראל.

אמנון כהן: כמו שאתה אומר, סדרי עדיפויות.

אמנון כהן: עכשיו אני אומר, המדינה צריכה להחליט אם מגיע לגעת מכם מס, הכל יהיה ייעודי, יהיה תשעה אחוז למאבק בתאונות דרכים, ארבעה אחוז לתרופות, שלושה אחוז לביטחון פנים, שיחלק את זה ככה.

אמנון כהן: אבל הוא לא יכול לקחת ממני הכל, ייקח ממני ששים ושבעה אחוז, ואחר כך מס, ואחר כך יגיד לי עכשיו נדבר.

יעקב שיינין: אתה צודק.

יעקב שיינין: הוא לא אומר לך, הוא אומר לך בצורה מאוד מפורשת, כמות הכסף שעומדת לרשותי זה מאה, תחלקו איך שאתם רוצים, אני כאוצר לא יכול יותר ממאה כי תתמוטט המדינה.

יעקב שיינין: זה מה שיש לי.

יעקב שיינין: יש לי איקס שקלים, המקסימום שאנחנו כאוצר יכולים לתת, אנחנו פקידים, תחלקו איך שאתם רוצים.

יעקב שיינין: זה מה שהם אומרים.

יעקב שיינין: ואתה שואל אותי אם הם צודקים, כן, כי הפקיד לא יכול לבוא ולהגיד.

יעקב שיינין: אז חילקו את המאה, חילקו את המאה, חילקו כן טוב, לא טוב, יש ממשלה נבחרת שחילקה את המאה.

יעקב שיינין: עכשיו אני אומר לך כלכלית, וזה כלכלית, זה לא מס, אני אומר לך ככה, אם תיתן לי שקל אני אוריד לך את התשלומים שאתה משלם לחברות הביטוח בהרבה יותר משקל.

יעקב שיינין: אני עושה אתך דין כלכלי.

אמנון כהן: אז אני אומר למה חמש שנים, בוא נרוץ שנה, נראה אם אתה באמת הורדת לי את הפרמיה, אני רוצה לראות אם מה ששילמתי - -

יעקב שיינין: אתה צודק, אני הולך אתך, אני אומר לך ככה, אם זה לא עובד תעצור את זה.

יעקב שיינין: זה מה שאני בא ואומר לך בכל מקרה.

יעקב שיינין: אם זה לא יעבוד הרי זה תכנית מיותרת, לא מספיק שאני משלם, אני אומר לך ככה, אני מדבר אתך עכשיו כלכלית, אני עושה אתך עסק כלכלי, אני אומר תן לי שקל, ובעצם מה שאני אעשה עם השקל הזה, אני אמנע את התאונה.

יעקב שיינין: בוא נגיד את זה בנאלי.

יעקב שיינין: במקום שתיכנס עם האוטו שלך איפה שאין מעקה ותעשה לך נזק של מאה, אם תיתן לי שקל אני אעשה מעקה והנזק שלך במקום מאה יהיה חמישים.

יעקב שיינין: אז אתה אומר אתה יודע מה, אולי המדינה היתה צריכה לעשות את המעקה קודם, אבל אם לא, עשיתי דיל.

יעקב שיינין: ולכן אני לא קורא לזה בכלל, אני קורא לזה השקעה, אני הולך אתך לפרוייקט ספציפי, על דבר מאוד ברור, אתה נותן לי כסף, אני מוריד לך את הנזקים.

יעקב שיינין: אם אני לא הצלחתי בזה, לא אני, אם הרשות לא הצליחה, תבטל את הכל, תבטל את הרשות.

אמנון כהן: בחוק לא כתוב.

יעקב שיינין: אל תתפוס אותי במדינה כזאת קטנה על שנה, כי אני אגיד לך מה הבעיה, והבעיה הכי קשה, ואני אומר את זה אפילו עם השמחה שמספר ההרוגים השנה יהיה יותר נמוך.

יעקב שיינין: כיוון שאנחנו מדברים על מדינה כל כך קטנה, הסטיות שנובעות מדברים מקריים הם כאלה שבין ארבע מאות שמונים הרוגים למשל לחמש מאות שלושים הרוגים זה הרבה מאוד פעמים יכול להיות סטייה מקרית.

יעקב שיינין: לכן בזה שייראה כאילו הצלחנו בעוד שנה ונוריד בעשרים ושלושים, לרוע מזלנו, כיוון שאנחנו לא כל כך טובים בשביל לנתק את כל הדברים המקריים שמתרחשים, אנחנו חייבים לתת לך טווח ולא אחד.

יעקב שיינין: ולכן אתה יכול לשפוט את זה אחרי שלוש, ארבע או חמש שנים.

יעקב שיינין: ובוודאי אתה חייב כמחוקק לראות שאם זה לא הולך אז אתה אומר כל מה שבאנו, כל השכל הוא לא עומד פה, כי מה שקורה האזרח משלם אבל הוא לא מקבל, וזה מס.

יעקב שיינין: אני מקבל את מה שאתה אומר, בלוגיקה, זה רק אומר לך במדגם כזה קטן, עם המגבלות שיש לנו בסטטיסטיקה, לא נוכל להגיד לך אחרי שנה.

יעקב שיינין: אלא אם כן זה יירד מחמש מאות לשלוש מאות אז אני יכול להגיד לך.

יעקב שיינין: אבל בתוואי שאנחנו מדברים עליו אתה תצטרך לחכות שנתיים שלוש כדי לראות בעצם את ההבדל.

יעקב שיינין: ולכן אנחנו מסתכלים על זה כהשקעה.

יעקב שיינין: ובמפורש אנחנו לא באים במחלוקת עם משרד האוצר.

יעקב שיינין: כי זה בעצם אנחנו מעבר למשרד האוצר.

יעקב שיינין: אני בא ואומר לך אין לי שום טענה אליהם.

יעקב שיינין: אבל אני יודע שבעצם במסגרת סדרי העדיפות הלאומית שלהם הם נקרעים, הם באים ואומרים לך, אתה הצגת את זה, אתה אומר תראה, יש באמת בעיה, מה יותר חשוב, בריאות, חינוך או תאונות דרכים.

יעקב שיינין: מה יותר חשוב, אין לזה תשובה מתמטית.

יעקב שיינין: אנחנו לא יכולים לתת לזה תשובה מתמטית.

יעקב שיינין: אז אני אומר לך אבל בוא בדבר הזה בינתיים, במקום שנשלם את הנזקים, בוא נחסוך אותם.

יעקב שיינין: זה כל הרעיון שעומד מאחורי האגרה ומאחורי הרשות.

דור לוי: מדברים פה על כל זה, על נושא של תקציב, ומתווכחים על כיצד לממן.

דור לוי: אני רוצה לתת דוגמא למקור תקציבי חלופי, ואם ישתמשו בזה להקמת רשות - - והצעדים שבפועל עושים כדי ליישם אותם.

דור לוי: הדוגמא היא משרד האוצר, התחיל ליישם עכשיו על פני חמש שנים הפחתה הדרגתית של מסי קניית רכב.

דור לוי: כשקוראים את ההודעה לעיתונות של משרד האוצר אפשר לחשוב שיש פה אומדן הכנסות של חצי מיליארד ש"ח על פני חמש שנים.

דור לוי: בפועל כשקוראים את זה עולה החשד שבעצם זה חמישים ומאה ועוד מאה על פני כל שנה וזה מצטבר.

דור לוי: זאת אומרת, שנה ראשונה זה חמישים, שנה הבאה זה חמישים ועוד מאה, זה כבר מאה חמישים.

דור לוי: בשנה השלישית חמישים ועוד מאה ועוד מאה.

דור לוי: כך שעולה החשד שבעצם המקור הקרוב הוא מגיע למיליארד ורבע ש"ח.

דור לוי: מה שאני רוצה להציע, זה במקום, לנצל את אותו סכום, או חמש מאות מיליון או מיליארד ורבע, שנועדו לכאורה לשיפור בטיחות כלי הרכב ואיכות הסביבה, ומזיהום הסביבה מתים פי-שלושה אנשים, לנסות את זה בצורה חלופית.

דור לוי: לעשות תחשיב, נניח ארבעת אלפים ש"ח לכל אדם שנותן את הרכב שלו, מעודדים פה לפי הצעת האוצר מכוניות עם ארבע ושש כריות אויר, יש אנשים שנוסעים ברכב בלי כריות אויר בכלל, עם מכללים דפוקים, שאין להם כסף לתקן את הגלגלים כי הגלגלים שחוקים, אבל זה חצי מחיר האוטו.

דור לוי: אני טוען שאפשר לקחת את הכסף, לבטל את הפחתת מסי הקנייה על הרכב, ולהקצות את זה, וזה גם מתאים להצעת האוצר לעשות את זה חמישים מליון ש"ח שנה ראשונה, בשנה הבאה מאה חמישים, זה תואם הרבה יותר טוב.

דור לוי: לגבי ביטוח, אני אישית לא הייתי רוצה לראות את הביטוח יקר.

דור לוי: אני פוחד שאנשים כמו שהם לא מחליפים צמיגים בזמן בסופו של דבר יסעו גם בלי ביטוח.

דור לוי: אם המטרה שלנו היא להילחם בתאונות ולהילחם בזיהום אויר הדרך הכי אפקטיבית לעשות את זה זה להוריד את מספר המכוניות, לעודד תחבורה ציבורית, לעודד אנשים לעשות דברים בטלפון, ולא להוסיף מכוניות כפי שהאוצר הציע.

משה בקר: ד"ר שיינין העלה בפתח דבריו ואמר שהוא רוצה להתייחס לשתי נקודות, להצעת החוק בכלל בנושא של הקמת הרשות ולסעיף השני שעוסק בנושא התיקצוב.

משה בקר: לצערי הוא לא בא לידי ביטוי בחלק הראשון.

משה בקר: כל הדברים שלו התייחסו, והדיון שהתפתח סביב העניין של התיקצוב.

משה בקר: אני כן הייתי רוצה להראות בכמה משפטים איזו שהיא פרספקטיבה, איפה אנחנו עומדים כרגע עם הצעת החוק הזאת לגבי שני הסעיפים.

משה בקר: קודם כל אני לא יודע אם אתם יודעים אבל מאיפה באו מאה ששים המליון האלה, שהם היום כאילו התחייבות של האוצר.

משה בקר: המאה ששים מליון הם פשוט תוצאה מכך שבשנת 81' הוקם המינהל לבטיחות בדרכים.

משה בקר: כדי שהוא יוכל לשדרג את הפעילות בתחום של בטיחות בדרכים, ואז הוא היה ברמה של מחלקה תחת אגף, הממונה לבטיחות בדרכים.

משה בקר: כשהתחילו את המינהל לבטיחות הובאה הצעת חוק, שעברה, והיא כן מהווה תקדים, כי המאה ששים מליון האלה, שבמשך שנים הצטברו, כל שנה מאה ששים מליון, היא תוצאה של חקיקה שקבעה בשני שלבים, שלוש פסיק ארבעה אחוז ועוד אחד פסיק שלושה אחוז, בדיוק כמו החוק הזה, על ביטוח החובה.

משה בקר: ונוצר מצב שמקורות ההכנסה של המינהל לבטיחות בדרכים, ואחר כך לימים עם הקמת חוק הרשות למאבק בתאונות, שהתקציב שהרשות הלאומית יכלה לממש כדי לקדם בטיחות בדרכים נשען ברובו על אותם מאה ששים מליון שהצטברו על בסיס החוק.

משה בקר: בא האוצר ואמר, אחרי הרבה נסיונות לאורך שנים, כי הוא לא אהב את זה כמס ייעודי, הוא ראה את זה כמס ייעודי, בא ואומר אני אבטיח לכם את המימון של זה, וביטל את החוק.

משה בקר: ומה שקורה עכשיו זה שיש מאה ששים מליון.

משה בקר: אבל באים ואומרים אם נעלה לתשעה אחוז אנחנו כאילו חוזרים לאותו עניין של חוק, כאילו שזה יהיה תקדים.

משה בקר: זה לא תקדים.

משה בקר: אבל אני רוצה לתת קצת לוגיקה אחרת לעניין.

משה בקר: אילו היו באים ואומרים שחוק ביטוח חובה, כי הרי זה חוק, שבא וקובע לבעלי הרכב במדינת ישראל שכשתתרחש תאונה יהיה בסיס לכיסוי נזקי גוף, זה החוק, והיו אומרים מאה אחוז של הביטוח החובה מתחלק לשני מרכיבים, יש שני מרכיבים במאה אחוז של ביטוח החובה, תשעה אחוז זה לטובת מניעת תאונות דרכים, תשעים ואחד אחוז לטפל בכל נזקי תאונות הדרכים.

משה בקר: הרי מה קורה היום, המאה אחוז של ביטוח החובה הולך רק לכיסוי נזקי תאונות דרכים.

משה בקר: בא שיינין והוועדה ואומר אני הולך להוסיף תשעה אחוז.

משה בקר: למה, כדי להפחית בסופו של דבר גם את המאה אחוז.

משה בקר: הרי כאן ההיגיון שאומר ששווה להכניס את זה.

משה בקר: ולכן אם היו קובעים מלכתחילה, המאה אחוז בחוק ביטוח החובה כוללים מרכיב של מניעת תאונות, רחמנא ליצלן סך הכל של עשרה אחוז, ותשעים אחוז אנחנו מוכנים לשלם נזקים, הרי יש פה איוולת מסויימת.

משה בקר: אם הייתי אומר לך אחרת, נניח שהיו קובעים מלכתחילה חמישים אחוז למניעה וחמישים אחוז לנזקים, והיית מגלה שהמאה אחוז הזה כולל בסופו של דבר, בגלל הירידה בתאונות, בגלל החמישים אחוז למניעה, כך שהיקף הביטוח היה יורד בשבעים אחוז, לא היית יוצא מורווח ואומר זה באמת פתרון הגיוני, להבדיל מהרבה מאוד מסים שאין קשר בין המס לבין התקבול, כאן המעגל הסגור הוא מובהק, הוא חד משמעי, ובאמת בבקרה של ועדת הכנסת והכנסת בחקיקה יכולים לקבוע שהיה ובמהלך של כך וכך שנים אנחנו לא חוסכים סימן שהוספנו עוד עשרה אחוז כמס.

אתי בנדלר: אני רוצה להבין, אתה מציע שמדמי הביטוח המשולמים עבור ביטוח רכב יוקצה עשרה אחוז מהסכום הנגבה לצורך המאבק בבטיחות בדרכים.

אתי בנדלר: אבל כיוון שהיום נעשה שימוש בכל המאה אחוז לצורך השבת הנזקים זה אומר להעלות את דמי הביטוח, אז מה ההבדל בעצם?

משה בקר: אני הייתי אומר את הדבר הבא, לפני שהכנסת אישרה, כי הרי מי מאשר, זה ועדת משנה של ועדת הכספים של הכנסת, היא זאת שמאשרת את ההעלאות או הורדות בביטוח החובה.

משה בקר: מעבר לזה, כל מה שקורה כרגע בביטוח חובה נוצרה היום תחרות בין חברות הביטוח, מי שמכיר את AIG בעניין של כולם רוצים להיות נשים למשל, בגלל שנשים מעורבות פחות בתאונות, שהוא מוכן לרדת בפרמיה.

משה בקר: אני הייתי אומר אחרת, את אותו מאה אחוז, הרי היום כבר דיברו על זה שירדו התשלומי פרמיה בגלל הירידה בתאונות.

משה בקר: היו מגדירים מלכתחילה, תיקח מאה, פלוס תשע, תקרא לזה מאה ותשע, תהפוך את זה למאה אחוז החדש שלך, אבל אז ההיגיון בולט, כי אתה בא ואומר אני מוכן לאשר מאה אחוז ביטוח חובה לנזקי תאונות דרכים, אבל תשעה אחוז זה מס.

משה בקר: אז אנחנו מוכנים לשלם כחברה מאה אחוז בשביל פיצויים, כסא גלגלים, פלזמה, אובדן ימי עבודה, זה אנחנו מוכנים לשלם.

משה בקר: הדבר השני מתייחס לעניין של החוק.

משה בקר: אני פשוט הייתי מעורב בחוק שהקים את המינהל לבטיחות בדרכים בשנת 81'.

משה בקר: אני יזמתי וניסחתי את חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים ב-95', שב-97' חוקק, רק בסעיף של הקמת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, מה קרה עם הרשות הלאומית, לא נתנו לה את השיניים בשישה עשר הסעיפים הנוספים מעבר להקמת הרשות.

משה בקר: לכן ישנה תחושה של אזלת יד והכוח של הרשות הוא מאוד מוגבל, ומכאן באה הצעת החוק החדשה.

משה בקר: לדעתי, מתוך הסעיפים שעברתי, גם הסעיפים האחרים שנותנים לרשות מעורבות מול גופים אחרים, כמו המשטרה, כמו משרד החינוך וכך הלאה, לא נותנים את השיניים.

משה בקר: למה לא נותנים את השיניים, כי זה לא מספיק רק התקציב.

משה בקר: יש עניין של אם אני אקרא לכם רק את המלה הראשונה בסעיפים השונים שמדברים, אני אומר לך כרגע לגבי סעיף 6(6), (7), (8).

משה בקר: כתוב ככה: לייעץ למערכת החינוך, לסייע.

משה בקר: אין שום מעמד לבוא ולקבוע שיחד אתם, עם תכנית, ומבקרים בנייה של תכנית וביצוע של תכנית.

משה בקר: ולכן לדעתי בחלק הזה של מתן התוקף של הרשות, שמנהלת את התכניות שהיא מגישה, אין את השיניים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: תתחילי לקרוא את החוק בבקשה, ואנחנו כל סעיף מי שיש לו מה להגיד ירים את היד.

אמנון כהן: בבקשה.

מלי סיטון: אני מבקשת להעיר הערה כללית אדוני, לפני שאנחנו מתחילים להקריא את החוק אם אפשר.

מלי סיטון: נוסח החוק שלפנינו למעשה כולל בתוכו הרבה מאוד ניסיון והשקעה שהשקענו באיזון בין אינטרסים שונים וכוונה של משרדים, כמו שנראה בתפקידי הרשות, שהרשות, שהיא בעצם תאגיד סטטוטורי חיצוני לממשלה לא יגדע מתפקידיהם ומתפקודם, ולכן הניסיון הוא גם לייעץ בנושא אבל גם לא לקחת מהמשרדים הנוגעים בדבר את היכולת שלהם לקבוע ולהחליט, ולכן אנחנו מנסים לאזן בין כל הרצונות ולכסות בין כל התחומים, אבל אנחנו נראה את זה.

אמנון כהן: אני הייתי יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה מעל שנתיים, וכל הזמן הייתי שואל את עצמי האם יש שיניים למבקר.

אמנון כהן: הוא כותב את הדו"ח, מפרסם אותו, אנחנו דנים, אז הדו"ח המבוקר מגיע ואומר עשיתי ולא עשיתי, והוא לא עשה.

אמנון כהן: אז מה השיניים, מה אני יכול לעשות.

אמנון כהן: לכן, אמנם עכשיו יש מבקר מדינה דומיננטי, והוא אומר אני אבדוק עכשיו כשקורים דברים, לא אחרי שנעשו בדיעבד.

אמנון כהן: לכן אם אנחנו רוצים להקים איזו שהיא רשות אמיתית, שיהיה לה את הכוח, צריך לתת לה סמכויות.

אמנון כהן: סתם להגיד לה מייעץ, המלה מייעץ זה כמו לומר או.

אמנון כהן: קיי.

אמנון כהן: , אתה ייעצת לי, אני לא מקבל את זה.

אמנון כהן: כשניכנס לחוק אנחנו נראה, אבל לי יש עניין לתת להם כוח, אם כבר יש רשות, תקציב יש, לא רק לחלק תקציב אלא גם להגיד אדוני, אני רוצה לעשות פעילות אתך ביחד, אם זה משרד החינוך, אם זה רשות מקומית, אם זה גוף כזה או גוף אחר, אני צריך לראות.

משה רווח: רציתי לומר רק מלה אחת לנושא השיניים, למרות שזה לא התחום שלי.

משה רווח: עצם עצמאות התקציב, עצמאות הרשות והתקציב הקבוע שיועמד לרשותה זו הסמכות וזהו הכוח.

משה רווח: בצד הייעוץ.

מלי סיטון: הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, התשס"ו-2005.

מלי סיטון: פרק א' – הגדרות.

מלי סיטון: 1.

מלי סיטון: בחוק זה דרך, כהגדרתה בפקודת התעבורה, לרבות מסילת ברזל כהגדרתה בפקודת מסילות הברזל נוסח חדש תשל"ב-1972.

מלי סיטון: המועצה – מועצת הרשות שמונתה לפי סעיף 7.

מלי סיטון: המנהל – מנהל הרשות שמונה לפי סעיף 24.

מלי סיטון: הרשות – הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שהוקמה לפי סעיף 2.

מלי סיטון: מפקח על התעבורה, רכב, רשות תימרור מרכזית ורשות תימרור מקומית כהגדרתם לפי פקודת התעבורה.

מלי סיטון: השר – שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אמנון כהן: לנושא ההגדרות יש למישהו הערות?

מלי סיטון: אני רציתי רק מעט דברי הסבר לסעיף הזה.

מלי סיטון: מכיוון שעיקר מהותה, תפקודה ופעילותה של הרשות שאנחנו מבקשים להקים הוא בענייני בטיחות בדרכים אנחנו מחייבים בחוק המוצע את ההגדרות מהחיקוקים המקצועיים שמסדירים את הנושא של הדרכים, הן בפקודת התעבורה והן בפקודת מסילות הברזל.

מלי סיטון: הכוונה היא שהרשות המוקמת לא תתפקד רק מול הגופים שנוגעים לדרכים, אלא גם לאותם מפגשים שיש בין הדרכים למסילות הברזל, וגם על בטיחות מסילות הברזל.

מלי סיטון: לכן ההגדרה של דרך בפקודת התעבורה, למרות שהיא כוללת מסילה, אין בה די, ואנחנו משלבים מתוך החוק המוצע את סעיף 2 בפקודת מסילות הברזל, שקובע שגם אותם מקרקעין בתוך הגדרות ולא רק המקרקעין שעליהם מונחים הפסים גם הם בגדר דרך על מנת שלרשות תהיה יותר יכולת.

מלי סיטון: והשר, שר התחבורה והבטיחות בדרכים, בהחלטת הממשלה שאימצה את עקרונות דו"ח ועדת שיינין קבעה ששמו של שר התחבורה ישונה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים והודעה בהתאם עומדת להתפרסם ברשומות בחתימת ראש הממשלה.

מלי סיטון: המשפט הראשון שיש בו דרך נאמר כהגדרתה בפקודת התעבורה, רשות תימרור מרכזית ורשות תימרור מקומית כהגדרתם לפי, קרי בתקנות.

אילן ליבוביץ: שאלה, חוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים בעצם שם את ראש הממשלה כאחראי כולל על כל נושא המאבק בתאונות הדרכים.

אילן ליבוביץ: אני מבין שאנחנו בחוק הזה מורידים את ראש הממשלה מהאחריות הכוללת למאבק בתאונות הדרכים ומעבירים את האחריות לשר התחבורה.

אילן ליבוביץ: אני חושב שצריך להשאיר את ראש הממשלה כאחראי כולל, בתור תפקידו כראש ממשלה, כאחראי כולל, והייתי רוצה את האחריות שניתנה לו בחוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים להכניס לחוק הזה, למרות שאנחנו מבטלים את חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים, את האחריות הכוללת של ראש הממשלה לנושא, עם כל הכבוד שיש שר התחבורה והבטיחות בדרכים, ראש הממשלה צריך להישאר האחראי הכולל על הנושא.

מלי סיטון: חוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים הקים, ועד היום פועלת לפיו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה, שונה בתכלית מהחוק המוצע, ולא רק ברמת האחריות של ראש הממשלה ושל שר התחבורה.

מלי סיטון: עכשיו למעשה מוצע שהרשות שתוקם היא תהיה תאגיד סטטוטורי חיצוני לממשלה.

מלי סיטון: מכיוון שעיקר עיסוקו ועיקר תיפקודו יהיה בנושא של דרכים, של מסילות ברזל, של התנועה, כל הגורמים המקצועיים שמולם תעבוד הרשות הם גורמים מקצועיים, שסמכותם ותפקידם מנויים בחקיקה תחבורתית, ההצדקה היא ששר התחבורה יהיה השר הממונה.

אילן ליבוביץ: נכון, הוא השר הממונה, השאלה היא על מי האחריות הכוללת בסופו של דבר.

מלי סיטון: יתרה מכך, גם הממשלה היא חלק מכל התפקוד של הרשות.

מלי סיטון: רוצה לומר אחרי שהרשות מסיימת שנת עבודה כל הצעת התקציב, כל הדיווחים על הפעילות שלה גם הם עולים לממשלה ועל כך יש את סעיף, שלושת הסעיפים של הדיווח, אחרי שהדיווח מגיע לשר התחבורה שר התחבורה גם הוא מעביר את זה לממשלה, והכפיפות של הרשות ישירות לשר התחבורה בעניינים שהחוק קובע הם לנוכח הנושאים המטופלים ושעליהם בעצם מופקדת הרשות.

אילן ליבוביץ: ועדיין אני מפנה אותך לסעיפים 2 ו-3 לחוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים שקובע כך: דיווח לכנסת, א.

אילן ליבוביץ: ראש הממשלה ידווח לכנסת שלוש פעמים בשנה לפחות על התקדמות בהשגת מטרות החוק.

אילן ליבוביץ: ב.

אילן ליבוביץ: שר התחבורה יניח מדי שנה על שולחן הכנסת במועד וכו' דין וחשבון שנתי.

אילן ליבוביץ: את הסעיף הזה אני רוצה שנכלול גם בחוק הזה.

אילן ליבוביץ: אנחנו מקימים רשות לאומית לתאונות בדרכים, עדיין אני רוצה שראש הממשלה יבוא פעם בשנה לכנסת ויגיד מה הרשות שהקמנו השיגה.

אילן ליבוביץ: האם היא משיגה את מטרות החוק החדש או לא.

מלי סיטון: אני חושבת שאין שום מניעה ששר התחבורה יתייצב בפני ועדת הכלכלה, מליוןאת הכנסת וידווח על פעילות הרשות.

מלי סיטון: הוא השר הממונה והוא צריך לדווח.

מלי סיטון: אין שום קושי להוסיף סעיף כזה של דיווח לכנסת של שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

מלי סיטון: מי שצריך לתת את הדין וחשבון על הפעילות של הרשות הזאת זה השר האחראי והשר האחראי הוא שר התחבורה.

אילן ליבוביץ: זה נכון, אבל עדיין יש ראש ממשלה והוא צריך להיות אחראי לכל הנושא.

מלי סיטון: כל התפקוד של כל הממשלה.

אילן ליבוביץ: זה נכון, זה היה גם ביום שחוקק חוק המאבק הלאומי לתאונות בדרכים.

מלי סיטון: חוק המאבק הלאומי מייצר ייצור אחר לחלוטין.

אילן ליבוביץ: אני לא מדבר כרגע על הרשות, אני מדבר על השאלה אצל מי בסופו של דבר יושבת אחריות הגג.

אילן ליבוביץ: אם זה הממשלה אז מה הבעיה של ראש הממשלה לבוא פעם בשנה לכנסת ולדווח.

מלי סיטון: כל מה שניסיתי לומר הוא שהממשלה החליטה, בהחלטה של אימוץ התכנית הלאומית הרב שנתית, ואני רוצה להשיב לך, אדוני, כל מה שאני רוצה לומר אדוני חבר הכנסת ליבוביץ שהממשלה בהחלטתה לאמץ את התכנית הרב שנתית לבטיחות בדרכים הסמיכה את שר התחבורה להיות אחראי על הבטיחות בדרכים.

אמנון כהן: מלי, אנחנו נוסיף סעיף נוסף.

אמנון כהן: שר התחבורה עם כל הכבוד נשאר, הוא שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אמנון כהן: אבל אנחנו נוסיף סעיף שאחריות כוללת מוטלת גם על ראש הממשלה.

מלי סיטון: אני לא חושבת שיש צורך, בגלל שהאחריות הכוללת של ראש הממשלה היא על תפקוד הממשלה ועל כל השרים המכהנים בה.

מלי סיטון: לכל שר יש את מסגרת התפקידים שלו, את הנושאים שהוא אחראי עליהם ואת התאגידים הסטטוטוריים שהוא אחראי עליהם.

מלי סיטון: אין שום מניעה ששר התחבורה יבוא ויופיע בפני הכנסת וידווח, כי הממשלה הסמיכה את השר להיות מופקד על זה.

אמנון כהן: בהמשך נחליט מה לעשות עם זה.

אמנון כהן: תרשמי את ההערה הזאת, יתכן שנצטרך להוסיף אותה.

שמואל מלכיס: רציתי לשאול, אני לא זוכר בדיוק את ההגדרות אבל האם לא היה עדיף מכיוון שזה חוק למניעת תאונות דרכים, לקחת את הגדרת הרכב מחוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים.

מלי סיטון: לא, החוק לא עוסק במניעת תאונות דרכים, החוק עוסק בבטיחות בדרכים.

מלי סיטון: אנחנו נגיע לזה כשנדבר על תפקידי הרשות.

מלי סיטון: תפקידי הרשות הם בעצם לקיים בקרה על התפקידים הסטטוטוריים שכבר מתקיימים היום בכל מה שקשור לדרכים.

מלי סיטון: ולכן אותם תפקידים שהרשות תעבוד מולם, לפי פקודת התעבורה, הם צריכים לשאוב את הגדרתם מאותו חיקוק.

משה בקר: והגדרת הרכב לפי חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים לא יותר טובה?

מלי סיטון: לא לצורך הסמכויות של המפקח על התעבורה ורשויות התימרור שהם הנושא של הבקרה של הרשות המוקמת.

משה בקר: בסעיף ההגדרות שר התחבורה והבטיחות בדרכים מופיע במסגרת של הצעת החוק הרשות מקבל גם ביטוי בהגדרת חוק הממשלה.

משה בקר: כי בחוק הממשלה, שקובע את ראש הממשלה ואת השרים וכך הלאה, אמנם יש פה הערה בהסבר שבמקביל ישונה תוארו של שר התחבורה לפי הוראות פקודת פקידי הממשלה שינוי תארים.

משה בקר: אני הייתי אומר לבדוק בדיקה יותר יסודית, לגבי הגדרת שר התחבורה בחוק הממשלה, ולראות האם יש עדכון של המעמד של שר התחבורה על פי הגדרתו, שר התחבורה והבטיחות בדרכים, לא רק במסגרת החוק הזה אלא גם במסגרת חוק הממשלה.

מלי סיטון: אז אני רוצה להשיב על כך.

מלי סיטון: חוק יסוד הממשלה, כמו שכבר אמרתי, מתאר את חלוקת התפקידים בין שרי הממשלה.

מלי סיטון: הפקודה שאחראית על תוארם של שרי הממשלה היא פקודת פקידי הממשלה, שינוי תארים, וראש הממשלה מוסמך לתקן בצו את שמותיהם של השרים המכהנים בממשלה, ויש הודעה כזאת של ראש הממשלה שעושה את דרכה לפרסום ברשומות לשינוי תוארו של שר התחבורה.

אמנון כהן: אנחנו מאשרים את סעיף ההגדרות, ממשיכים לסעיף 2 בבקשה.

מלי סיטון: פרק ב' – הקמת הרשות ותפקידיה.

מלי סיטון: הקמת הרשות.

מלי סיטון: 2.

מלי סיטון: מוקמת בזה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים אשר תפעל להגברת הבטיחות בדרכים בהתאם להוראות חוק זה.

מלי סיטון: הרשות תפעל במסגרת מדיניות הממשלה ובכפוף להחלטות השר לפי חוק זה.

אמנון כהן: למי יש הערות לסעיף 2?

אמנון כהן: אנחנו מאשרים.

מלי סיטון: 3.

מלי סיטון: הרשות תאגיד.

מלי סיטון: הרשות היא תאגיד.

מלי סיטון: 4.

מלי סיטון: הרשות תהיה גוף מבוקר, כמשמעותו בסעיף 9(6) לחוק מבקר המדינה התשי"ח-1958 נוסח משולב.

מלי סיטון: 5.

מלי סיטון: פעילות הרשות.

מלי סיטון: הרשות תפעל באמצעות המועצה, המנהל ועובדי הרשות.

מלי סיטון: 6.

מלי סיטון: תפקידי הרשות.

מלי סיטון: תפקידי הרשות הם: (1) לקיים ולהפעיל מערך בקרה על פעולתם של רשויות תמרור מקומיות כאמור בסעיף 7; (2) לפעול למימון פעולות בתחום הבטיחות בדרכים ברשויות מקומיות כאמור בסעיף 8, ובכלל זה פעולות לשיפור תשתית התחבורה ואמצעי הבטיחות בדרכים העירוניות ולפקח על ביצוע פעולות כאמור; (3) לגבש תכנית רב שנתית של הגברת הבטיחות בדרכים ולפעול ליישומה באמצעות תכניות שנתיות כאמור בסעיף 9; (4) לקדם לתכנן ולקיים פעילות הסברה וכל פעילות אחרת במטרה להגביר את מודעות הציבור בנושא הבטיחות בדרכים; (5) להקים ולנהל מרכז מידע לאומי למידע בתחום הבטיחות בדרכים בהתאם להוראות פרק ו'; (6) לייעץ למערכת החינוך על פי בקשתה לגבי תכנים של לימודים עיוניים בנושא תורת הנהיגה והבטיחות בדרכים; (7) לייעץ לגופים העוסקים בחילוץ והצלה לאחר שמיעת עמדתם בדבר פעולות הנדרשות לצורך ייעול ושיפור הטיפול בנפגעי פעולות הדרכים ולצורך תיאום בין הגופים האמורים, ולפעול על פי אמות מידה שתגבש ומימון פעולות כאמור; (8) לסייע בתיגבור מערך האכיפה של דיני התעבורה; (9) לייעץ לשר ולממשלה בתחומי הבטיחות בדרכים, בטיחות הרכב ורישוי נהגים; (10) למלא כל תפקיד אחר שיוטל עליה לפי חוק זה.

אמנון כהן: בואי נסביר קצת את הסעיפים ותתי הסעיפים.

אמנון כהן: לקיים ולהפעיל מערך בקרה.

מלי סיטון: לקיים ולהפעיל מערך בקרה על פעולתם של רשויות תמרור מקומיות כאמור בסעיף 7.

מלי סיטון: זה פשוט חלופה לסעיפים קטנים.

מלי סיטון: אני אסביר, בעצם כדאי לקרוא את סעיף 6(1) יחד עם סעיף 7.

מלי סיטון: ואני אסביר מדוע.

מלי סיטון: מכיוון שסעיף 7 מתאר את השתלשלות מימוש התפקיד שמנוי בסעיף 6(1).

מלי סיטון: זאת אומרת: 7(א) הרשות תפעיל מערך בקרה על פעולתם של רשויות תמרור מקומיות בכל הנוגע ליישום הכללים וההנחיות שנתנה להם רשות התימרור המרכזית בעניין תכנון דרך, בטיחותה, אחזקתה, הסדרי התנועה ובטיחות התנועה בה.

מלי סיטון: (ב) אמצעי הבקרה של הרשות לפי סעיף קטן א' יועברו לרשות התימרור המקומית הנוגעת בדבר ועותק מהם יועבר לרשות התימרור המרכזית לצורך הפעלת סמכויותיה לפי פקודת התעבורה.

מלי סיטון: (ג) רשות התמרור המקומית רשאית להציג בפני רשות התימרור המרכזית על ממצאי העבירה שהועברו אליה.

מלי סיטון: כמו שהבהרנו קודם, אחד מהתפקידים המאוד מרכזיים של הרשות שמוקמת הוא בעצם לקיים מערך בקרה על הפעילות של רשות תימרור מקומית.

מלי סיטון: רשות תימרור מקומית הם בעצם אותם רשויות שרשות התימרור המרכזית והמפקח על התעבורה לפי פקודת התעבורה והתקנות שלה הסמיכו לאיזור מסויים.

מלי סיטון: זאת אומרת כל רשות מקומית שהיא גם רשות תימרור מקומית, היא מוסמכת להסדיר את כל הדרכים שמצויים בתוכו מבחינת הרימזור והתימרור וכל ענייני הבטיחות.

אילן ליבוביץ: והדרכים הבין-עירוניות מי אחראי עליהם?

מלי סיטון: נגיע לזה.

מלי סיטון: רשויות התימרור המקומיות הם לא רק הרשויות המקומיות.

מלי סיטון: רשות תמרור מקומית היא גם למשל חברת חוצה ישראל ודרך ארץ לכביש 6, נתיבי איילון לדרך שלהם, מע"צ היא רשות תמרור מקומית, מע"צ, חברת הדרכים הלאומית בישראל, החברה הממשלתית, אחראית על כל הדרכים הבין-עירוניות.

מלי סיטון: גם היא רשות תימרור מקומית לצורך תוואי הדרך שלה.

מלי סיטון: רוצה לומר כל רשות מקומית היא בעצם הרשות שאחראית על תוואי הדרך, גם בבין-עירוני וגם בעירוני.

מלי סיטון: ככל שהדבר נוגע להנחיות עליהם הרשות המוצעת תקיים בקרה מדובר למעשה על בדיקה האם רשויות התימרור המקומיות מקיימות את הנחיות התכנון של המפקח על התעבורה.

אמנון כהן: במשרד התחבורה אין בקרה שהיא מתנהלת?

אמנון כהן: אז למה פעמיים?

מלי סיטון: המפקח הארצי על התעבורה, שהוא בעצם גורם סטטוטורי בתוך משרד התחבורה, מופקד מתוקף פקודת התעבורה ותקנות התעבורה על כל הנחיות התכנון.

מלי סיטון: הנחיות התכנון האלה הם הנחיות שהוצאו והיום כוללות כבר למעשה אומדן של חמישים וחמש דרכים.

מלי סיטון: ההנחיות מתייחסות לכל האלמנטים שבאים לידי ביטוי בדרכים.

מלי סיטון: הכוונה היא למשל למעגלי תנועה, לפסי האטה, למפגשים של מסילות ברזל, לתאורה, לתמרורים.

אמנון כהן: יש במשרד התחבורה פונקציה שבודקת את זה ומפקחת.

מלי סיטון: לא, הפונקציה שקיימת במשרד התחבורה היא המפקח הארצי על התעבורה, היא הפונקציה הקובעת.

אמנון כהן: מי היום פיקח?

אמנון כהן: אחרי שכבר עוצב, אחרי שלושה חודשים, שנה, מי בודק מה קיים, מה לא קיים.

מלי סיטון: מעבר למפקח הארצי על התעבורה יש מפקח איזורי על התעבורה, ורמת הפיקוח שלו, כמו של כל גורם בממשלה, הולכת ומתכווצת, בגלל מצוקה של כוח אדם.

אמנון כהן: אני שואל האם אנחנו כרגע רוצים לפנות תקנים ממשרדי ממשלה, וכבר היו מקרים, והיה כבר גם דו"ח מבקר המדינה בנושא, שאני בחנתי, ואני זוכר אותו, שב-1980 הוקמה קרן למימון פעולות למניעת תאונות דרכים, הקרן מומנה ממס של ארבע פסיק חמישים ושבעה אחוז, תוספת לפרמיית ביטוח החובה.

אמנון כהן: למרבה הצער דו"ח מבקר המדינה במאי 2000 קבע כי תקציב הקרן בעצם החליף חלק מהתפקידים השוטפים של משרדי הממשלה.

אמנון כהן: במקום שיתווספו עליהם.

מלי סיטון: זה המאה ששים שדיברנו עליהם קודם.

אמנון כהן: אני מדבר על העקרון.

אמנון כהן: משרד ממשלתי ייעודי צריך לעשות את עבודתו.

אמנון כהן: בגלל שהוא, או בגלל חוסר בתקנים או מסיבות אחרות לא מסוגל לעשות את עבודתו אנחנו ניקח כסף מהציבור, נממן עכשיו רשות שהיא תשים מפקח.

אמנון כהן: זה מה שאני מדבר, וזה מה שהולך להיות לפי מה שאתם מציעים כרגע.

אמנון כהן: כי את בעצמך אומרת, התקציבים מצטמצמים במשרדי הממשלה, יש פה כרגע מועצה, שיכולה לגבות כסף, ויגידו רגע, במשרד החינוך אתם רוצים זה, אנחנו ניתן לכם את המורים, לא צריך מורים.

אמנון כהן: אחר כך בצבא נעשה, זאת אומרת זה מה שאני שואל, ואני רוצה שזה יעוגן פה שזה לא מבטל שום תקן קיים במשרדי ממשלה.

אילן ליבוביץ: יש לי רק שאלה, אם אני מבין נכון בעצם הרשות תהיה כפופה להנחיות שמוציא המפקח הארצי על התעבורה.

אילן ליבוביץ: היא לא מוסמכת להוציא מטעמה הנחיות.

אילן ליבוביץ: כי אם היא צריכה לקיים ולהפעיל מערך בקרה על פעולתם של רשויות תימרור מקומיות.

אילן ליבוביץ: יש הנחייה שיוצאת מרשות התימרור המרכזית לרשויות המקומיות, היא רק מפקחת שהם מקיימות את מה שרשות התימרור המרכזית עושה.

אילן ליבוביץ: היא, בניגוד למה שמוצע בדו"ח שיינין, כי אני אקריא לכם את דו"ח שיינין: הרשות תיזום כתיבת הנחיות לתכנון בטיחותי של דרכים ורחובות.

אילן ליבוביץ: הרשות תיתן אישור בטיחות על כל כביש חדש או קטע לפני שייפתח לתנועה.

אילן ליבוביץ: תכניות של כבישים חדשים, תכניות שידרוג דרכים קיימות ותכניות הסדרי תנועה חדשים יצטרכו לעבור אישור בטיחות על ידי מהנדסי הרשות.

אילן ליבוביץ: למפקח מטעם הרשות תהיה סמכות לסגור כביש מטעמי בטיחות.

אילן ליבוביץ: כל זה לא מופיע פה.

מלי סיטון: לא, זה גם לא יהיה פה.

מלי סיטון: אני אסביר גם למה.

מלי סיטון: הממשלה לא מוותרת על סמכויות סטטוטוריות שיש לה, זו לא הכוונה, ולכן גם יש בסעיף 11 אמירה מפורשת: אין בסמכויותיה או בתפקידיה של הרשות לפי חוק זה כדי לפגוע בסמכויות הנתונות לאחר לפי כל דין.

מלי סיטון: וזו היתה הכוונה.

מלי סיטון: הכוונה היא, הממשלה לא מתנערת מהסמכויות שלה אבל יכולת הבקרה שלה, גם לא פיקוח, אנחנו מדברים על בקרה, יכולת הבקרה שלה ליצור את האכיפה של הסמכויות הסטטוטוריות שיש לה היא תיעזר בבקרה של התאגיד הסטטוטורי.

מלי סיטון: אני אסביר.

מלי סיטון: יש רשות תימרור מרכזית, יש רשות תימרור מקומית ויש רשות מוצעת להקמתה.

מלי סיטון: בסעיף 7 הוא מסביר את ההתנהלות בין שלושת הקודקודים האלה.

מלי סיטון: זאת אומרת ממצאי הבקרה של הרשות יועברו לרשות התימרור המקומית, אותה רשות שמפעילה את הדרך, ועותק מהם לרשות התימרור המרכזית, לצורך הפעלת סמכויות שלה, של רשות התימרור המרכזית, שיש לה בפקודת התעבורה.

מלי סיטון: היא תצטרך, לנוכח הבקרה שמקיימים עליה, לתקן את המפגע או את החסר או את הפגם שנתגלה, כשרשות התימרור המרכזית בעצם אחר כך, אם לא תוקן הפגם או לא סודר הכשל היא תוכל להפעיל את הסמכויות שיש לה לפי פקודת התעבורה.

אריה בר: אני מבקש להוסיף אדוני היושב ראש.

אריה בר: מערך התחבורה והשתתפויות משרד התחבורה או ביצוע של מערכות תחבורה בתוך הערים לא כוללות רק את המטלה הזאת.

אריה בר: הם כוללות מטלות רחבות נוספות.

אריה בר: ולכן כאשר המפקח על התעבורה, שהוא אחראי על אישור התכנון של מערכות הכבישים הוא גם צריך להיות זה שמוציא את ההנחיות.

אריה בר: ולכן אותו תקציב שאנחנו מדברים עליו למטרות האלה זה לא התקציב היחידי שמועבר לרשויות או מבוצע בתוך הרשויות.

אריה בר: למשל משרד השיכון, מינהל מקרקעי ישראל ומשרד התחבורה משקיעים מיליארדים בפיתוח של יישובים, שכונות חדשות, חיבורים בין שכונות חדשות ושכונות ישנות, פיתוח של תשתיות, ולכן הדבר הזה חייב להיות בפונקציה שיש לה השפעה על התקציבים האחרים ולא בפונקציה ייעודית שהיא מכירה רק את המטריה הזאת.

אריה בר: נאמר מבצעים כבישים עוקפים בתוך העיר, ושיש להם השפעות, המפקח על התעבורה קשור להקצאת המשאבים האלה, מכיר את המטריה של הפיתוח של העיר, ולכן הוא זה שצריך לקבוע את הכללים.

אילן ליבוביץ: הבעיה היא שיש דו"ח, שאותו אתם רוצים ליישם.

אילן ליבוביץ: כל הרשות הזאת נולדה מתוך דו"ח שיינין, שבא לתת באמת לרשות סמכויות מאוד רציניות בכל הנושא של התכנון התחבורתי במדינת ישראל.

אילן ליבוביץ: מה לעשות, אני מקריא מהדו"ח, אז בואו נשים את הדברים על השולחן ונגיד שאנחנו רוצים לשמור את הסמכויות אצל משרד התחבורה, אצל המפקח על התעבורה.

אילן ליבוביץ: כי אפילו סעיף 7(ג) "רשות התימרור המקומית רשאית להשיג לפני רשות התימרור המרכזית על ממצאי הבקרה שהועברו אליה", אפילו ממצאי הבקרה שלהם הם לא דבר חד משמעי.

אילן ליבוביץ: עוד לא הקמתם את הרשות וכבר סירסתם את הסמכויות שלה.

מלי סיטון: הרשות המוצעת נכנסת לתוך מערך קיים של סמכויות, שבונות את כל הנושא של בטיחות בדרכים.

מלי סיטון: אין מה לעשות, אתם לא רציתם שמשרד התחבורה יתנער מהסמכויות שלו, ולכן היא מנסה להשתלב בתוך המארג הזה.

מלי סיטון: רוצה לומר במלים אחרות אי אפשר לבטל את סמכותו של המפקח על התעבורה ולא של רשויות התימרור, לא המקומיות ולא הבין-עירוניות, ולכן הרשות תסייע למערכים הקיימים, שהם כיום מוסמכים לפי פקודת התעבורה.

מלי סיטון: היא תסייע בקיום בקרה.

אמנון כהן: איזה סמכות יש לה לבוא להגיד לרשות תימרור מקומית אדוני פה לא בסדר, פה בסדר.

אמנון כהן: יגיד אדוני, אתה רוצה שאני אתקן, תביא לי כסף.

אמנון כהן: זה מה שהוא יגיד.

אמנון כהן: הוא לא יתקן שום דבר.

אמנון כהן: אז הערת לי הערה, אתה צודק, במשאבים הקיימים שלי ברשות המקומית שלי לא שילמתי שכר כבר חצי שנה, אין לי כסף לרווחה, אני לא יכול כרגע לתקן את התימרור הזה, ארבע חמש סעיפים שאתה אומר לי.

מלי סיטון: זה שני דברים שונים.

מלי סיטון: סעיף קטן (1) מדבר רק על הבקרה.

מלי סיטון: סעיף קטן (2) בתוך סעיף 6 מדבר על סיוע לרשויות המקומיות במימון פעילות בטיחות בדרכים.

אמנון כהן: אז זה מה שיהיה, תביא לי כסף ואני אתקן את הליקויים.

מלי סיטון: אני מנסה להסביר.

מלי סיטון: בלי קשר לרשות שתקום, ובנוסף, מה שאני מנסה להסביר הוא שיש במינהל היבשה גורם שמופקד על סיוע לרשויות המקומיות.

מלי סיטון: בלי שום קשר למה שהרשות החדשה תבצע.

מלי סיטון: כל הרשויות המקומיות, לקראת תחילתה של כל שנה, הם מגישות למינהל היבשה במשרד את התכנון שלהם בתחום של שיפור התשתית הבטיחותית בדרכים.

מלי סיטון: הם מקבלים הקצאות לצורך העניין הזה.

מלי סיטון: הרשות החדשה, לפי סעיף קטן (2), עוד תסייע בידי הרשויות המקומיות, לפי אמות מידה שאישר השר מבחינת מספר תאונות דרכים שהיו ברשות המקומית, קיומם של בתי ספר בלי התקני בטיחות, כל ההנחיות שלפיהם פועל השר יהיו הבסיס לסייע לרשויות המקומיות.

אילן ליבוביץ: והיא תעשה את זה ישירות מול הרשויות?

מלי סיטון: באמצעות משרד התחבורה.

מלי סיטון: זו רשות שבאה לסייע למשרד התחבורה לקיים את הסמכויות שלו.

אילן ליבוביץ: אז איפה ההפרדה פה, שכל כך רצה הדו"ח לעשות בין משרד התחבורה לבין הרשות.

אילן ליבוביץ: הוא רצה להקים תאגיד עצמאי שיש לו את הסמכויות.

אילן ליבוביץ: ופה אתם קושרים בכל דבר את הרשות.

אתי בנדלר: אני חייבת להתייחס לעניין הזה בשתי מלים.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאמנות הניסוח באה לידי ביטוי מעולה בהצעת החוק הזאת, כי באמת נעשה כאן ניסיון מעורר הערה מבחינתי למצוא איזו שהיא סינטזה, שלא כל כך קיימת, בין אי התנערות לסמכויות הממשלה והעברתם לרשות מצד אחד, ומצד שני הקמת רשות שתיראה כאילו היא בעלת סמכויות משמעותיות.

אתי בנדלר: ומה שיצא כאן זה איזה שהוא אנדרוגינוס שאני לא מכירה אותו עד כה על כל פנים בחקיקה, אולי אני טועה, שמקימים רשות, מתקצבים, או גורמים לכך שיהיו תקציבים מאוד מאוד משמעותיים לצורך, הכל על חשבון הציבור בדרך זו או אחרת, לצורך קידום הבטיחות בדרכים, ובסופו של דבר הרשות הזאת בסופו של דבר כל הפעולות שלה צריכות להיות מנותבות, אולי הדברים נכונים אבל צריך שהדברים יהיו מאוד ברורים על השולחן, הכל בעצם, לא פוגעים כאן בסמכויות של שום סמכות שלטונית, נקרא לזה ככה, הקיימת היום, לא לפי פקודת התעבורה ולא לפי פקודת הרשויות המקומיות.

אתי בנדלר: לא פוגעים בסמכויות רשויות תימרור מקומיות, לא בסמכויות אף גורם במשרד התחבורה כפי שהיא קיימת היום לפי פקודת התעבורה או בתקנות התעבורה, וזה איזה שהוא גורם שמביא את הדברים לכאן, לוקח את הדברים לכאן, ממליץ לזה, מעביר את זה לכאן.

אתי בנדלר: זו ההתרשמות שלי בסופו של דבר, ואם אני טועה אני אשמח שתעמידו דברים על דיוקם.

שמואל מלכיס: צריך להיות שהרשות הזאת היא הסמכות העליונה בכל מה שנוגע לבטיחות בדרכים ולמניעת תאונות דרכים.

אתי בנדלר: אבל זה בפירוש לא.

מלי סיטון: אני חושבת שהרעיון המרכזי שעומד בבסיס הקמת הרשות הזאת הוא הניסיון לשלב אותה בתוך המארג המתקיים ממילא.

מלי סיטון: אי אפשר לתת לרשות.

אמנון כהן: בשביל מה להקים רשות, למה לא לפתוח מחלקה, לקחת שלוש מאות תשעים מליון.

מלי סיטון: אי אפשר להקים תאגיד סטטוטורי, אם התפקיד הראשון הוא לקיים מערך בקרה, זה מערך שאמור לשפר לחלוטין את היכולת של רשויות תימרור מקומיות לחסל מפגעים של בטיחות בתוכם, לממן את הפעילות של הבטיחות ברשויות המקומיות, לגבש תכניות רב שנתיות, לתכנן ביעילות הסברה.

אמנון כהן: אבל למה משרד התחבורה לא יכול לממן, למה רשות צריכה לממן?

אילן ליבוביץ: איפה הוא יכול לבוא לראש עיר ולהגיד לו זה אתה חייב לבצע?

אריה בר: אדוני היושב ראש, אני חושב, עם כל הכבוד, מי שעוסק בביצוע ומכיר את המטריה של הביצוע ודרכי החיים של הרשויות המקומיות ומוסדות הממשלה, אני יכול להגיד לך בוודאות שאם הרשות תקבל את הסמכות הזאת והיא תהיה לבד היא לא תעשה את תפקידה.

אריה בר: ואני אסביר לך מדוע.

אריה בר: כל רשות, אם אין לה גיבוי של משרד תומך, יכולה להסתובב במדינה הזאת, הרשות תבוא לרשות מקומית ותגיד לה תשמעו, כל התכנון שלכם בשכונה הזאת והביצוע באותם חלקים שביצעתם לא תואם את ההנחיות ואתם צריכים לשנות אותו.

אריה בר: והוא יכול להגיד לו בסדר, אני לא רוצה לשנות.

אריה בר: אני לא משנה.

אריה בר: למעשה בדרך הזאת של הקישור, שיבואו למשרד התחבורה, משרד התחבורה יכול לעצור את כל תקציבי הרשות הזאת.

אריה בר: עכשיו אם אתה מנתק בין עובדי משרד התחבורה לבין הרשות הזאת, עובדי משרד התחבורה, שלכל אחד יש את התפקיד שלו, אני יש לי את התפקיד שלי, יש לי את התקציבים שלי, כמו שעושים משרדים אחרים.

אריה בר: לכן הקישור הזה הוא לטובת העניין ולא נגד העניין.

אריה בר: כי אם הוא לא יקבל חיזוק, אני אומר לך, הוא יקבל את החמש מאות מליון שקל.

אמנון כהן: אז בשביל מה צריך אותו בכלל, המפקח שלך יבוא.

אריה בר: אני אסביר.

אריה בר: למה צריך את הרשות הזאת, במקום הרשות הקודמת.

אריה בר: הרשות הזאת היא חיונית למדינת ישראל, היא חיונית למשרד התחבורה והיא צריכה לקבל את העצמאות שיש לה, והיא צריכה להפרות את כל הגופים הקיימים היום.

אריה בר: אם אותו ממונה על התעבורה הוא יקבל מהם, וזה תפקידי גם לבצע את העניין הזה, יקבל מהם המלצות לתיקון של פקודות התעבורה בתחומים א' וב', תפקידי לדאוג שאם זה נכון צריך לתקן אותם.

אריה בר: הוא יצטרך לתקן אותם.

אריה בר: יש פה הלימה בין שני הגופים האלה.

אריה בר: זה לא איזה שהוא כוכב לכת נפרד, ואתם אומרים יש גוף שיש לו אלף עובדים, בחלקם מקצוענים, בואו אותו אנחנו נסרס ונקים גוף חדש.

אריה בר: ולא ככה.

אריה בר: הגופים האלה משולבים.

אריה בר: מה שנתתם פה בחוק הזה, נתתם גוף עצמאי שיש לו את היכולת, גם הכספית, גם הארגונית, במבנה הנכון, לשלוט בשטח.

אריה בר: השיניים שלו זה משרד התחבורה.

אריה בר: עם כל הכבוד, בשביל זה אנחנו פה.

אריה בר: כאשר הוא לא מצליח לבצע את הדברים שלו מחובתנו כאנשי משרד שאחראים לגוף הזה, בודאי שר התחבורה והמנכ"ל והמשרד לעמוד מאחוריו כדי שהדברים יתבצעו.

אריה בר: והראייה, אתם מכירים את שיטת העבודה, אם רשות מקומית לא תציית להוראות שלו, אם הוא לא היה במשרד התחבורה הוא לא יכול לעשות שום דבר.

אריה בר: מה הוא יכול לעשות, הרשות לא מבצעת, אז מקסימום הוא לא יתן לה את אותם כמה מיליונים.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, בשביל מה צריך רשות?

מלי סיטון: הנושא של קיום בקרה על הרשויות המקומיות לחלוטין איננו ברשות הקיימת.

מלי סיטון: הרשות הקיימת היא רק רשות מייעצת שעושה תכנית שנתית לבטיחות בדרכים, נקודה.

מלי סיטון: אין לה שום תפקיד ביצועי.

מלי סיטון: היא על תקן של נותנת עצות.

מלי סיטון: פה הכוונה היא שהרשות שתוקם תיכנס לתוך היכולות שיש היום, מבחינה סטטוטורית, במשרד התחבורה כפעילות שלטונית, ותקיים בקרה על זה שכל הקליינטים של המפקח על התעבורה וכל מי שכפוף לסמכותו בנושא של בטיחות בדרכים אכן מקיים את כל ההנחיות המקצועיות.

מלי סיטון: זה תפקיד ביצועי לחלוטין, זה לא תפקיד של מתן עצה, זה תפקיד של בקרה על קיום מה שהשלטון למעשה קבע.

אילן ליבוביץ: ובהנחה שמישהו לא ביצע את ההנחיות?

מלי סיטון: רשות התימרור המרכזית מקבלת את ההודעה על זה ועושה שימוש בסמכותה.

מלי סיטון: סמכותה בין היתר לסגור את הכביש, לסגור את המעבר, הרשות מקיימת את הבקרה על קיום ההנחיות השלטוניות שלא יכולות להיות בחוץ, של משרד התחבורה.

מלי סיטון: הרי אין לנו פה סיטואציה שהשטח הוא ריק וצריך להתחיל למלא אותו.

מלי סיטון: השטח קיים.

מלי סיטון: אנחנו מוסיפים מנגנון נוסף שיסייע לשלטון לאכוף ולבקר את מה שהוא קבע מקצועית.

אילן ליבוביץ: אז בואי נקים מחלקת בקרה במשרד התחבורה.

מלי סיטון: זה לא אותו דבר.

מלי סיטון: זה שונה בתכלית.

אבי נאור: אני לכאורה מתוקף זה שאני מיועד להיות יושב ראש הרשות אני צריך לצפות.

אמנון כהן: לא נותנים לך שיניים, אבי.

אבי נאור: באמת שאני לא ילד.

אבי נאור: אני רוצה לדבר על שיניים ועל הכל.

אבי נאור: לכאורה זה סירוס של הרשות.

אבי נאור: אבל אני רוצה להגיד משהו.

אבי נאור: אני מכיר תכניות ואני מכיר פעילויות בארץ ובעולם.

אבי נאור: אין שום מדינה בעולם שאני מכיר שנושא הבטיחות בדרכים והמאבק בבטיחות בדרכים יכול להתקיים על ידי גוף אחד.

אבי נאור: שום גוף, בין אם זה משטרה או בין אם זה משרד התחבורה ובין אם זה משרד הפנים או הרשויות המקומיות בעצמו לא יכול לעשות את זה.

אבי נאור: המאבק בתאונות דרכים, בעיקר במדינות שהצליחו, אני חושב שהנקודה המשותפת זה השותפות.

אבי נאור: היכולת ליצור ממש קואליציה של הגופים השונים.

אבי נאור: הכוח של הרשות, ויש כוח, ואני תיכף אדבר, זה בבנייה, בעידוד השותפות הזו, ובהיותה האינטגרטור של השותפות.

אבי נאור: אני אקח דוגמא, אתם כל הזמן מביאים דווקא מתשתית אז אני אקח דווקא דוגמא מתחומים אחרים.

אבי נאור: נדבר על תחומים שלקוחים מתחום שינוי ההתנהגות של משתמש הדרך.

אבי נאור: ניקח אפילו נושא ספציפי, מאוד פופולרי, נהיגה תחת השפעת אלכוהול.

אבי נאור: לא המשטרה לבד ולא המחקר לבד ולא הרשות לבד יכולים לעשות שום דבר.

אבי נאור: אבל אם הרשות שיש לה משאבים באה למשטרה ואומרת בואו נעשה בנושא הזה תהליך.

אבי נאור: אתם המשטרה, מכיוון שאנחנו באים עם המשאבים ואנחנו נותנים את המשאבים למשטרה אנחנו נסכם בצורה מסודרת על תפוקות, קרי כמה בדיקות אלכוהול אתם צריכים לעשות בשבוע.

אתי בנדלר: אתם לא נותנים את המשאבים, אתם ממליצים על מתן המשאבים.

אבי נאור: המשאבים הם שלנו.

אבי נאור: אנחנו לא חייבים לתת אותם.

אבי נאור: אף אחד לא יכול לקחת את המשאבים למה שהוא רוצה.

אבי נאור: אנחנו התפקיד שלנו זה לממן, אבל המימון עומד כנגד תכניות שמוסכמות.

אבי נאור: וכאן אתה יכול למדוד תפוקות, תפוקות במושג של מספר בדיקות וכן הלאה.

אבי נאור: עכשיו, לבד, רק פעילות של משטרה היא לא תספיק.

אבי נאור: אז הרשות צריכה לעשות את ההסברה הממוקדת, אתה צריך לראות שיש לך תהליכי הרתעה ואכיפה מתאימים, מחקר מלווה כפי שהוא צריך להיות, וחוזר חלילה, וככה מורידים תאונות דרכים.

אבי נאור: אותו דבר בנושא של הרשויות המקומיות.

אבי נאור: כאשר אנחנו מדברים על רשויות מקומיות, בזמנו התקציב או ההמלצה לתקציב של תוספת של מאתיים מליון שקל לשנה לרשויות המקומיות זו תוספת, זה לא בא להחליף את מה שעושים גופים אחרים.

אבי נאור: אבל עכשיו אתה יכול לבנות שותפות, שיש בה רשות ויש משרד התחבורה ויש הרשויות המקומיות ויש משרד הפנים.

אבי נאור: ואתה כרשות יש לך, מכוח העובדה שאתה בא עם תקציב, ונכון, מישהו כאן אמר הכסף מדבר.

אבי נאור: אבל הסמכות והשיניים של הרשות זה התקציב העצמאי שיש לה והיכולת שלה לבוא ולהגיד אם אנחנו הולכים לתכנית הזאת אז יש לי תקציב, אני יכול לשים על זה, אבל תמורת זה אני רוצה את אמצעי הבקרה.

אבי נאור: אמצעי בקרה, אני רוצה להזכיר, זה לא משהו שנעשה בדיעבד, שאתה בודק לאחור.

אבי נאור: הגוף הזה מתאם, משרד התחבורה הוא שותף בכיר, שותף אפילו אסטרטגי, אבל הוא חייב להיות שותף, והרשות חייבת להיות מנותקת ממשרד התחבורה כי משרד התחבורה הוא אחד מהשותפים בשותפות הזאת, יחד עם המשטרה, יחד עם מע"צ, יחד עם הרשויות המקומיות.

אתי בנדלר: אתה לא יכול לעשות שום דבר באופן עצמאי בלי משרד התחבורה.

עדנה הראל: אני מבקשת בכמה מלים להמשיך בקו של היועצת המשפטית של משרד התחבורה ולהגיד שיש כאן הבדל בין סמכויות שלטוניות גרידא, שלא נכון ולא ראוי שהמשטרה תשתחרר מהם, ואני חושבת שזה בא לידי ביטוי גם בהערות של חברי הוועדה.

עדנה הראל: נכון שזה הודגש נוכח התקציב.

עדנה הראל: זאת אומרת היה מאוד קל לראות, כביקורת, מה פתאום דברים שנראים כסמכויות שלטוניות הממשלה מבקשת לממן באמצעות הטלת מסים חדשים, או להתנער מהם באמצעות אאוט-סורסינג וכו'.

עדנה הראל: מה אנחנו בעצם באים ואומרים, אנחנו לא מפריטים את הסמכויות השלטוניות.

עדנה הראל: אני גם חושבת שקשה להגיד הפרטה על העברה לתאגיד סטטוטורי, אבל אנחנו אפילו לא עושים אאוט-סורסינג של סמכויות שלטוניות.

עדנה הראל: אנחנו חושבים שזה לא ראוי ולא נכון.

עדנה הראל: ולכן קביעת ההנחיות של המפקח על התעבורה לא יכולות להיות מופרטות.

עדנה הראל: וסגירת דרכים לא יכול להיות מופרט, גם אם בקריאה כזאת או אחרת, בכל הכבוד לדו"ח שיינין, זה עלה מדו"ח שיינין.

עדנה הראל: ולכן הממשלה באה ואמרה אנחנו מאמצים את עקרונות דו"ח שיינין ונשב ונלמד כיצד מיישמים אותם בדרך הטובה ביותר על מנת להשיג את המטרות שבדו"ח שיינין בדרכים של הממשלה, שהממשלה לא יכולה להתנער מאחריותה והיא לא יכולה להתנער מאחריותה בשורה של דברים שיכול להיות שדו"ח שיינין, בקריאה כזו או אחרת המליץ עליהם.

עדנה הראל: אני כן חושבת פוזיטיבית שהגם שיכול להיות שאפשר היה לממש את דו"ח שיינין גם בלא להקים תאגיד סטטוטורי, יתכן שגם בממשלה היו חילוקי דעות בעניין, בסופו של דבר באה הממשלה, כמו שגם אמר השר, למשל משרד המשפטים התנגד, אבל באה הממשלה והחליטה למרות זאת שהתפקידים שאנחנו חושבים שראוי לשים עליהם דגש ראוי שייעשו באמצעות תאגיד עצמאי.

עדנה הראל: וכאן אני מבקשת להדגיש, אני חושבת שהתאגיד הזה הוא כן עצמאי.

עדנה הראל: שיש משמעות לעובדה שהוא עצמאי.

עדנה הראל: יש לו סמכויות, זה לא נכון לומר שבהכל הוא נסמך על משרד התחבורה.

עדנה הראל: יש לו, כמו שאומר מר נאור, יש לו תקציב שלגביו הוא רשאי להתקשר בהסכמים עם אותם גופים שלהם הוא רשאי לסייע, ועל ידי זה להשפיע על הפעילות שלהם.

עדנה הראל: היה לנו ויכוח לא פשוט על אופן ומידת ההשפעה שיכולה להיות לרשות כזאת על פעולת המשטרה.

עדנה הראל: אנחנו לא חושבים שזה מובן מאליו שגוף חיצוני לממשלה יכול להתקשר עם המשטרה בהסכמים ולהשפיע על מערך האכיפה.

עדנה הראל: אבל בסופו של דבר הגענו לאיזה שהוא מודוס שאנחנו חושבים שהוא נכון ומאוזן, בהתחשב במטריה הספציפית, בהתחשב באופן פעולתו של התאגיד הזה ובמגבלות שיש פה בחוק, וכשנגיע לעניין הספציפי נוכל להסביר.

עדנה הראל: זה מול המשטרה.

עדנה הראל: מול גופי ההצלה.

עדנה הראל: וסמכויות, זה גוף שיהיו לו לא מעט תקציבים, בדרך כזאת או בדרך אחרת, ואני לא נכנסת לשאלת המימון, בא אל גופי ההצלה ואומר להם אני חושב שעל מנת לשפר את מערך הבטיחות בדרכים כדאי שתעשו תכנית כזאת או אחרת.

עדנה הראל: אתם מוכנים, יש לי כסף לזה.

עדנה הראל: זאת סמכות, זאת עצמאות.

אילן ליבוביץ: אבל בואי תתמקדי בנקודה שאנחנו נמצאים בה כרגע.

עדנה הראל: מה שקשור ספציפית לסמכות של אכיפת הוראות שלטוניות לא מתקבל על הדעת ואנחנו לא חושבים שזה בכלל בגדר האפשר להוציא את זה מידי הממשלה.

עדנה הראל: הדבר שחשבנו שהוא בגדר האפשר ויכול להוות תועלת גדולה בנסיבות הקיימות של התקינה הממשלתית וכוח האדם הממשלתי זה לסייע בבקרה.

עדנה הראל: ולעשות אאוט-סורסינג לצורך העניין, אני אשתמש במונח הזה, של הבקרה, לבוא ולסייע לממשלה, ראי, כאן יש סטייה מההנחיות, כאן נעשו בניגוד להנחיות, זה אין מניעה להשתמש בגוף חיצוני, שהוא עצמאי.

עדנה הראל: וזה רק יכול לסייע, וגם אם לפי מר שיינין צריך היה את כל העניין השלטוני הזה להפחית.

עדנה הראל: אנחנו חושבים כממשלה שזה לא נכון להוציא את זה מתוך הממשלה.

אילן ליבוביץ: אז עדנה, מה שאת אומרת בסופו של דבר שבכל הנושא הבטיחותי שאנחנו מדברים עליו כרגע, בנקודה הזאת של הפיקוח על הרשויות המקומיות, הפיקוח והבקרה על פעולות הרשויות המקומיות בנושא של התשתיות, הכבישים והבטיחות, המלה האחרונה נשארת במשרד התחבורה.

עדנה הראל: כי המלה האחרונה היא האחריות השלטונית.

עדנה הראל: סגירת דרך, אני בפירוש אומרת, סגירת דרך היא עניין שלטוני.

עדנה הראל: כל הדרך בין לבין, על מנת להבטיח שגם בעירייה הזאת וגם בעירייה ההיא וגם בעירייה השלישית תהיה כל הזמן עין מפקחת, ועין שבאה ואומרת לשלטון ראה, יש פה חריגה, יש פה חריגה, אתה לא יכול להתעלם, זה כן.

אילן ליבוביץ: אז עדנה, המשמעות היא שהוא יכול לבוא ולהגיד תראו, בעירייה זו וזו לא פועלים כמו שצריך או הכביש הזה לא כמו שצריך.

אילן ליבוביץ: ועדיין יכול לבוא מישהו, גם על פי זה, להשיג בפני המפקח על התעבורה, והמלה של הרשות.

עדנה הראל: סליחה, ואולי הרשות פירשה את ההנחיות המפקח על התעבורה לא נכון, האם לא אפשרי?

איוב קרא: רק רציתי, מאחר והתקיימו דיונים ומתקיימים דיונים בהקשר לחוק מצאתי לנכון אדוני היושב ראש לומר לך שאני לא אוכל לתמוך בהצעת החוק הזו כל עוד היא צריכה להטיל עוד נטל כספי על הציבור החלש.

איוב קרא: והמשמעות היא שמה שיקרה בפועל הרבה, אלה שיש להם רכבים ממשלתיים ואלה שיש להם רכבים משטרתיים, וצבא, וגם עצמאים, הכל יתגלגל על חשבון המדינה, כהוצאה.

איוב קרא: ומי שיחטוף מזה זה אותם אנשים נצרכים.

איוב קרא: נהגי משאיות, נהגי מוניות, אנשים שבעצם אנחנו מטילים עליהם דבר שלדעתי צריך לקחת אותו בחשבון.

איוב קרא: אני בעד החוק באופן עקרוני.

איוב קרא: יש לי בעיה בסוגייה הזאת.

אבי נאור: נהגי מוניות משתמשים הכי הרבה בדרך.

אבי נאור: מן הראוי.

איוב קרא: לכן אני גם מכיר את הדעות שלך, אני חושב שאתה גם צריך להצטרף לדעה הזאת שצריך למצוא דרך איך המדינה יכולה לבוא במקום אותם אנשים שצריכים להיפגע, עם כל הכבוד, נהג מונית, נכון שהוא על הכביש, אבל תראה לי נהג מונית עשיר.

איוב קרא: אז בואו נקרא לילד בשמו, זה פגיעה בשכבות שזקוקות.

אמנון כהן: חבר הכנסת איוב קרא, אני יכול להצטרף בשמחה למה שאתה אומר, אבל צריך לבוא לידי ביטוי בהצבעות.

אמנון כהן: לכן אנחנו דנים היום וגם שר התחבורה היה פה, דיברנו, כולנו בעד החוק, כולנו תומכים בשתי ידיים.

אמנון כהן: זה מציל חיים.

אמנון כהן: לכן בנושא התיקצוב, אז אני אומר שאנחנו בסיכום הדברים נצטרך לעשות מאמץ משותף, גם של חברי הכנסת גם של השר שהתכנית הזאת קודם כל תצא לפועל.

אמנון כהן: בתיקצוב צריכים כולנו להתערב ולעזור שזה ייצא לפועל, כמובן כמה שפחות על חשבון האזרחים.

אמנון כהן: אנחנו צריכים במאמץ משותף לטפל בזה, ואת הסעיף הזה אני אשאיר פתוח, כי אני אקיים דיון באמצע השבוע הבא בכנסת, כולנו נדון ביחד, נעשה פגישה, אולי אצל שר האוצר, נמצא את הדרכים שכבר ב-2006 הפרוייקט הזה ייצא לדרך.

אמנון כהן: אבל באיזו דרך אנחנו נחליט ביחד.

מלי סיטון: סעיף 8 – מימון פעולות ברשויות מקומיות.

מלי סיטון: 8(א) הרשות תפעל למימון פעולות בתחום הבטיחות בדרכים ברשויות מקומיות, מימון כאמור יוקצה על פי אמות מידה שתגבש הרשות באישור השר.

מלי סיטון: (ב) מימון כאמור בסעיף קטן א יבוצע באמצעות מינהל היבשה ומשרד התחבורה והבטיחות בדרכים ויכול שיבוצע בשלבים, כפי שתחליט הרשות.

מלי סיטון: (ג) הרשות תנהל מעקב אחר ביצוע הפעולות שלשמן ניתן מימון כאמור בסעיף זה.

מלי סיטון: ואם החליטה על ביצוע המימון בשלבים רשאית היא להתנות את מימונו של כל שלב בביצוע השלב הקודם.

מלי סיטון: אני בכוונה כבר בהתחלה אדוני הדגשתי את אותם נקודות שטענתם לעניין השיניים.

מלי סיטון: הסעיף הזה למעשה מדבר על אופן המימון והתיקצוב, שהם חלק מתקציבי הרשות, בעבודה מול הרשויות המקומיות.

מלי סיטון: מה שחשוב לזכור הוא שהרשות בסעיף 8(א) מגבשת אמות מידה, מגישה אותם לאישור השר, אמות המידה האלה יהיו בעצם האמות שלפיהם מתחלק המימון, ויכולתה של הרשות, כמו שקראנו בסעיפים קטנים (ב) ו-(ג) לשלוט ולעקוב על מתן המימון ועל הביצוע הפעולות שבעבורם ניתן המימון.

מלי סיטון: סעיף 6(3): "לגבש תכנית רב שנתית להגברת הבטיחות בדרכים ולפעול ליישומה באמצעות תכניות שנתיות, כאמור בסעיף 9".

מלי סיטון: יש לנו פה טעות שגילינו אותה.

מלי סיטון: סעיף 9(א) קובע "הרשות תגבש ותגיש לשר ולשר האוצר, לאישורם" - הוספתי את שר האוצר - "תכנית רב שנתית להגברת הבטיחות בדרכים, ותכניות שנתיות ליישומה.

מלי סיטון: בכלל זה תקבע הרשות יעדים מדידים להפחתת תאונות הדרכים והנפגעים מהן; (ב) הרשות תגיש לשר ולשר אוצר בתום כל השנה דין וחשבון כולל על ביצוע התכנית השנתית.

מלי סיטון: (ג) השר יגיש לממשלה בתום כל שנה דין וחשבון על ביצוע תכנית בידי הרשות.

מלי סיטון: הדין וחשבון יובא לידיעת הציבור בדרך שיורה השר".

אמנון כהן: יבוא לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

מלי סיטון: אנחנו נוסיף סעיף קטן של הצגת התכנית גם לכנסת.

אמנון כהן: לוועדת הכלכלה של הכנסת.

מלי סיטון: לרשות יש גם תכנית שנתית והיא צריכה להגיש דו"ח איך היא ביצעה את התכנית השנתית, איך היא מבצעת את תפקידיה.

מלי סיטון: מניין התפקידים של הרשות שתוקם בסעיף 6 הוא ביצוע תפקידיה.

מלי סיטון: כל שנה היא במסגרת הטלת התפקידים שהחוק מטיל עליה היא תגיש גם תכנית שנתית לבצע את התפקידים שלה, קדימה ואחורה.

מלי סיטון: כל שנה לפני השנה היא תכין את התכנית ובסיומה של שנה היא תגיש דו"ח על הביצוע.

קריאה: אבל אין לה סמכויות ביצוע, היא רק מגישה תכניות וממליצה.

מלי סיטון: לא אדוני, אם כך נכשלתי בהסבר ואני מוכנה להסביר עוד פעם את התפקידים של הרשות.

מלי סיטון: היא צריכה להקים ולהפעיל מערך בקרה על פעולות הרשויות המקומיות.

מלי סיטון: היא צריכה לממן את הבטיחות בדרכים ברשויות המקומיות.

מלי סיטון: היא צריכה לקדם ולקיים פעולות הסברה וכו'.

מלי סיטון: אנחנו הסברנו עכשיו.

אמנון כהן: מתכוונים שיש לה תקציב חמש מאות חמישים מליון אז צריך לתת הסבר לאן הכסף הלך.

אמנון כהן: על זה מדובר.

אמנון כהן: אבל אני פה רוצה לסעיף 9(ג).

אמנון כהן: לא יהיה סעיף נוסף על ועדת כלכלה, יהיה :: השר יגיש לממשלה ולוועדת הכלכלה של הכנסת בתום כל שנה דין וחשבון על הביצוע.

אמנון כהן: לא סעיף חדש.

מלי סיטון: סעיף 6(4): "לקדם, לתכנן ולקיים פעילות הסברה וכל פעילות אחרת במטרה להגביר את מודעות הציבור בנושא הבטיחות בדרכים; (5) להגדיר ולנהל מרכז מידע לאומי למידע ולמחקר בתחום הבטיחות בדרכים בהתאם להוראות פרק ו'.

מלי סיטון: זה פרק שמקים מרכז לאומי למידע ומחקר, שבעצם יאסוף נתונים; (6) לייעץ למערכת החינוך על פי בקשתה לגבי תכנים של לימודים עיוניים בנושא תורת הנהיגה ובטיחות".

אמנון כהן: מה זה לייעץ, ואם היא לא תרצה?

אתי בנדלר: מילא לייעץ, אבל מה זה על פי בקשתה, לא ביקשה לא תייעץ?

מלי סיטון: כדאי אולי במסגרת הסעיף הקטן הזה רק לאזכר סעיף בתיקוני החקיקה העקיפים שיש בחוק הזה, במסגרת התיקונים העקיפים אנחנו מבקשים לתקן את חוק חינוך ממלכתי ולהוסיף לו לעניין מטרות החינוך הממלכתי, סעיף 42, אני חוזרת לשם כי זה תחום החינוך.

מלי סיטון: והעשייה בתחום החינוך כוללת גם את הסעיף שקראנו אותו וגם את סעיף 42.

מלי סיטון: לסעיף 2 בחוק חינוך ממלכתי, שקובע את מטרותיו של החינוך הממלכתי, תיווסף פסקה שתיקרא לחנך להכשרה בקדושת החיים ולהנחיל תודעת בטיחות וזהירות, לרבות בטיחות בדרכים.

אמנון כהן: למה רק ממלכתי?

מלי סיטון: כי חוק חינוך ממלכתי הוא חוק החינוך שחל על חינוך שניתן מאת המדינה על פי תכניות הלימודים שקובע משרד החינוך.

אמנון כהן: ואני רוצה גם במגזר החרדי שילמדו תאונות דרכים, כל התאונות ששם, הם לא מסתכלים ימינה שמאלה, ישר עוברים את הכביש.

עדנה הראל: יש שאלה מאוד מהותית של הסדרת הלימודים בחינוך המוכר שאינו רשמי.

אמנון כהן: אני כרגע לא הולך להסדרות, בחיי אדם אנחנו מדברים.

אמנון כהן: אני פוחד לנסוע בבני ברק, אתה נכנס לשם, חבל על הזמן.

אמנון כהן: צריך ללמד אותם, חינוך, אני אדאג להסכמה שלהם, אבל את החינוך צריך, כי זה ילדים.

אמנון כהן: אם בקטנותם לא נלמד אותם גם כשיהיו גדולים לא ידעו.

אמנון כהן: אז איפה בא לידי ביטוי הילדים האלה?

מלי סיטון: הם באים לידי ביטוי בסעיף קטן (6), שקובע תכנים של לימודים עיוניים.

מלי סיטון: הוא קובע למערכת החינוך באופן כללי.

מלי סיטון: הוא לא קובע.

אמנון כהן: לא, אני רוצה להדגיש.

אמנון כהן: ראיתי הרבה דברים, גם בחוק של האזנה לילדים, אז החריגו את הילדים האלה, מסכנים, הם לא נכנסים לפרוייקטים כי הם לא ילדי ישראל.

מלי סיטון: אפשר לומר לגבי תכנים של לימודים עיוניים במכלול מגזרי החינוך.

מלי סיטון: שיכלול את כל מגזרי החינוך.

אמנון כהן: אני לוקח על עצמי לעזור כי אני חושב שזה נושא חשוב, חינוכי ממדרגה ראשונה, וזה בטיחות בדרכים, אז יביאו מורה חרדי שילמד, מה אכפת לי, אבל שיכשירו אותו שילמד את הנושא.

אמנון כהן: רחל, איך את יכולה לפתור לי את הבעיה שלא יגידו לי לא דאגת לנו אחר כך.

אמנון כהן: אני מכיר אותם.

רחל רותם: קודם כל אנחנו מברכים על תיקון חוק חינוך חובה 42.

רחל רותם: אתה העלית שאלה נכונה ואני חושבת שבאמת צריך לכתוב, לגבי תכנים של לימודים עיוניים, בנושא תורת הנהיגה והבטיחות בדרכים, בכל המגזרים.

רחל רותם: אני חושבת שבאמת צריך להוסיף את זה.

רחל רותם: אגב אנחנו פועלים כך.

רחל רותם: אני חושבת שזו תוספת חשובה.

רחל רותם: אנחנו פועלים כך ואני מוכרחה לומר שבשנתיים האחרונות, שנה אחרונה יש התקדמות במגזר החרדי, שפעם זה היה לגביו ביטול תורה, בכל המגזרים, לייעץ למערכת החינוך.

רחל רותם: אני רוצה אבל עוד דבר לומר, אני מציעה להוסיף לייעץ ולסייע.

רחל רותם: ודבר נוסף, אני קראתי את החוק וקראתי וקראתי ולא מצאתי מימון למערכת החיוך.

רחל רותם: אני רוצה להזכיר שב-93 כבר היתה החלטת שרים שחובה ללמד מדי שנה, משרד החינוך נערך מבחינת תכניות והוא היום ערוך ומוכן ללמד בכל שנה אבל אין לו מימון לעניין הזה.

רחל רותם: ואם לא יהיה שם מימון, אבל זה לא כתוב בחוק.

רחל רותם: צריך להיות כתוב לייעץ למערכת החינוך ולממן.

רחל רותם: צריך להיות כתוב: לייעץ ולסייע למערכת החינוך על פי בקשתה לגבי תקנים של לימודים עיוניים בנושא תורת הנהיגה והבטיחות בדרכים בכל המגזרים.

רחל רותם: אכפת לנו מאוד ולכן הכנו תכניות והכשרנו מורים.

רחל רותם: אבל שעת הוראה עולה הרבה כסף ומערכת החינוך לא מצליחה רק מתקציבה להתמודד.

רחל רותם: אגב מערכת החינוך היום נותנת בערך מחצית מהכתות מתקציבה, והרשות הלאומית הקיימת נותנת את התקציב היום, היום יש לנו שבעה עשר מיליון ש"ח, וזה מממן לנו את כל כתות י"א ומרכזים לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: ועדת שיינין הציעה חמישים מליון, ואז אפשר יהיה לדרוש את המצ'ינג, מערכת החינוך אז תיתן את המצ'ינג שלה.

מלי סיטון: זה כשהרשות תצא לדרך ותפעל לפי החוק שמקים אותה ותממש ותיישם את הסעיף שמדבר על התקציב שלה, היא תחלק אותו בין כל המגזרים, כמו שמתקיים היום מול הרשות הקיימת.

גלעד ארדן: אדוני היושב ראש, אני לא הייתי מציע להוציא את האחריות לחינוך ילדינו לבטיחות בדרכים ממערכת החינוך.

רחל רותם: את האחריות לא, את המימון.

עדנה הראל: רחל, הכוונה שלך היום בחלק מהתקציב של הרשות, כמו שמתקיים היום, לא מעוגנת בחקיקה במכוון כדי לאפשר לרשות, הרי התעקשתם על כך שיהיה לפי בקשתה, לסייע ולייעץ.

עדנה הראל: היא תבחן, אז אני חושבת שבאמת את המונח לסייע צריך, לא צריך להוסיף את המלה לממן.

עדנה הראל: על פי בקשתה הכרחי לא בגלל העניין של התקציב אלא בגלל הנושא של עצמאות שיקול הדעת של מערכת החינוך, לפי חוק חינוך ממלכתי, בקביעת תכני לימודים.

אתי בנדלר: עדנה, עם כל הכבוד, הרי היא יכולה לייעץ, יכולה מערכת החינוך לא לקבל את הייעוץ.

אתי בנדלר: אבל לומר שאסור לייעץ אם היא לא פונה בבקשה אנא ייעץ.

עדנה הראל: תרשי לי בבקשה להשלים משפט.

עדנה הראל: החוק עושה פה שני דברים.

עדנה הראל: הוא מטיל חובה על מערכת החינוך להוסיף במסגרת מטרות החינוך שהיא צריכה להגשים את העניין של בטיחות בדרכים, זאת אומרת על מערכת החינוך זה מוטל בתור חובה לעשות את זה, כפי שבשום נושא אחר היא לא כפופה לשום גורם חיצוני, מערכת החינוך, גם בנושא הזה היה חשוב מאוד לשמור על אחידות במסגרת חוק חינוך ממלכתי, לא רק כי יש עוד נושאים שבהם אפשר להכפיף את מערכת החינוך לכל מיני אומרי עצות מסוגים שונים.

עדנה הראל: ולכן על פי בקשתה של מערכת החינוך, יש להניח, וזאת גם הכוונה, שמערכת החינוך תסתייע ברשות על כל מאגר המידע שיש לה ועל כל הידע המקצועי שיהיה לה.

עדנה הראל: אבל לא ניצור תקדים שבו מכפיפים את עצמאות שיקול הדעת של מערכת החינוך לגורמים חיצוניים.

אמנון כהן: אני מבקש, סעיף (6), שימי לב איך יהיה: "לייעץ ולסייע למערכת החינוך בכל המגזרים" - "על פי בקשתה" יימחק - "לגבי תכנים של לימודים עיוניים בנושאי תורת הנהיגה והבטיחות בדרכים".

אמנון כהן: מישהו מתנגד למינוח שאמרתי?

משה בקר: אני מבקש להתייחס, גם לסעיפים הקודמים.

משה בקר: עושה לי רושם שאנחנו נכנסנו לשלב שבו באמת העניין הוא ברמה פרטנית במלים כאלה, בתוספות כאלה, ואנחנו שוכחים מרוב עצים את היער.

משה בקר: והכוונה היא, והדברים קיבלו ביטוי בעמדת היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, שאנחנו שוכחים את הדבר המרכזי.

משה בקר: אם בא השר והחליט שהוא צריך להקים ועדת שיינין, והיא עשתה עבודה כזאת כבדה וגדולה, והדבר צריך להיות עכשיו מתורגם, כי זה אומץ על ידי הממשלה, במונחים של חקיקה שמפעילה מערכת, אנחנו כאן מפספסים הרבה מאוד מהעניין.

משה בקר: כי אני אעשה את זה באנלוגיה פשוטה, לעניין הזה של בטיחות בדרכים נקרא לזה צריכה להיות תזמורת וצריך להיות מנצח שיש לו סמכות והוא יודע גם מה המוזיקה שהיא צריכה לנגן.

משה בקר: היום למנצח אין שום סמכות לגבי שום מרכיבים מחלקי התזמורת השונים, אין את המוזיקה המוגדרת לגבי כל חלק וחלק ואין תהליך שבו יש הרמוניזציה שכולם ינגנו בצורה מסודרת.

משה בקר: ולצורך העניין הזה באו ואמרו צריך את הרשות.

משה בקר: הרשות צריכה לגזור את התכנית, שזאת היא הפרטיטורה, זו המוזיקה שהמערכת צריכה לנגן, וזה ישנו כאן, יש עניין של תכנית.

משה בקר: אבל התכנית הזאת היא בסימן שאלה גדול.

משה בקר: כי אם אני לוקח כל משרד ממשלתי, ניקח את העניין של האכיפה, אנחנו מייעצים לגבי איזו שהיא תכנית אכיפה.

משה בקר: אנחנו מכירים את העניין של החינוך.

משה בקר: אני מציע - במקום לייעץ ולסייע, יש עניין של הגדרת הסטנדרטים שבסמכותה, בשיתוף עם הגורם המתאים.

משה בקר: בדיוק כמו בצה"ל.

משה בקר: צה"ל בנוי בשתי מערכות.

משה בקר: אני מציע שבכל סעיף שקשור לגבי משרדי ממשלה שונים יהיה כתוב לקבוע את הסטנדרטים לפעולה, לגזור את התכניות בשיתוף פעולה עם הגורם המתאים ולתקצב ולפקח על הביצוע.

אמנון כהן: אדוני היקר, הם לא רוצים שזו תהיה סמכות על.

אמנון כהן: הם לא רוצים.

אמנון כהן: לכן אם אתה אומר סמכות על, בוא נתקדם עכשיו.

אבי קרמר: אין לנו בעיה עם הנושא חוץ מאשר שתי המלים תורת הנהיגה.

אבי קרמר: תורת הנהיגה שייכת בינתיים למורי הנהיגה ולבתי הספר לנהיגה.

אבי קרמר: בלי תורת הנהיגה.

עדנה הראל: אומר משרד החינוך אני לא יודע ללמד נהיגה.

עדנה הראל: דווקא כשהיה כתוב תורה.

רחל רותם: במקום תורת נהיגה אפשר לומר חינוך תעבורתי.

יעקב שיינין: מה שכן היה חשוב, שמשרד החינוך ילמד את התיאוריה בנהיגה.

יעקב שיינין: זה לא נעשה סתם.

יעקב שיינין: אז זה הכל התחכמויות, חבר'ה, אתם מתחכמים.

יעקב שיינין: כי הרי הוא לא רוצה שתכניסי את זה כדי שזה לא יהיה תיאוריה.

יעקב שיינין: מה שאתה עושה זה פשוט התחכמויות כדי שזה לא יהיה.

יעקב שיינין: וכוונתנו בוועדה היתה כדי שזה כן יהיה.

אמנון כהן: תיאוריה ילמדו בבית ספר.

יעקב שיינין: כדי שילמדו תיאוריה בבית ספר וזה יהיה חלק ממבחני הבגרות.

אמנון כהן: זה יישאר ככה, תורת הנהיגה.

אמנון כהן: תודה רבה, נמשיך הלאה.

אבי קרמר: חינוך תעבורתי משרת את שתי האופציות, ושהוועדה תחליט בסוף.

אמנון כהן: אני מציע שתמצא איזה חבר כנסת שיגיש הסתייגות שתורת הנהיגה יימחק ובמקומו יהיה מה שאתה מציע.

אמנון כהן: אני אגיד לך מי, יגיש הסתייגות.

אמנון כהן: תעבור, לא תעבור, זה יישאר ככה.

מלי סיטון: (7) לייעץ לגופים העוסקים בחילוץ והצלה, לאחר שמיעת עמדתם, בדבר פעולות הנדרשות לצורך ייעול ושיפור הטיפול בנפגעי תאונות הדרכים ולצורך תיאום בין הגופים האמורים, ולפעול על פי אמות מידה שתגבש, לניהול פעולות כאמור.

מלי סיטון: אני אסביר, לחלק מהם יש חוקים שונים, חלק מהם גופים עצמאיים.

אתי בנדלר: אבל זה ברור, זה לא ברור שייעוץ נעשה כשמדברים עם גוף?

אתי בנדלר: באה הרשות הזאת אל מד"א, שפועלת לפי חוק, כפופה לשר אחר, יש לה הסדרים שלה, ואומרת לי יש חובה לייעץ לך, עכשיו אתה לא שומע בעצתי זה על אחריותך.

אתי בנדלר: זה נשמע לא סביר שרשות סטטוטורית תפעל בדרך שאת מציגה, כי זה פוגע באושיות המשפט המינהלי הייתי אומרת.

אתי בנדלר: אבל אם זה כל כך חשוב לכם זה יישאר.

אתי בנדלר: לא שווה להכביר על זה כל כך הרבה מלים.

אמנון כהן: אז ככה, בסעיף (7) "לייעץ לגופים העוסקים בחילוץ והצלה", ואת המלים "לאחר שמיעת עמדתם" למחוק.

אתי בנדלר: לא, לא אכפת לי שיישאר.

אתי בנדלר: מה שאני מנסה לומר שזה לא מעלה ולא מוריד.

אתי בנדלר: זה מיותר.

אתי בנדלר: אבל אם הממשלה חושבת.

אמנון כהן: אז הוועדה חושבת שזה מיותר.

עדנה הראל: אני רוצה להסביר שוב, מדובר גם בפעולות לתיאום, זאת אומרת אפשר לבוא למד"א ולהגיד לו תשמע, אתה חייב לתאם עם זק"א כך או אחרת.

אתי בנדלר: אבל זה ברור שצריכים לשמוע.

אתי בנדלר: אי אפשר לקבל החלטות מה צריך לעשות בלי לשמוע את הצד השני.

עדנה הראל: ובכל זאת בהרבה מקומות בחקיקה כתוב ובלבד ששמע אותו קודם.

אתי בנדלר: זה במקומות שיש לצד אחד סמכות להחליט לגבי הצד השני.

אתי בנדלר: לא אכפת לי שזה יישאר.

מלי סיטון: (8) לסייע בתיגבור מערך האכיפה של ענייני התעבורה; (9) לייעץ לשר ולממשלה בתחומי הבטיחות בדרכים, בטיחות הרכב ורישוי נהגים.

אתי בנדלר: אני מציעה גם כאן לכתוב "לאחר ששמעו את עמדתם" - של השר ושל הממשלה.

אמנון כהן: לא צריך.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: עברנו על הסעיפים, כולל סעיף 7, 8, 9.

אמנון כהן: אנחנו מאשרים.

אתי בנדלר: חוץ מפסקה (5), אדוני היושב ראש.

אמנון כהן: סעיף 3, 4, 5, 6, עם כל תתי הסעיפים, כאשר הם מתייחסים גם לסעיפים 7, 8, 9, עם כל התיקונים שדיברנו והוספנו, אנחנו מאשרים אותם ואנחנו עוברים לסעיף 10.

אמנון כהן: יש למישהו עוד הערות, לאחר שדיברנו?

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: סעיף 10, בבקשה.

מלי סיטון: דיווח לשר על פי דרישה.

גלעד ארדן: לענייני ניסוח, אני לא יודע, זה נחשב מהותי?

אמנון כהן: זה מהותי, צריך להצביע עליו.

אמנון כהן: בדיון הבא נעשה את זה, יש לנו עוד דיון בשבוע הבא בכנסת.

לאה ורון: אתה אפשרת להגיש הסתייגות לסעיף 6 בפסקה (6), זאת הסתייגות מהותית.

לאה ורון: כל השאר, אם חבר הכנסת ארדן רוצה, זאת הסתייגות דיבור.

לאה ורון: זה מה שהוא צריך לקחת בחשבון.

אמנון כהן: אז נעשה את ההסתייגויות בדיון הבא.

מלי סיטון: 10.

מלי סיטון: דיווח לשר על פי דרישה.

מלי סיטון: 10(א) נוסף על הוראות סעיף 9 תמסור הרשות לשר, לפי דרישתו, בתוך זמן סביר, דיווחים נוספים על פעילותה.

מלי סיטון: (ב) השר רשאי לדרוש מהרשות להביע את עמדתה בעניין מסויים המצוי בתחום פעילותה כפי שיפרט בדרישה.

מלי סיטון: דרש השר כאמור תדון הרשות באותו עניין ותגיש לשר את עמדתה בתוך שלושים ימים מיום קבלת הדרישה או בתוך מועד סביר אחר שתקבע.

מלי סיטון: 11.

מלי סיטון: אין בסמכויותיה או בתפקידיה של הרשות לפי חוק זה כדי לפגוע בסמכויות הנתונות לאחר לפי כל דין.

מלי סיטון: אני רק מזכירה שהכוונה בסעיף הזה היא לא לפגוע בסמכויות רשות הרישוי, המפקח על התעבורה ורשויות התימרור.

אמנון כהן: סעיפים 10 ו-11 יש למישהו הערות?

אמנון כהן: מאושר.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לסעיף 12.

מלי סיטון: פרק ג' – המועצה.

מלי סיטון: מינוי המועצה והרכבה.

מלי סיטון: 12(א) המועצה תהיה בת חמישה עשר חברים שתמנה הממשלה על פי הצעת השר והם: (1) נציג השר; (2) נציג שר האוצר; (3) נציג השר לביטחון הפנים; (4) נציג שר הבריאות; (5) נציג שר החינוך התרבות והספורט; (6) עשרה נציגי ציבור, ארבעה מהם לפחות בעלי ידע וניסיון בתחומי פעולתה של הרשות ובכלל זה בתחום הכלכלה, ההנדסה או התכנון.

מלי סיטון: (ב) חברי המועצה שהם נציגי השרים ימונו מקרב עובדי משרדיהם של אותם השרים.

מלי סיטון: (ג) הרכב חברי המועצה שהם נציגי הציבור ישקף, במידת האפשר, את מגוון תחומי פעולתה של הרשות; חברי המועצה כאמור לא יהיו עובדי המדינה.

מלי סיטון: (ד) חברי המועצה יהיו תושבי ישראל.

מלי סיטון: (ה) הודעה על מינוי המועצה והרכבה תפורסם ברשומות.

אמנון כהן: עשרה נציגי ציבור, ארבעה מהם לפחות בעלי ידע, מה עם שישה נוספים?

מלי סיטון: ארבעה מהם בעלי ידע בעיקר בתחומים מסויימים.

לאה ורון: סעיף 12 בעיקר, יותר מזה, גם פרק ג' שמדבר על המועצה הוא בעצם בהתאמה לכל המועצות שיש להם תאגידים ציבוריים סטטוטוריים.

לאה ורון: יש כללים מאוד ברורים איך בנויות מועצות, מה הכישורים שצריכים לקיים חברי מועצה, וזה לא בא למעט שום הוראות אחרות שיש לגבי הכישורים שלהם, חובת היותם בעלי תואר, חובת היותם בעלי ניסיון חלופי, כל ההוראות הכלליות שמצויות בחוק רשות החברות הממשלתיות סעיף 60(א) הידוע יחולו, ובנוסף לכך סעיף 12(א)(6) קובע מעבר לחוק החברות הממשלתיות, מעבר לכישורים הנדרשים בחוק החברות הממשלתיות את הידע והניסיון הספציפיים מהתחומים של הפעילות של הרשות.

לאה ורון: חוק החברות הממשלתיות קובע את התנאים של הכשירות של חבר המועצה, של מנכ"ל ושל יו"ר, מבחינת הידע, הכישורים, היותם אזרחי ישראל, תושבי המדינה וכו'.

לאה ורון: בנוסף לכך בנוסף לכישורים הבסיסיים האלה של חוק החברות הממשלתיות אנחנו מבקשים שארבעה מתוך עשרת נציגי הציבור יתמחו ספציפית ונקודתית באחד מהתחומים שהרשות פועלת בהם.

אתי בנדלר: מה ששואל היושב ראש, אם מותר לי, אני לא קיבלתי על זה תשובה, מדוע רק לארבעה מתוך העשרה צריך להיות ידע או ניסיון, ידע וניסיון בתחומי פעילותה של הרשות.

אתי בנדלר: למה לא לכל העשרה, זאת השאלה.

לאה ורון: אם אני מנסה לאזן מבחינת הכישורים של המועצה והיכולות שלה לפעול לצורך התפקידים של הרשות לעתים די בכישורים שיש גם בחוק החברות הממשלתיות, מבחינת ידע ממשלתי, ידע כלכלי.

אתי בנדלר: כדי לדעת לאכוף את דיני התעבורה, ודאי שצריכים גם משפטן.

אתי בנדלר: זאת אומרת אין כמעט תחום הייתי אומרת שלא נכנס לפעילות הרשות.

אתי בנדלר: ולכן זה מריח פחות טוב כשאת אומרת כאילו ששה לא צריכים להיות בעלי שום ידע וניסיון בתחומי פעילותה של הרשות, זה מותיר סימן שאלה.

גלעד ארדן: אני רוצה להגיד משהו דווקא בניגוד למה שמצופה ממני בדרך כלל בתחום הזה.

גלעד ארדן: אני חושב גבירתי שבשונה מחברה ממשלתית, שבאמת יש לה גם מטרה אולי למקסם את רווחיה הכלכליים, ודרוש גם ידע משפטי בדירקטוריון שלה וידע בניהול כוח אדם וכו', נראה לי באמת שבעניין הזה, כשיש פה מטרה מאוד מאוד מקצועית של המועצה הזו, שמחייבת באמת איזו שהיא התמחות שאני לא בטוח שזה עוזר לנו הרבה שיישב כלכלן או מישהו שאין לו זיקה או ידע ממש בתחום שהרשות עוסקת בו, קרי מלחמה בתאונות הדרכים, או ניסיון כלשהו, אני לא בטוח שזה דבר נכון לדרוש רק מארבעה.

גלעד ארדן: אני אשקול להגיש הסתייגות בעניין הזה.

אמנון כהן: אני רוצה לשנות, אם תרצה תגיש הסתייגות הפוכה.

אריה בר: אני מבקש לא לשנות, ואני אסביר.

אריה בר: הששה, אנחנו רוצים לשים נציג של רוכבים על שתיים, של בעלי אופנועים.

אריה בר: והוא לא כלכלן ולא משפטן, אבל הוא נוהג על אופנוע והוא המשתמש והוא חשוב שיהיה בתוך העניין.

אמנון כהן: אבל הוא בעל עניין.

אתי בנדלר: בתחום מתחומי פעילותה מדובר.

אריה בר: כנ"ל לגבי משאיות, כנ"ל לגבי מוניות, כנ"ל לגבי כל תחום.

אמנון כהן: לכן כל העשרה צריכים להיות קשורים לתחום.

אמנון כהן: אחד יהיה נהג משאית, אחד יהיה נהג מונית.

אריה בר: אם הוא בעל ניסיון בתחום אז יש לו רישיון נהיגה.

אמנון כהן: אז מה אתה מתכוון פה ידע וניסיון בתחומי הפעילות של הרשות, מה זה.

אריה בר: זה יכול להיות למשל יועץ תנועה, זה תחום פעילות של הרשות שלא כתוב פה.

אריה בר: זה יכול להיות מתכנן ערים.

אריה בר: יש הרבה מאוד תחומים מקצועיים שזה בתחום הפעילות של הרשות.

אריה בר: הששה לא בכדי לא נקבע מה הם, כדי לאפשר באמת להכניס מגוון רחב של אנשים.

אריה בר: למשל אני מביא נהגת.

אריה בר: באמצעות הששה האלה אתה יכול להכניס גורמים נוספים.

לאה ורון: אז צריך להרחיב את התחומים.

לאה ורון: צריך לכתוב רפואה, צריך להרחיב את התחומים.

לאה ורון: רפואה, משפטים.

מלי סיטון: מעבר לתחומי הפעילות והתפקידים של הרשות גם נדרשת ראייה רחבה יותר, ראייה כלכלית יותר, מעבר, כי כבר מדובר על ענייני תחבורה, מדובר על ענייני מיסוי, מדובר על ענייני כלכלה, זה לא רק תחומי פעילותה של הרשות.

מלי סיטון: על הששה האחרים ממילא חלים הכישורים הרגילים של חוק החברות הממשלתיות.

מלי סיטון: ולכן החשיבה שלנו היתה שמעבר לנציגי הממשלה ארבעה לפחות יהיו עם ידע ספציפי בתחומים של הרשות, והשאר היתרה שגם היא אמורה לעמוד בכישורים תהיה עם השכלה מעט יותר רחבה, מעט יותר מעבר לתחומי הפעילות של הרשות, כי הרשות צריכה לחיות בתוך עולם שהוא לא רק - -

אמנון כהן: אולי יקבלו את הששה פחות בהשכלה.

מלי סיטון: אי אפשר.

גלעד ארדן: מכוח מה חוק החברות הממשלתיות חל פה על המועמדים?

מלי סיטון: הוא חל על כל התאגידים הסטטוטוריים.

מלי סיטון: הוא לא חל רק על חברות ממשלתיות.

מלי סיטון: המשמעות של התחולה של החוק הזה היא הצורך בתואר, באחד מהתארים שמנויים בחוק החברות, ולחילופין ניסיון בתחום שעליו מדובר בסעיף בתחומים הספציפיים, ניסיון ניהולי של חמש שנים לפחות, בתחומים של הכלכלה, או של מינהל העסקים.

שמואל מלכיס: רציתי להגיד שבהחלט גם לאור העובדה שיש פה הצעה בחוק שהמבטחים הם שיגבו את הכספים עבור הפעילות, הייתי מאוד מבקש שאחד מנציגי הציבור יהיה נציג המבטחים, שגם יש לו את הידע בתחום הספציפי הזה.

מלי סיטון: זה אחד מתחומי פעולתה של הרשות.

משה בקר: בסעיף הזה אני חושב שמתוך עשרה נציגי ציבור הרוב, דהיינו מינימום ששה צריך להיות בעל, כאן אני מרחיב, לא רק ידע, כי המלה ידע משאירה את זה מאוד מאוד מעורפל ולא מוגדר.

משה בקר: אבל צריך להוסיף את המלה השכלה, ידע וניסיון, וכאן הייתי מוסיף עוד משהו שהיה משרת כמה דברים שעלו כאן, או מעורבות ייצוגית רשמית בתחומים האלה.

משה בקר: כי נציגי ציבור, אני אומר כרגע, כתוב או מעורבות ייצוגית רשמית.

משה בקר: כלומר זכותו של השר, במסגרת עשרה נציגי הציבור, כשהוא מציע את העשרה האלה בנוסף לגורמים הרשמיים שמייצגים את המשרדים השונים, זה לא רק לקחת אנשים שיש להם השכלה ידע וניסיון אלא גם להחליט שחשוב שבתוך הדבר הזה נניח צריך להיות גורם.

אבי נאור: אני חושב שמועצת מנהלים היא לא צריכה להיות הנציגים המקצועיים שמייצגים דיסציפלינות שונות.

אבי נאור: אנחנו ראינו כמה הרשות הולכת להיות משהו מורכב בראיה, בצורך שלה לשותפות עם גופים אחרים.

אבי נאור: אנחנו לא צריכים אנשים שיש להם דווקא השכלה בתחבורה.

אבי נאור: אנחנו צריכים אנשים שיוכלו לתמוך בהנהלת הרשות הזו, כדי לקיים את השותפות.

אבי נאור: ולכן אנחנו ראינו מה קרה ברשות הקודמת כאשר המועצה היתה מורכבת מגופים שהיה להם אינטרס.

אבי נאור: אם אנחנו נתחיל לראות את נציגי רוכבי האופניים ונציגי גופים שונים שיש להם אינטרס בתוך מועצת הרשות, אז אנחנו נראה שהדיונים מתחילים להיות על איך הולך התקציב כל אחד לעניינו.

אבי נאור: וזה בדיוק הפוך ממה שאנחנו רוצים להשיג.

אבי נאור: אנחנו צריכים לנסות להשיג את האנשים הטובים ביותר, מתחומי הכלכלה, מתחומי הרפואה, מתחומי העסקים, מכל התחומים, שיכולים לבוא ודבר ראשון לתרום את הראש.

אבי נאור: אם צריך שתהיה ועדה מקצועית מלווה, יש מה שנקרא ועדה מדעית, אם צריך ייעוץ מקצועי אובייקטיבי, בורד טוב שיש לו ניסיון יכול לעשות ולמנות ועדה כזאת שתעמוד לידם.

גלעד ארדן: בכלל זה להגדיל את שיקול הדעת כשבאים למנות אחר כך.

גלעד ארדן: הרי אתם אמורים גם לייעץ בתחום החינוך, לדוגמא, לבטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: אז אם יכניס השר במועצה איזה מומחה בתחום החינוך בוודאי שאף אחד לא יטען שזה לא בתחומי פעולתה של הרשות.

גלעד ארדן: אז אני לא מבין מה הבעיה, נוריד את הסיפא ושכל העשרה יהיו בעלי ידע וניסיון בתחומי פעולתה של הרשות.

אמנון כהן: כל העשרה יהיו אנשי מקצוע בתחום שיכול לתרום לך.

לאה ורון: עשרה נציגי ציבור בעלי ידע וניסיון בתחום מתחומי פעולתה של הרשות.

גלעד ארדן: ממילא חל על זה חוק החברות הממשלתיות והוועדה תבדוק במקרה רגיל אם יש לו באמת תחום מתחומי פעולתה.

אייל טולדנו: אנחנו מבקשים לכלול במועצה גם נציג של שר הביטחון, מכמה סיבות.

אייל טולדנו: קודם כל העובדה שיש לנו מערכת עצמאית של רישוי רכבים, יש לנו מערכת אכיפה נפרדת, היבטים ייחודיים של בטיחות, ואולי הכי חשוב הרבה מאוד נהגים צעירים, שהם אוכלוסיה שנוטה יותר להיות מעורבת בתאונות.

מלי סיטון: סליחה, מקומה של הערה מסוג זה היא בממשלה, לא בוועדת הכלכלה של הכנסת.

דוברת: אבל הוא צודק, אם יש נציג של השר לביטחון פנים, מדוע שלא יהיה גם נציג של שר הביטחון.

אמנון כהן: הוא שכח, הוא היה עסוק עכשיו בהתנתקות בתקופה ההיא.

מלי סיטון: אנחנו לא מסכימים.

אמנון כהן: אני יכול להכניס אותו, את יכולה לא להסכים, אני מכניס.

מלי סיטון: אני מבקשת.

אמנון כהן: המשמעות שלי, מעניין אותי, האם צריך להיות נציג של שר הביטחון בפנים, בגלל שותפות כזו או אחרת, של כלי רכב, נהגים צעירים, זה השיקול שלי.

אמנון כהן: השיקול שלי הוא ציבורי, השיקול שלי צריך להיות שאם הם חייבים להיות או לא.

אמנון כהן: אם בזה נצטרך לצמצם חברי מועצה נציגי ציבור או להוסיף זה פחות מעניין אותי כרגע.

אמנון כהן: לכן אני רוצה את השיקול שלך, תגיד לי את הנימוק למה אתה חושב שאתם צריכים להיות בוועדה הזאת של החברים האלה.

אמנון כהן: במועצה.

אייל טולדנו: קודם כל אני מסכים שעקרונית זו הערה שהיתה צריכה לעלות בוועדת השרים לחקיקה, לא ידוע לי למה לא העלינו אותה בשעתו, אני מתנצל, אבל בכל מקרה ביקשו שאני אעלה אותה עכשיו.

אייל טולדנו: אני גם חושב שלגופו של עניין היא מוצדקת, וזה מה שחשוב.

אייל טולדנו: אני אומר שוב למה, יש לנו רשות אכיפה נפרדת, יש לנו רשויות רישוי רכב משלנו, לגבי כלי רכב ייחודיים שיש בצבא, יש לנו פעולות חינוך שאנחנו עושים לגבי החיילים שלנו, שהם ברובם המכריע נהגים צעירים.

אייל טולדנו: הם נוטים להיות מעורבים יותר בתאונות דרכים מנהגים מבוגרים יותר, הם נהגים חסרי ניסיון.

אייל טולדנו: חשוב לנו להיות מחוברים לעבודה של הרשות, גם כדי שנוכל להיות מחוברים לפעילות שלה ולהפעיל את פעילויות החינוך לדוגמא לגבי חיילים שנמצאים אצלנו.

אייל טולדנו: למרות השיהוי בהעלאת הבקשה, שאני מתנצל עליו, אני מבקש נציג של שר הביטחון.

אייל טולדנו: אם חשוב שהמספר יהיה אי זוגי, באמת, אני רואה שכל המשרדים האחרים שנוגעים בדבר יש להם נציג.

מלי סיטון: זו בדיוק הסיבה שנציג מערכת הביטחון לא יושב בתוך המועצה, כי אדוני מחדד שצה"ל הוא רשות רישוי בפני עצמה.

מלי סיטון: החקיקה, מערכת הבטיחות שמתקיימת בצה"ל היא מערכת נפרדת ממערכת הבטיחות שאוכפת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מלי סיטון: אתה רוצה לשבת במועצה כדי גם לבקר את הפעילות שלך או שאתה רוצה לשבת במועצה ולהישאר רשות רישוי עצמאית בפני עצמה.

מלי סיטון: יש הבדל.

מלי סיטון: מפני שאם אתה רשות רישוי, שכפופה למפקח על התעבורה, מה שלא מתקיים בכוחות הביטחון, אז אין שום בעיה.

מלי סיטון: אבל אתה רוצה להיות רשות רישוי עצמאית, מנותקת מהמערכת האזרחית, ומצד שני לשבת בתוך המועצה.

מלי סיטון: איך זה מסתדר?

אייל טולדנו: יכול להיות שאני לא יורד לסוף דעתך אבל אני לא רואה פה את הסתירה.

אייל טולדנו: הרשות עוסקת גם בהרבה דברים אחרים חוץ מבקרה על רשויות אחרות.

אייל טולדנו: אנחנו רוצים להיות מעורבים גם בפעילויות האחרות של הרשות.

אייל טולדנו: אם את אומרת שבעניינים מסויימים נציג של צה"ל יכול להתעורר ניגוד עניינים, אני בספק, כי גם בתוך צה"ל הגורמים שעוסקים בבטיחות בדרכים הם לא הגורמים שעוסקים ברישוי רכב.

אמנון כהן: הסעיף הזה הוועדה מחליטה להשאיר את זה ככה, בגלל שלא עשיתם את זה בממשלה.

אמנון כהן: יש לשר הביטחון זכות להגיש הסתייגות, או במליאה או דרך חברי הכנסת או דרכו לבד, ואנחנו נקבל, אם הם יבואו להבנה, לא נתנגד כמובן.

אמנון כהן: אבל לא אצלי עכשיו.

אמנון כהן: סעיף 12 אושר.

אמנון כהן: סעיף 13 בבקשה.

מלי סיטון: יושב ראש המועצה.

מלי סיטון: 13(א) השר, באישור ראש הממשלה, ימנה את יושב ראש המועצה ואת חברי המועצה שהם נציגי הציבור ושלהם ידע וניסיון בתחום מתחומי פעולתה של הרשות, כאמור בסעיף 12(א)(6) ורשאי השר למנות באישור כאמור מבין אותם חברי המועצה ממלא מקום קבוע ליושב ראש המועצה.

מלי סיטון: ב.

מלי סיטון: הודעה על מינוי יושב ראש המועצה או ממלא מקומו תפורסם ברשומות.

אמנון כהן: יש למישהו התנגדות?

אמנון כהן: סעיף 14.

מלי סיטון: 14.

מלי סיטון: תקופת כהונה.

מלי סיטון: תקופת כהונתו של חבר המועצה תהיה שלוש שנים וניתן לשוב ולמנותו לתקופת כהונה אחת נוספת.

מלי סיטון: 15.

מלי סיטון: תפקידי המועצה.

מלי סיטון: תפקידי המועצה הם: (1) להתוות את קווי הפעולה של הרשות.

מלי סיטון: (2) להנחות את המנהל במילוי תפקידיו ולפקח על ביצוע מדיניות הרשות ותכניותיה.

מלי סיטון: (3) לאשר את התקציב השנתי של הרשות וכן לאשר את התכנית הרב שנתית, התכניות השנתיות והדין וחשבון הכולל האמורים בסעיף 9, הכל בטרם יוגשו לאישור השר.

מלי סיטון: (4) לפקח על פעילותה השוטפת של הרשות, ובכלל זה לדרוש מהמנהל דיווחים על פעילותה כאמור.

אמנון כהן: סעיפים 14, 15 יש הערות?

אמנון כהן: אושר.

אמנון כהן: הלאה.

אמנון כהן: גם 13 אושר.

מלי סיטון: סעיף 16 – ישיבות המועצה.

מלי סיטון: 16(א) ישיבות המועצה יתקיימו אחת לחודש לפחות, אלא אם כן החליטה המועצה בנסיבות מיוחדות אחרת.

מלי סיטון: (ב) המועצה תקיים ישיבה מיוחדת אם דרשו זאת שליש מחבריה לפחות.

מלי סיטון: נדרשה ישיבה כאמור, תתקיים הישיבה בתוך שבעה ימים מיום הדרישה, אלא אם כן נדרש לקיימה בנסיבות העניין בתוך זמן קצר יותר.

מלי סיטון: בישיבה תדון המועצה בנושאים המפורטים בדרישה.

מלי סיטון: יושב ראש המועצה יזמן את הישיבות ויקבע את זמנם, מיקומם וסדר יומם.

גלעד ארדן: 16(א) המועצה יכולה להחליט בנסיבות מיוחדות באופן חד פעמי שזה לא יהיה אחת לחודש או באופן קבוע?

מלי סיטון: בנסיבות מיוחדות, זה נקודתית לאותם נסיבות שמתקיימות.

גלעד ארדן: לא באופן קבוע היא יכולה להחליט שזה עולה יותר מידי כסף פעם בחודש, אז פעם בחודשיים.

מלי סיטון: התנאי להחלטה אחרת הוא קיומם של נסיבות מיוחדות, כמו למשל תקופת חגים.

אמנון כהן: זאת אומרת פעם בחודש זה חייב להיות, אלא אם כן רוצים פעמיים בחודש, אם יש סיבה מיוחדת.

מלי סיטון: 17.

מלי סיטון: סדרי הדיון במועצה.

מלי סיטון: 17(א)(1) המניין החוקי בישיבות המועצה הוא שמונה חברים, ובהם יושב ראש המועצה או ממלא מקומו.

מלי סיטון: (2) משנפתחה הישיבה במניין חוקי יהיה המשך הישיבה כדין בכל מספר נוכחים ובלבד שבעת קבלת ההחלטות נכחו ששה חברים לפחות, ובהם יושב ראש המועצה או ממלא מקומו.

מלי סיטון: (3) לא היה מניין חוקי בעת שנפתחה ישיבת המועצה, רשאי יושב ראש המועצה לדחותה במחצית השעה.

מלי סיטון: עברה מחצית השעה האמורה, תהיה הישיבה כדין, בכל מספר של נוכחים, ואולם על קבלת ההחלטות יחולו הוראות פסקה (2).

מלי סיטון: רצוי שבתוך ההרכב שיהיה יהיו גם נציגי המועצה וגם נציגי ציבור.

מלי סיטון: (ב) החלטות המועצה יתקבלו ברוב דעות של החברים המשתתפים בהצבעה.

מלי סיטון: היו הדעות שקולות, יכריע יושב ראש המועצה ובהעדרו ממלא מקומו.

מלי סיטון: (ג) המועצה תקבע את סדרי עבודתה ככל שלא נקבעו לפי חוק זה.

אמנון כהן: יש למישהו הערות לסעיף 16, 17?

אמנון כהן: אישרנו.

מלי סיטון: סעיף 18 – קיום המועצה, סמכויותיה ותוקף החלטותיה לא ייפגעו מחמת שנתפנה מקומו של חבר המועצה, או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו.

אתי בנדלר: מצד שני אני יודעת שזה סעיף שמקובל בלא מעט מקומות, אבל אנחנו יודעים שכמו שיש דירקטורים חסרים, ששרים נמנעים תקופה ארוכה ממינוי בגלל אי הסכמה על נציגים וכיוצא באלה, איך אנחנו מונעים את המצב שאם מתפנה מקום באמת ימונה תוך זמן סביר מחליף לאותו חבר מועצה, ושהמועצה לא תפעל בהרכב חסר.

אמנון כהן: אבל פה רק שר אחד ממנה, פה לא תהיה בעיה, פה אין ויכוחים בין שר האוצר לשר ההוא לשר הזה.

אמנון כהן: לא צריך הסכמה פה.

מלי סיטון: 19 – ניגוד עניינים.

מלי סיטון: 19(א) חבר המועצה יימנע מהשתתפות בדיון או מהצבעה בישיבות המועצה אם הנושא הנדון עלול לגרום לו להימצא במישרין או בעקיפין במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו כחבר המועצה לבין עניין אישי שלו או לבין תפקיד אחר שלו, למעט תפקידו בגוף שאותו הוא מייצג במועצה.

מלי סיטון: חבר המועצה לא יטפל במסגרת תפקידו בנושא כאמור גם מחוץ לישיבות המועצה.

מלי סיטון: (ב) התברר לחבר המועצה כי נושא הנדון בישיבות המועצה עלול לגרום לו להימצא במצב של ניגוד עניינים, כאמור בסעיף קטן (א), יודיע על כך ליושב ראש המועצה.

מלי סיטון: (ג) לעניין סעיף זה אחת היא אם מינוי התפקיד האחר הוא בתמורה או שלא בתמורה.

מלי סיטון: (ד) בסעיף זה "בעל עניין", בגוף - מנהל או עובד אחראי באותו גוף או מי שיש לו חלק העולה על 5% בהון או ברווחים של גוף כאמור; "עניין אישי" של חבר המועצה, לרבות עניין אישי של קרובו או עניין אישי של גוף שחבר המועצה או קרוב שלו הם בעלי עניין בו; "קרוב" – בן זוג, הורה, הורי הורה, אח, צאצא, צאצא של בן זוג ובני זוגם של כל אחד מאלה או אדם אחר הסמוך על שולחנו של חבר המועצה, וכן סוכן, שותף, מעביד או עובד של חבר כאמור.

אמנון כהן: סעיפים 18 ו-19 יש למישהו הערות?

אמנון כהן: אושר.

מלי סיטון: 20.

מלי סיטון: איסור עסקאות עם הרשות.

מלי סיטון: (א) חבר המועצה, קרובו, סוכנו או שותפו או תאגיד שאחד מהאמורים הוא בעל עניין בו לא יתקשרו עם הרשות בעסקה ולא יקבלו ממנה תקציב לצורך ביצוע פעולות בתחום הבטיחות בדרכים, אלא אם כן הציע זאת השר באישור הממשלה ובתנאים שהתיר.

מלי סיטון: (ב) הודעה על היתר לפי סעיף קטן א' תפורסם ברשומות.

מלי סיטון: (ג) בסעיף זה - "בעל עניין" - כהגדרתו בסעיף 19(ד); "קרוב" - בן זוג, הורה, ילד, אח, ובני זוגם.

מלי סיטון: 21.

מלי סיטון: הוצאות וגמול.

מלי סיטון: (א) חבר המועצה שאינו עובד המדינה, עובד גוף מתוקצב או עובד גוף נתמך זכאי לקבל מהמועצה גמול בעבור השתתפות בישיבות המועצה לפי הוראות סעיף קטן (ג), ובלבד שאינו זכאי לקבל ממקור אחר תמורה בעד השתתפותו.

מלי סיטון: ב.

מלי סיטון: חבר המועצה שאינו זכאי לגמול לפי הוראות סעיף קטן (ג) זכאי לקבל מהמועצה החזר הוצאות שהוציא לצורך השתתפות בישיבות המועצה לפי הוראות סעיף קטן (ג), ובלבד שאינו זכאי לקבל ממקור אחר החזר הוצאות.

מלי סיטון: (ג) השר, בהסכמת שר האוצר, יקבע כללים ותנאים שלפיהם ישולם גמול והחזר הוצאות מחבר המועצה, בהתאם להוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב) ואת שיעוריהם.

מלי סיטון: (ד) בסעיף זה "עובד המדינה", "עובד גוף מתוקצב" ו"עובד גוף נתמך" - כהגדרתם בחוק יסודות התקציב.

גלעד ארדן: לפי (ב) עובד מדינה גם יכול לקבל גמול?

מלי סיטון: רק על הוצאות.

מלי סיטון: זה לא גמול.

מלי סיטון: הוצאות נסיעה.

גלעד ארדן: אני לא חושב שזה מקובל.

גלעד ארדן: אני הייתי עובד מדינה, הייתי חבר בכמה גופים ממשלתיים, אם שלח אותי המשרד שלי כנציג בגוף המשרד שאני עובד בו יישא בהוצאות.

גלעד ארדן: מה פתאום שהמועצה תחזיר למשרד הביטחון הוצאות על הנציג שלהם, או לאותו נציג ישירות?

דנה נויפלד: זה העתק מדויק מכל התאגידים וכל המועצות.

אמנון כהן: עובד מדינה לא, מי שבא חבר מועצה שהוא נציג ציבור.

דנה נויפלד: זה נוסח יחסית חדש, הוא מופיע במספר תאגידים, כולל דברים שאושרו בוועדה, נדמה לי בעניין רשות הנמלים זה כבר מופיע.

דנה נויפלד: זה נוסח יחסית חדש שלקח בחשבון הערות שהיו ובעיות מסויימות שהיו ותואם עם הממונה על השכר, ומעכשיו הוא מבחינת הממשלה נוסח שאנחנו מבקשים באופן עקבי להחיל.

גלעד ארדן: יש לי שאלה, עובד יש לו רכב שלו, הוא נוסע לישיבה שם, אומר עלה לי הדלק מאתיים שקל, במקביל הוא מקבל מהמשרד שלו.

דנה נויפלד: מכיוון שסעיף קטן (ג) מסדיר את הכללים שייעשו, בהסכמת שר האוצר, יש כללים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: סעיף 20 ו-21 אם אין לאף אחד הערות אנחנו מאשרים.

אמנון כהן: ממשיכים הלאה.

מלי סיטון: 22.

מלי סיטון: חברי המועצה שאינם עובדי המדינה לעניין חיקוקים אלה: (1) חוק הבחירות לכנסת נוסח משולב, התשכ"ט-1969.

מלי סיטון: (2) חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים), התשי"ט-1959.

מלי סיטון: (3) חוק שירות הציבור מתנות, התש"ם-1979.

מלי סיטון: (4) חוק העונשין, התשל"ז-1977, ההוראות הנוגעות לעובדי ציבור.

מלי סיטון: (5) פקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א-1971.

מלי סיטון: (6) פקודת הנזיקין [נוסח חדש].

מלי סיטון: (7) חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר הפרישה), התשכ"ט-1969.

מלי סיטון: 23.

מלי סיטון: פקיעת כהונה של חבר המועצה.

מלי סיטון: (א) חבר המועצה יחדל לכהן בה לפני תום תקופת כהונתו באחת מאלה: (1) הוא התפטר במסירת כתב התפטרות לממשלה באמצעות השר; (2) נבצר ממנו דרך קבע למלא את תפקידו והממשלה, על פי הצעת השר, העבירה אותו מכהונתו בהודעה בכתב; (3) נתקיימה בו אחת הנסיבות הפוסלות אדם מלהיות חבר המועצה; (4) אם נתמנה כחבר מקרב הציבור ונתמנה כעובד המדינה, ואם נתמנה כעובד המדינה הוא חדל להיות חבר המשרד הממשלתי שבו עבד בעת המינוי; (5) הוא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן כחבר המועצה; (6) השר, לאחר התייעצות עם המועצה, ולעניין יושב ראש המועצה ובהסכמת ראש הממשלה קבע, באישור הממשלה, כי הוא אינו ממלא את תפקידו כראוי.

מלי סיטון: (ב) נעדר חבר המועצה ללא סיבה מוצדקת משלוש ישיבות רצופות של המועצה או חמש ישיבות בשנה אחת רשאית הממשלה על פי הצעת השר לבטל את מינויו.

מלי סיטון: (ג) הוגש כתב אישום נגד חבר המועצה בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן במועצה, רשאית הממשלה, על פי הצעת השר, להשהות את החבר מכהונתו עד למתן פסק דין סופי בעניינו ולמנות לו ממלא מקום לתקופת ההשעייה, בהתאם להוראות סעיפים 12 ו-13 לפי העניין.

מלי סיטון: (ד) לא יושעה חבר המועצה לפי סעיף קטן (ג) אלא לאחר שניתנה לו הזדמנות להביא לפני השר טענותיו לעניין ההשעייה בתוך תקופה שהורה השר.

אמנון כהן: הערות לסעיפים 22, 23, זה הכל גם מועתק מחוק החברות.

אמנון כהן: בבקשה, הלאה, אנחנו עוברים למנהל הרשות ועובדיה.

מלי סיטון: פרק ד – מנהל הרשות ועובדיה.

מלי סיטון: מינוי המנהל.

מלי סיטון: 24(א) השר ימנה את מנהל הרשות על פי הצעת המועצה לאחר שקיימה הליך לאיתור מועמדים.

מלי סיטון: הודעה על מינוי המנהל תפורסם ברשומות.

מלי סיטון: תקופת כהונתו של המנהל תהיה חמש שנים ורשאי השר בהתייעצות עם המועצה לשוב ולמנותו לתקופת כהונה אחת נוספת.

אמנון כהן: למה חמש שנים, חברי המועצה מתמנים לשלוש שנים, למה הוא חמש שנים?

מלי סיטון: זה מייצר המשכיות בעבודת הרשות, מעבר לפעילות של המועצה, המשכיות בתקופה שהרשות החדשה יוצאת לדרך, והתפיסה שחמש שנים הם פרק זמן שאתה יכול לתכנן דברים ולהתחיל להגיע ליישומם.

אמנון כהן: אני מסתייג מזה, אני חושב שצריך למנות אותו לשלוש שנים.

מלי סיטון: רצוי שגם כשחבר מועצה מוחלף המנהל נשאר כדמות שממשיכה.

אמנון כהן: אז חצי שנה קודם הוא יתחלף ואחרי זה הם יתחלפו.

אמנון כהן: לא קרה כלום.

אמנון כהן: אני אומר שאם הוא יהיה טוב יש עוד קדנציה, יותר.

אמנון כהן: שש שנים הוא יהיה, שלוש ועוד שלוש.

מלי סיטון: לא ראוי להבנתי שמנהל הרשות וחברי המועצה.

אמנון כהן: אני מקבל שצריך להיות איזה שהוא רצף, שיתחלפו חברי מועצה, ארבע שנים.

מלי סיטון: 25.

מלי סיטון: כשירות המנהל.

מלי סיטון: כשיר לכהן כמנהל תושב ישראל שמתקיימים בו שני אלה: (1) הוא בעל תואר אקדמי מוכר מאת מוסד להשכלה גבוהה שהוכר לפי סעיף 9 בחוק המועצה להשכלה גבוהה תשי"ח-1958 באחד המקצועות האלה: כלכלה, משפטים, מינהל עסקים, ראיית חשבון או מקצוע אחר שבתחום פעילותה של הרשות; (2) הוא בעל ניסיון מצטבר של חמש שנים לפחות בתפקיד בכיר בתחום הניהול של תאגיד בעל היקף עסקים משמעותי או בתפקיד בכיר בשירות הציבורי.

אמנון כהן: יש למישהו הערה לסעיף 25?

משה בקר: לא הבנתי למה ההעדפה שדווקא המקצועות האלה, או שהוא בתחום מקצועי רלוונטי או בתחום ניהולי רלוונטי לעניין.

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: הלאה.

אמנון כהן: 26.

מלי סיטון: 26.

מלי סיטון: תפקידי המנהל וסמכויותיו.

מלי סיטון: (א) המנהל אחראי לניהול השוטף של ענייני הרשות בהתאם להחלטות המועצה.

מלי סיטון: (ב) בכפוף להוראות חוק זה ולהחלטות המועצה יינתנו למנהל כל הסמכויות הדרושות לניהול הרשות, ובכלל זה הסמכות לייצג את הרשות בכל תפקיד מתפקידיה ולחתום בשמה, יחד עם חשב הרשות, על הסכמים או מסמכים אחרים.

מלי סיטון: 27.

מלי סיטון: פקיעת כהונת המנהל.

מלי סיטון: המנהל יחדל מלכהן לפני תום תקופת כהונתו באחת מאלה: (1) הוא התפטר במסירת כתב התפטרות לשר באמצעות המועצה; (2) נבצר ממנו דרך קבע למלא את תפקידו והשר לפי הצעת המועצה או בהתייעצות עמה העביר אותו מכהונתו בהודעה בכתב; (3) נתקיימה בו אחת הנסיבות הפוסלות אדם מלהיות מנהל הרשות; (4) הוא הורשע בעבירה שמפאת חומרתה, מהותה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן כמנהל הרשות; (5) השר, לפי הצעת המועצה ובהתייעצות עמה קבע כי הוא אינו ממלא את תפקידו כראוי.

מלי סיטון: 28.

מלי סיטון: תנאי העסקתם של עובדי הרשות והמנהל.

מלי סיטון: (א) סדרי קבלתם של עובדים לרשות יהיו כשל עובדי המדינה בשינויים שתאשר הממשלה.

מלי סיטון: (ב) תנאי עבודתם של עובדי הרשות לרבות המנהל, שכרם ותקניהם ייקבעו בהתאם להוראות כל דין החלות על העסקת עובדים ובשים לב לתפקידי הרשות.

מלי סיטון: 29.

מלי סיטון: "החלת דינים על עובדי הרשות.

מלי סיטון: עובדי הרשות דינם כדין עובדי המדינה לעניינים המנויים בסעיף 22 וכן, בשינויים המחויבים, לעניין חוק שירות המדינה (משמעת)".

מלי סיטון: אני רק מזכירה שבסעיף 22 מנינו את כל הדינים שחלים על חברי המועצה.

אמנון כהן: לסעיפים 26, 27, 28, 29, מישהו יש לו הערות?

אמנון כהן: אז הסעיפים מאושרים.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לתקציב הרשות.

אתי בנדלר: אולי כדאי לעבור למרכז לאומי לענייני מחקר ומידע כי התקציב זה החלק הקשה.

אמנון כהן: נשאיר פתוח את נושא התקציב עד שישתתפו אתנו יותר חברי כנסת.

אמנון כהן: אני מקבל את ההצעה.

מלי סיטון: עוברים לפרק ו'.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל אתה פה, ונושא התיקצוב הרי הוא הדבר המהותי.

אמנון כהן: כולנו מסכימים לחוק, כל מי שיושב כאן, גם מי שלא יושב כאן.

אמנון כהן: בנושא תיקצוב אני רוצה להציע כמה דברים, חבר הכנסת ארדן תקשיב גם אתה, שאנחנו בכוחות משותפים, גם הליכוד, גם קדימה, גם ש"ס, כולנו ביחד, נתאחד ונעזור ובאמת המטרה היא שהחוק ייצא לדרך.

אמנון כהן: אז אדוני המנכ"ל, אני רוצה להשאיר את זה לדיון עם יותר חברי כנסת.

אמנון כהן: אבל עד הדיון הבא, אני אתך ביחד, אני לא עוזב אתכם לבד, בשיתוף פעולה.

אמנון כהן: יש לנו כמה אופציות שאני מציע שנעבד אותם ביחד עם נציגי האוצר, זה בטח לא בסמכותה שהיא יכולה לקבוע, אנחנו נצטרך להגיד אולי לממשלה, במשך הזמן, לעשות את זה ביום ראשון, לבקש, לעשות, אני אתך אם צריך, כל מה שאתה צריך.

אמנון כהן: כל חברי ועדת הכלכלה אתך, כל מה שצריך אנחנו אתך.

אמנון כהן: יש כמה אופציות, בנושא התקציב אני לא קורא אותו אבל האופציות שאנחנו מציעים, ועדת הכלכלה מציעה, ואנחנו עומדים אתך ביחד להצליח.

אמנון כהן: אופציה אחת, הכי קשה מטעם הממשלה, ואני גם הבנתי את המניעים של השר שהוא לא הסכים שזה יהיה מתקציב של משרד האוצר כי הוא פוחד שזה יקוצץ בשנה הבאה, יהיה בשנה אחת כן, אחר כך לא יהיה.

אמנון כהן: אני מבין את החששות אבל אני אומר, חששות לחוד וגזירות על הציבור לחוד.

אמנון כהן: אנחנו בשיתוף פעולה אתכם ביחד, המטרה היא קודם כל לגייס את כל הסכום ממשרד האוצר.

אמנון כהן: במידה ולא הולך, אופציה שניה למצוא איזה שהוא מצ'ינג אמיתי, שזה יעוגן לחמש שנים, נגיד שקל מול שקל.

אמנון כהן: זאת אומרת יהיה בערך ארבע וחצי אחוז על הציבור, ארבע וחצי אחוז על הממשלה.

אמנון כהן: שלוש, אפשר להגיד שאנחנו רוצים לאשר שהאגרה תיכנס לתוקף, נגיד בעוד שנה.

אמנון כהן: שנה ראשונה ממשלה, משרד האוצר מתקצב את הפעילות הזו.

אמנון כהן: משנת 2007 יתחילו להטיל את האגרה על הציבור.

אמנון כהן: לאחר שנתיים פעילות, כאשר שנה ראשונה על ידי ממשלה, שנה שניה על ידי הציבור כבר, אנחנו עושים בדיקה נוספת, כולנו ביחד, הממשלה וועדת הכלכלה אתכם ביחד, בוחנים את ההישגים, אחרי שנתיים, בוחנים מה קרה בתאונות דרכים, מה קרה בנושא ההסבר, איפה עשינו פעולה טובה, איפה עדיין צריך לחזק, יתכן וצריך עוד כסף.

אמנון כהן: אז אנחנו עושים בחינה מחודשת ואז מחליטים, להמשיך את האגרה, להפחית אותה, להגדיל אותה, או המדינה אומרת לא, תודה רבה הציבור.

אמנון כהן: הביטוח גם אנחנו רוצים לראות אם הפרמיות ירדו, לא ירדו, האם הציבור שילם וקיבל את כספו בחזרה.

אמנון כהן: אני יודע שאחרי עוד שנה עבודה הציבור יקבל את זה בפרמיות.

אמנון כהן: זו אני חושב האופציה הכי קלה, ואני לא רוצה בכל מקרה לאשר כל מה שנשיג אוטומטית לחמש שנים.

אמנון כהן: אני חושב בכל מקרה, בכל תקציב שנגיע אליו, אחרי שנתיים צריך בחינה מחדש, לא לעצור שום דבר, בחינה מחדש, לשבת, ללמוד, להפיק לקחים, איפה היינו בסדר, איפה היה שיתוף פעולה, איפה לא היה שיתוף פעולה, בין משרדים אחרים, ואנחנו כולנו נרתמים, לא משנה איפה נהיה, בכל מקום שנהיה אנחנו נלווה.

אמנון כהן: אנחנו לוקחים את זה אישית, אנחנו חושבים שזה חשוב, זה הצלת נפשות, ואנחנו רוצים לעזור, וכל האופציות האלה פתוחות.

אמנון כהן: נושא התקציב פתוח, אדוני, תגיד איפה אני צריך לעזור לך, תגיד איפה אתה מסתדר לבד, איפה אתה צריך אותי עם האוצר, איפה אתה צריך אותי לבד.

אמנון כהן: אני, אם תביא לי נוסחה זו זה יקל עלי.

אמנון כהן: ואני מתכוון להעביר את החוק, כמה שיותר מהר.

אמנון כהן: אבל זה ייתקע בגלל התקציב.

אמנון כהן: אז אני אומר לך, בדיון הבא, אם יש לי איזו שהיא נוסחה, שאני הצעתי כאן, ואני מקווה שאתה מצטרף אלי, אנחנו בשיתוף פעולה, כל סיעות הבית, ואני מוכן לגייס את כל סיעות הבית לנושא הזה, כולל שינוי כולל כולם, שאנחנו נעבור, ונעביר את החוק הזה, ונמצא את הדרך הנכונה בנושא התיקצוב.

אמנון כהן: בבקשה אדוני המנכ"ל, מה אתה אומר על הנושא הזה.

אריה בר: יש עוד אופציה.

אריה בר: אני חושב שהיא פחות או יותר מתיישבת עם מה שאתה אומר, שהאגרה תיכנס ב-2007, ההיטל, ב-2006 זה רק התיקצוב, עם מקורות נוספים שאולי המשרד יעמיד.

אריה בר: הבחינה אחרי חמש שנים.

אריה בר: ואני אסביר מדוע.

אריה בר: בתוך שנתיים אתה לא יכול לעשות בחינה, כי אין מספיק נתונים בשביל לעשות את הבדיקה, ויותר מזה מה שחשוב זה ההשפעות של העניין הזה על הורדת תאונות הדרכים והקטל בדרכים, בלתי אפשרי בתקופה כזאת להביא את המסקנה, להסיק את המסקנות מהתוצאות.

אריה בר: ולכן חמש שנים זה זמן סביר לבחון האם התממשו אותם הערכות שמעריכים.

אריה בר: ואני חושב ששנתיים בשום אופן לא ניתן להביא הערכה נכונה.

אריה בר: אפשר להביא נתונים.

יעקב שיינין: מה יש ב-2007, הציבור יהיה עשיר?

יעקב שיינין: מה יקרה עד אז?

אריה בר: אני אגיד.

אריה בר: בסופו של דבר כל החיים שלנו, אני לא צריך להגיד לך ד"ר שיינין, זו פשרה אחת גדולה.

אריה בר: אנחנו רוצים שהחוק יעבור בוועדה הזאת.

אריה בר: אם אנחנו מקבלים בזאת את התמיכה של ועדת הכלכלה באישור החוק אז אני חושב שאנחנו צריכים להתאמץ, ביחד עם היושב ראש, להעביר את החוק.

אריה בר: כי מה המשמעות של זה, שאנחנו נתחיל לריב, ויבוא דצמבר, יהיה חוק.

אריה בר: לכן אני אומר לך בפירוש, זאת לא המדיניות שלנו, אנחנו בעד שייכנס ל-2006.

אריה בר: יחד עם זאת צריך להיות ריאלי.

אריה בר: התמיכה של היושב ראש והוועדה היא חשובה לנו.

אריה בר: זה ברור.

אריה בר: ואם אנחנו יכולים להשיג את שיתוף הפעולה של היושב ראש ושל הוועדה.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, סליחה, החוק לא ייכנס לתוקפו ב-2007.

מלי סיטון: לא, מיידית.

אתי בנדלר: זה לא מה שכתוב.

אבי נאור: איך הרשות מתחילה לעבוד בראשון לראשון 2006, אני לא מבין.

אבי נאור: גם תהיה אגרה וגם ימותו אנשים.

אמנון כהן: אדוני, אני אומר עוד פעם, החוק בעזרת השם.

גלעד ארדן: ד"ר שיינין, הרי בחוק כתוב שהשר יקבע בצו את מועד תחילת החוק.

גלעד ארדן: אם זה יעבור אז השר יקבע, ואם ייקבע פה איזה שהוא מסלול מימון משותף הם יצטרכו לכבד את החוק הזה.

גלעד ארדן: הוא לא נתון לשיקול דעתם.

יעקב שיינין: אני חושב שבכלל אפשר לקבוע בחוק שברגע שמשרד האוצר יחליט שיש לו כסף והוא רוצה לתת יורידו את האגרה, את הסכום של האגרה.

יעקב שיינין: במקום תשעה אחוז ארבעה אחוז.

יעקב שיינין: כמה כסף שיש לאוצר באותה שנה והוא רוצה לתת, שיירד משיעור האגרה.

אמנון כהן: אנחנו לא אומרים לשר האוצר איך לעבוד, גם לא לשר התחבורה.

אמנון כהן: הוועדה, ועדת הכלכלה של הכנסת מבקשת שאנחנו עומדים על כך שבעזרת השם החוק ייכנס לתוקפו בראשון בינואר 2006.

אמנון כהן: אבל אני אומר, מדינת ישראל צריכה לקחת אחריות גם.

אמנון כהן: אני רוצה שנה ראשונה שהתיקצוב של שלוש מאות תשעים האלה יהיו על חשבון מדינת ישראל.

אמנון כהן: בנוסף למאה ששים.

אמנון כהן: אז אמרתי את האגרה אנחנו נטיל לא מ-2006 על הציבור אלא מ-2007.

אמנון כהן: ובנוגע ללוח זמנים של חמש שנים אני עדיין עומד על כך שאנחנו נעשה בחינה אחרי שנה תיקצוב ממשלה, שנה תיקצוב על ידי האזרחים.

אמנון כהן: אחרי שנתיים יושבים, לומדים את הנושא, יתכן ובאותו מעמד נגיע למסקנה שקשה להגיע לנתונים אמיתיים, וזה עדיין לא מספיק זמן, וצריך לתת עוד שנה לפחות לראות, עוד שנתיים.

אמנון כהן: אנחנו לא מפסיקים אחרי שנתיים.

אמנון כהן: אחרי שנתיים עושים בחינה מחדש, יושבים.

אמנון כהן: ואם נגיע למסקנה שחברת הביטוח תבוא תגיד לי אמנון, שנתיים עברו, עוד אין לי את הנתון בכמה אחוז אני מורידה את הפרמיה בעקבות צמצום בתאונות דרכים.

אריה בר: רק הארגון של העסק לוקח זמן.

אמנון כהן: בוא כרגע נעמוד על זה שאנחנו מגייסים תקציב שנה ראשונה, על נושא כמה זמן אחר כך נדבר בדיון הבא.

אבי נאור: מכיוון שצריך לעשות שיעורי בית, אז אני מבקש רק שתי הערות.

אבי נאור: החלת החוק מהראשון לראשון 2006 חייבת להיות עם הבטחה שיהיה תקציב, שיהיה כסף מהראשון לראשון 2006.

אבי נאור: ולכן כל מה שמדובר על תקציב 2006 בפועל זה לא יהיה לפני יוני, יולי.

אמנון כהן: אדוני, אתה לא שמעת את המנכ"ל.

אמנון כהן: המנכ"ל אמר אפילו במשאבים הקיימים אצלי במשרדי אני אעשה סדר עדיפויות כזה שאם במידה והאוצר יהיה לו קשה אז יש פרוייקטים לאומיים, בעיקר בנושאים של תשתיות, יש פרוייקטים לאומיים שמתוקצבים אבל הם לא יכולים לבצע אותם, והם יכולים להעביר מסעיף לסעיף.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר לגבי האמירה כאילו ברור לכולם שהחוק יכנס לתוקפו בראשון בינואר 2006, אני רוצה להפנות את תשומת הלב שאין שום סיכוי בעולם שהדבר הזה יקרה, משתי סיבות.

אתי בנדלר: ראשית בהצעת החוק עצמה נאמר שתחילתו של חוק זה במועד שיקבע השר בצו, דהיינו לא הציעו שזה יהיה בתחילת שנת הכספים.

אתי בנדלר: דברי ההסבר מסבירים גם מדוע, ואומרים שהרשות תוכל להתחיל את פעולתה רק לאחר שתושלם הקמתה, לרבות מינוי מועצה, יושב ראש ומנהל.

אתי בנדלר: לא מוכן שום דבר אדוני היושב ראש, משום שאנחנו עכשיו בתקופת בחירות, בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה לא ייעשו מינויים בתקופה הזאת, אני מניחה, אני מרשה לעצמי להניח ואני אשמח לשמוע את תגובת משרד המשפטים לישיבה הבאה, אבל אני מניחה שלפני שתיכון ממשלה חדשה וימונו שרים לא יתחילו בפעולה של מינוי, של כל המינויים לפי החוק הזה, ולכן ייקח עוד איזה שהוא פרק זמן עד שתהיה מועצה.

אתי בנדלר: ולכן אני מניחה, כפי שנאמר בדברי ההסבר כל עוד אין מועצה אז אין גיבוש של פעילות וכיוצא באלה דברים.

אתי בנדלר: שוב, תגידי לי אם אני טועה עדנה, אלה הנחיות היועץ המשפטי לממשלה שרק השבוע אני קראתי בעיתון, שהוא מחדש את ההנחיות שלו בקשר לאיסור מינויים בתקופה הזאת.

אתי בנדלר: אז קשה לי להאמין שבחודש, גם אם החוק ייכנס לתוקפו ויפורסם בשבוע הבא או בעוד שבועיים.

מלי סיטון: יש יוצאים מן הכלל להנחייה הזאת.

מלי סיטון: בגלל שהסעיף הזה והרעיון של הכנסת החוק לתחולתו בראשון לינואר, בתחילתה של שנה חדשה, ואמירת השר בצו לגבי זה היו עוד בכלל לפני שידענו שהולכות להיות בחירות, מן הסתם גם החוק הזה יהיה כפוף להנחיות היועץ, עם החריגים.

אתי בנדלר: אני מציעה שלישיבה הבאה תביאו תשובה מוסמכת בקשר למדיניות המינויים לפי החוק הזה.

אמנון כהן: אני כבר אומר לך שאין סיכוי.

אתי בנדלר: ודאי שאין סיכוי.

אתי בנדלר: אני יכולה לומר על סמך נסיוני המצטבר שאין סיכוי שזה יתאשר.

אמנון כהן: זה לא משנה מה אני אגיד, אני אומר מה היועץ המשפטי לממשלה יגיד.

אמנון כהן: לא יתנו להקים את זה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לפרק ו', מרכז לאומי למידע ומחקר.

מלי סיטון: מחקר לאומי למידע ומחקר – 34.

מלי סיטון: (א) הרשות תקים ותנהל מרכז לאומי למידע ולמחקר בתחום הבטיחות בדרכים, בפרק זה מרכז המידע והמחקר ותפעיל לשם כך מערך לאיסוף מידע ולעיבוד הנתונים בתחום האמור.

מלי סיטון: (ב) מרכז המידע והמחקר - -

אמנון כהן: סליחה, זה מתייחס לסעיף 6, סעיף קטן (5)

מלי סיטון: (ב) מרכז המידע והמחקר יכלול נתונים בדבר תאונות דרכים ובכלל זה בדבר נהגים וכלי רכב המעורבים בהם, נפגעים, מאפיינים מיוחדים שלהם, תשתיות ואמצעי בטיחות ונסיבות התרחשותם וכן נתונים אחרים ומחקרים הנוגעים לבטיחות בדרכים.

מלי סיטון: חובת מסירת מידע למרכז – 35.

מלי סיטון: גופים שיקבע השר בתקנות, בהסכמת שר המשפטים, ימסרו למרכז המידע והמחקר את פרטי המידע שברשותם שייקבעו בתקנות האמורות.

מלי סיטון: 36.

מלי סיטון: העמדה לעיון הציבור – המידע שבמרכז המידע והמחקר, למעט מידע כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגבלת הפרטיות יעמוד לעיון הציבור.

מלי סיטון: 37.

מלי סיטון: שמירת סודיות – אדם שהגיע אליו מידע לצורך ביצוע פרק זה לא יגלה את תוכנו אלא לפי הוראות פרק זה.

מלי סיטון: 38.

מלי סיטון: אגרות בעד מידע.

מלי סיטון: (א) השר על פי הצעת הרשות יקבע אגרות בעד שימוש בשירותי מרכז המידע והמחקר, ובכלל זה בעד עיון במידע שבמרכז, קבלתו ועיבודו.

מלי סיטון: (ב) הכנסות מהאגרות שייקבעו לפי סעיף זה יועברו לתקציב הרשות.

אמנון כהן: סעיף 35, נחזור אליו רגע, מה זה גופים שיקבע השר בתקנות, מה הכוונה?

מלי סיטון: הכוונה היא למשל חובה על המשטרה למסור נתונים, חובה על בתי החולים למסור נתונים, חובה על חברות הביטוח למסור נתונים, כל מה שעשוי לסייע לאיסוף הנתונים שנוגעים לתאונות הדרכים.

מלי סיטון: זאת חקיקה ראשית.

גלעד ארדן: אם צריך הסכמה של שר המשפטים אז הם בוחנים את הפגיעה.

מלי סיטון: נכון, לכן הם הוסיפו בהסכמת שר המשפטים.

אמנון כהן: סעיף 38 - השר, באישור ועדת הכלכלה, יקבע אגרות.

אמנון כהן: אז אנחנו צריכים לפקח, פיקוח פרלמנטרי צריך להיות על האגרות, אנחנו צריכים לדעת מה אתם רוצים, כמה אתם רוצים לגבות, ומאיפה.

אתי בנדלר: אני רוצה רק להפיס את דעתך, בכך וכך צריך אישור פרלמנטרי לאגרות.

אתי בנדלר: אגרות טעונות אישור פרלמנטרי, השאלה רק אם זו ועדת הכלכלה, בהתאם לאמור בסעיף 39, בהמשך או שזה ועדת הכספים בהתאם לחוק אחר, כדי למנוע התלבטויות פרשניות.

אתי בנדלר: אני מציעה, כדי להסיר ספק, לכתוב את זה מפורשות.

גלעד ארדן: רציתי להבין איך זה בא לידי ביטוי, אנחנו תמיד, מה שלמדנו, בישראל נחקרות רק שליש מתאונות הדרכים וכו', ורצינו למצוא איזו שהיא דרך לעודד את עומק החקירה או את כמות התאונות שנחקרות.

גלעד ארדן: איך זה בא לידי ביטוי בחוק.

גלעד ארדן: אני חשבתי דווקא שבעניין של המרכז הלאומי למידע, אבל אני לא רואה את זה בא לידי ביטוי בכלל בחוק.

גלעד ארדן: השאלה אם אתם לא חושבים שזה צריך לבוא באיזו שהיא דרך.

אריה בר: אחת הבעיות היום שאין בכלל בין המשטרה לגופים האחרים שרוצים מידע בתחום תאונות הדרכים, אין התאמה בכלל.

אריה בר: אתה תפנה לגופים, תקבל מספרים שונים.

אריה בר: גם הרשויות אוספות מידע.

גלעד ארדן: הבעיה גם שהמשטרה לא חוקרת.

אריה בר: קודם כל בוא נלך למידע, אחר כך נראה.

אריה בר: העניין פה שיש מרכז מידע, שלא היה קיים במדינת ישראל, מרכזי, בכל הסוגיה הזאת של תאונות הדרכים, כדי לקבוע את המאפיינים של התאונות ומתוך המאפיינים להציע גם הצעות.

אריה בר: הדבר הנוסף זה הגדרות.

אריה בר: אחת הבעיות זה להגדיר.

אריה בר: האם סופרים תאונה קלה, תאונה גדולה.

גלעד ארדן: אריה, אני לא מחפש לספור תאונות, זה לא מעניין אותי.

גלעד ארדן: אני מחפש לדעת את הסיבות לתאונות או איפה אפשר לתקן במקום מסויים.

גלעד ארדן: אתם יש לכם חוקרים שילכו לחקור תאונה, איך תדעו על תאונה, איך אתם גורמים למשטרה לחקור, חוץ מתאונות שנפגעו בהם נפגעי גוף.

גלעד ארדן: הרי אם בן-אדם במקרה נסע במרצדס ולא קרה לו כלום זה אומר שלא צריך לבדוק למה במקום הזה היתה תאונה?

גלעד ארדן: לא שאלתי מה יעשה המרכז למידע, שאלתי איך בחוק הזה - -

אריה בר: אנחנו מקבלים על כל תאונה מהמשטרה - -

גלעד ארדן: תאונה שהיה בה נפגע גוף אתה מקבל.

אריה בר: הדבר הנוסף הבעיה היא לגבי נתונים לגבי פגיעות שהם לא פגיעות גוף.

אריה בר: לכן מרכז המידע צריך למצוא את הכלים להשיג את הנתונים האלה מכל מיני גורמים.

אריה בר: יכולים להשיג את זה למשל בדרכים בין עירוניות שיהיה שם למע"צ מרכז בקרה, באמצעות מע"צ.

אריה בר: אם זה בנתיבי איילון, מנתיבי איילון.

אריה בר: וגם מחברות הביטוח.

אריה בר: בנתיבי איילון הנתונים שלנו היו לגבי התאונות, לעומת הנתונים של המשטרה היו שונים.

אריה בר: כי כל תאונה, נצפתה, צולמה, יש לנו את מספר הרכב ויש לנו את הנתונים.

אריה בר: זה תפקידו של מרכז המידע.

אמנון כהן: סעיף 35 - גופים שיקבע השר בתקנות, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הכלכלה - -

מלי סיטון: אני רוצה להעיר שסעיף 39 קובע שכל התקנות שהתקין השר הם באישור ועדת הכלכלה.

אבי נאור: בנושא מרכז המידע כולנו ברור שאם מדינת ישראל צריכה לעשות מחקר, בין אם זה על ידי המוסדות האקדמיים, בין אם זה כל גוף שיכול ואפשר להטיל עליו לעשות מחקר, הוא צריך דבר ראשון את המידע, והסעיף הזה בא להבטיח שיהיה מידע זמין ומקיף.

אבי נאור: בנוסף לכך יש לרשות עוד שני תפקידים, על פי המלצת דו"ח ועדת שיינין.

אבי נאור: אחד, כמובן, זה לבצע את המחקר, כאשר אומרים לבצע את המחקר לא הכוונה שהרשות עצמה היא שעושה את המחקר בעצמה, אבל להטיל את הנושא על המוסדות המתאימים.

אבי נאור: והדבר הנוסף, מה שאתה שאלת, זה מה שאנחנו קוראים חקירה לעומק של תאונות דרכים.

אבי נאור: וזה לא חקירה שנועדה למצוא את האשם אלא זו חקירה שלא חייבת להיות מאה אחוז מתאונות הדרכים, היא חקירה מדגמית באופי שלה, אבל היא בודקת את הדברים.

אבי נאור: זה חלק מדו"ח ועדת שיינין.

גלעד ארדן: בסעיף 34, אני לא יודע איפה לנסח את זה אבל איפה שהוא צריך לרשום שהחובה של מרכז המידע היא גם להעמיק את החקירה ואת היקפה.

אבי נאור: זה בתפקידי הרשות.

אבי נאור: כי זה לא רק מרכז המידע.

אמנון כהן: סעיף 34 יישאר כרגע פתוח ללא הצבעה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן רוצה להביא איזה שהוא ניסוח, נדון עליו בישיבה הבאה ואז אנחנו נאשר או לא נאשר, נוסיף או לא נוסיף, ביחד נחליט.

משה בקר: שתי הערות בנושא הזה, בסעיף 34(ב), הייתי מציע, כדי לפתור את הסוגיה שהועלתה על ידי חבר הכנסת ארדן, אני מציע שלמרכז המידע תהיה סמכות, דרך הרשות, להגדיר ולאסוף נתונים.

משה בקר: והם יחליטו איזה נתונים הם צריכים.

משה בקר: זאת הערה אחת.

משה בקר: הערה שניה היא שכל איסוף הנתונים, רצוי, וזה על פי חוק ראש הממשלה, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נופלת בתחום של משרד ראש הממשלה, יש להם סמכויות מוגדרות בחוק, ולא כדאי שתהיה סתירה בין הסמכויות של המרכז ובין הלמ"ס.

משה בקר: ולכן אני אומר שאיסוף הנתונים והסמכויות לאיסופם ייעשו בתיאום ובשיתוף פעולה עם הלשכה המרכזית.

רוית דאדו: אדוני היושב ראש, לגבי סעיף 35, אני אבקש להוסיף את הסכמת השר לביטחון פנים, ככל שהדבר נוגע לנתונים שנמסרים על ידי משטרת ישראל.

רוית דאדו: אני חושבת שזה חשוב.

אתי בנדלר: התקנות האלה נקבעו באישור ועדת הכלכלה ואם יהיה מדובר בנתונים שיידרשו למסור אז בוודאי שעמדתכם תישמע.

דן שני: לגבי סעיף (ב), אנחנו הסבנו את תשומת הלב, בגלל שבסעיף (ב) כתוב מראש שמדובר בנתונים על תאונות דרכים, על נהגים, על כלי רכב, זה גם עלול להשליך לגבי תיקים שמתנהלים בבתי משפט, שהעברת הנתונים עלולה לפגוע בהם.

אמנון כהן: אתם לא סומכים על שרת המשפטים של מדינת ישראל?

מלי סיטון: פה אנחנו נכנסים, אם אני אתחיל לדון בהסכמה פרטנית של כל גוף למסור נתונים, לא יהיו נתונים.

מלי סיטון: זה ברור לגמרי.

מלי סיטון: לכן ההצעה היתה שהגופים שמרכז קובע אותם, בהסכמת שר המשפטים, אם צריך לתקן תקנות זה יגיע לוועדת הכלכלה של הכנסת, בוועדת הכלכלה יופיעו כל הגורמים ויטענו את טענותיהם.

אמנון כהן: למה השר לא טען את זה בממשלה אדוני, למה עכשיו.

דן שני: השאלה היא אם אפשר להוסיף את זה.

אמנון כהן: אני לא אומר שזה לא חשוב, אני שואל אבל, הדבר הזה דנו בו בממשלה.

אמנון כהן: אני יודע ששר התחבורה הוא דומיננטי מאוד, הוא לא נותן לאף אחד לדבר.

אמנון כהן: הוא בא, אמר תצביעו ויצא.

אמנון כהן: הוא אמר לי, בקושי שעה היה דיון, ואני יושב פה כבר שש שעות, עם כל הכבוד.

אמנון כהן: אז אם שרים פה לא עושים את עבודתם ושר התחבורה הדומיננטי משפיע, עלי לא השפיע, לכן אני אומר, את העבודה שלכם אני לא יעשה.

אמנון כהן: אמנם זה חשוב, אבל אני אומר שיגיש הסתייגות, יש עוד דיון בדיון הבא, אני משאיר את הסעיף הזה על פי בקשתכם פתוח.

אמנון כהן: תשבו ביחד, לא אצלי בוועדה, תביאו דברים ותחליטו לגבי סעיף 35, שהוא יבוא יגיד לי בדיון הבא באנו לפשרה, וכן יוכנס או לא יוכנס, ואז אני אחליט אם כן או לא.

אמנון כהן: סעיף 34 ו-35 נשאר פתוח.

אמנון כהן: תעבירי את זה לדיון הבא.

אמנון כהן: תשבו ביחד, תדונו.

אמנון כהן: סעיפים 36, 37, 38, שהכנסנו שם אישור ועדת הכלכלה, האם יש לעוד מישהו הערות?

אמנון כהן: סעיפים 36, 37, 38 אישרנו אותם, כאשר בסעיף 38 נכנס על פי הצעת הרשות ובאישור ועדת הכלכלה.

אמנון כהן: 34 חבר הכנסת ארדן תגבש נוסחה מוסכמת בתאום עם משרד התחבורה.

אמנון כהן: והציע פה עוד הצעה ד"ר בקר.

אמנון כהן: וסעיף 35, משרד לביטחון פנים יחד עם משרד התחבורה, תגיעו לנוסחה מוסכמת, מה שתגיעו אנחנו נחליט אחר כך.

יהודה בר אור: אני יו"ר איגוד נהגי המוניות הארצי.

יהודה בר אור: אנחנו היום מייצגים למעלה משמונה וחצי אלף נהגי מוניות ושמונים ושתיים תחנות שנמצאים בהם נהגי מוניות פעילים שעובדים יום יום.

יהודה בר אור: מה שאנחנו מבקשים ככה, אנחנו משלמים משני הכיוונים, אנחנו נמצאים בבעיה.

יהודה בר אור: אנחנו מצד אחד רוצים לעזור במלחמה בתאונות ,וגם יש לנו תכניות איך לעשות את זה, ואני גם עם שי ועם קטי מאור ירוק אני בקשר ואני כבר נתתי להם מספיק דרכים.

יהודה בר אור: מה שאני מציע שאת האגרה האת שתשעה אחוז להוסיף על חמש אלף שמונה מאות עוד שש מאות שקלים, שזה יהיה שש וחצי אלף שקל, גזרה שאנחנו לא יכולים לעמוד בה, אנחנו רוצים שיבטלו את הגזרה הזאת מנהגי המוניות.

יהודה בר אור: זה אחד.

יהודה בר אור: על הגזרה הזאת אני משלם ברכב הפרטי שלי, כי הלא יש לי שני כובעים, גם יש לי רכב פרטי.

יהודה בר אור: על הרכב הפרטי אני כמו כולם, ושם האגרה היא מאה שבעים ואחד.

יהודה בר אור: אבל לגבי נהגי המוניות, היות שאנחנו היום נמצאים במצב שבתוך שתים עשרה שעות עבודה אנחנו לא מגיעים לשכר מינימום, משאיות, מוניות ומורי נהיגה היום נמצאים בגדר של רכב שלא מגיע למצב שהוא מגיע להתפרנס בכבוד, ולכן, והם גם חיים בכביש, אבל אני לא יכול לדבר על המשאיות, כי לא למשאיות ולא מורי נהיגה אין אגרה של חמשת אלפים שמונה מאות שקל.

יהודה בר אור: אין אגרה כזאת בשום מקום בעולם, פי שלוש מכל דבר אחר.

יהודה בר אור: לכן הנטל הזה הוא רק נטל ספציפי עלינו, הכבד ביותר.

יהודה בר אור: ולכן אנחנו מבקשים את הסעיף הזה לגבי המוניות שיהיה פטור.

יהודה בר אור: שאנחנו נהיה פטורים מהתשעה אחוז האלה.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים גם ממך למצוא איזה חבר כנסת שיגיש הסתייגות לדיון הבא.

אמנון כהן: אנחנו נצביע על ההסתייגות הזאת, זו הסתייגות מהותית.

אמנון כהן: או יעבור או לא יעבור.

אהרון כהן: אני רוצה להציע הצעה לחסכון.

אהרון כהן: אנחנו יכולים לגייס ארבע מאות חמש מאות מוניות, לתת להם הכשרה מקצועית ולהוציא אותם לכבישים, והם יכולים יהיו לרשום דו"חות או להעביר כל מיני ידיעות על עברייני תנועה ועל ידי זה אתם תחסכו, גם בתאונות וגם בכסף.

אמנון כהן: תעשה מה שאמרתי לך לדיון הבא.

אמנון כהן: בשלב הזה אני הבטחתי שאני מסיים בשעה שלוש את הדיון, וברוך השם הגענו להישגים מרשימים בתחום קידום החוק הזה.

אמנון כהן: נשאר לנו סעיף חשוב, תקציב הרשות והיטל בטיחות.

אמנון כהן: בדיון הבא כל מה שדיברנו, שיבואו כמה אופציות.

אמנון כהן: אני מגוייס מרגע זה לטובת הפרוייקט הזה, בכל שעה חוץ משבת, בכל שעה שתגידו, בבית שלי תבואו גם בשבת, לי אין בעיה, ונמשיך בדיון הבא את ההמשך של החוק.

אמנון כהן: תודה רבה לכם.