ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 222, 2005-11-15 11:15

יעקב ליצמן: אני פותח את הדיון בנושא המחצבות.

יעקב ליצמן: אני אומר לכולם כבר בתחילת הדיון, זה או הכל או כלום.

יעקב ליצמן: אני לא רואה אפשרות, ואבדוק את זה גם עם המינהל, לחלק.

יעקב ליצמן: השופט ביין לא רוצה לבוא לכאן, כבודו במקומו מונח.

קריאה: הוא מוכן להיפגש אתך בארבע עיניים.

יעקב ליצמן: מה יש לי להיפגש בארבע עיניים?

יעקב ליצמן: התקוממתי על דבר אחד, שאף אחד לא הסביר לי עד רגע זה.

יעקב ליצמן: איך יכול להיות שהוועדה המקצועית של המינהל יכולה להחליט בניגוד לדעה השיפוטית של השופט.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין איך זה שאני לא והוא כן.

יעקב ליצמן: למה הוא, שהוא מעין ועדה שיפוטית, לא רוצה לדבר אתנו ועם אחרים כן.

יעקב ליצמן: אף אחד לא הסביר לי את זה.

יעקב ליצמן: אני מאוד מכבד שופטים, אבל בנושא הזה, מה הוא יוסיף לי?

יעקב ליצמן: אני רוצה שהוא יסביר לחברים.

רוני בריזון: אנחנו עומדים במצב שאם עד 1.1.

רוני בריזון: לא מאשרים את ההחלטה, יפסיקו להיות רשיונות חומרי נפץ, כרייה וכל הדברים האלה, ובזה נגמר הסיפור.

יעקב ליצמן: יכניסו את זה לחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: השאלה היא מה לעשות.

יעקב ליצמן: אני מכיר את הכוחות, יודע מה קורה כאן.

יעקב ליצמן: יש אנשים שרוצים כך ואנשים שרוצים אחרת.

יעקב ליצמן: יש כאלה שאומרים שאם אלה רוצים כך אנחנו רוצים אחרת.

יעקב ליצמן: ההיגיון אומר: take it or leave it.

רוני בריזון: יש גם פשרה.

יעקב ליצמן: אני מבקש חמש דקות הפסקה, אני רוצה לדבר עם האנשים.

יעקב ליצמן: 11:55 – 12:15 הפסקה בדיון.

יעקב ליצמן: אני מחדש את הישיבה.

יעקב ליצמן: ההחלטה שלי, אחרי התייעצות עם חברי הוועדה, היא שאשמע את דוד עמר, ראש עיריית נשר, חמש דקות, אחר כך ניתן לנציגי המחצבות חמש דקות ובזה יסתיים הדיון.

יעקב ליצמן: לא תהיה הצבעה היום.

יעקב ליצמן: אני קורא גם לעירייה וגם למצבה לשבת השבוע למשא ומתן על המחצבה.

יעקב ליצמן: דוד עמר, בבקשה.

דוד עמר: כבוד היושב ראש, אני רוצה קודם לשמוע את נציגי המחצבות.

יעקב ליצמן: בבקשה.

יצחק חופי: שמעתם בפעם הקודמת את נימוקי ראש העיר, אני אומר כמה דברים בקצרה.

יצחק חופי: המחצבה הזאת קיימת 40 שנים במקום, זאת לא מחצבה שעכשיו דנים אם להקים אותה או להפעיל אותה.

יצחק חופי: ועדת ביין קבעה, וזאת גם העובדה הנכונה, שיש חומר לעוד שבע שנים באתר הזה, נשר.

יצחק חופי: ההחלטה של מועצת מקרקעי ישראל קבעה שמאריכים לנו לשש שנים.

יצחק חופי: כל הנתונים שהוצגו היום לתושבים, צריך לבדוק אותם היטב כי הן לא מדויקים, לומר את המעט.

יצחק חופי: לעיר יש בעיה של רצון להרחיב את היישוב – וזה כמובן חיובי – אבל המשמעות של זה שהם מתקרבים אלינו, ואז אומרים שהמחצבה לא יכולה לפעול.

יצחק חופי: זאת הבעיה.

יצחק חופי: אנחנו לא מתקרבים היום לשום מקום אחר.

יצחק חופי: זה בעיקר מטריד את ראש העיר, ונטפלים לכל מיני הפרעות.

יצחק חופי: יש לנו אישורים מכל הגורמים, כולל גורמי איכות הסביבה.

יצחק חופי: השקענו במחצבה הון תועפות על הנושא של כיסוי המתקנים, הפסקנו לפוצץ כמויות גדולות של חומר בו-זמנית כדי לא להטריד.

יצחק חופי: אני בוועדה הפועל של אוניברסיטת חיפה, פעם היו מתלוננים באוניברסיטה שזה מפריע להם, כבר שנים שלא שמענו מהם תלונה, כי הקטנו את כמויות חומר הנפץ שמפוצצים בו-זמנית.

יצחק חופי: מרטיבים כל הדרכים במחצבה, כולל בכניסה למחצבה, כדי שלא יעלה אבק מתנועת כלי הרכב.

יצחק חופי: לגבי הקרבה לעיר - - -

יעקב ליצמן: אתם בתוך העיר?

יעקב ליצמן: אתם שייכים לנשר?

יצחק חופי: מבחינה מוניציפלית - כן.

יצחק חופי: נכון שלא באו הנה ראשי ישובים אחרים לגבי מחצבות אחרות.

יצחק חופי: המצב של נשר ושל המחצבה הוא לא ייחודי.

יצחק חופי: יש את זה באזור ראש העין, שפרעם, במקומות אחרים.

יצחק חופי: יש ישובים שקרובים למחצבות, המחצבות בדרך כלל קדמו ליישוב או להתפשטות של היישוב.

יצחק חופי: יכול להיות שאם היום היינו מבקשים מחצבה במקום הזה, לא היו מאשרים בקרבת העיר, אבל זה לא המצב.

יצחק חופי: אנחנו ממשיכים מערכת של שנים.

יצחק חופי: אין שום הצדקה, יש שש שנים שנקבע שמותר לנו לחצוב, ייגמרו שש השנים האלה - - -

יעקב ליצמן: אני מודה לאדוני.

יעקב ליצמן: מר עמר, בבקשה.

דוד עמר: מה אחר כך, אחרי שש השנים?

יעקב אפרתי: גמרנו.

יעקב אפרתי: ננעלת המחצבה.

יעקב ליצמן: אנחנו נחליט שהיא תינעל.

יעקב ליצמן: גם לנו יש איזו מילה.

משה ליש: אני רוצה להוסיף משהו.

משה ליש: למחצבה יש תוכנית מתאר מאושרת.

משה ליש: מדינת ישראל קבעה בתוכנית תמ"א 14 שהמקום הזה יהיה מחצבה.

משה ליש: כל ראשי העיר בסביבה, אף אחד לא רוצה מחצבה.

משה ליש: מי רוצה מחצבה?

משה ליש: רוצים בתי מרקחת, אולי בתי עינוגים, מחצבה לא רוצים.

משה ליש: אבל ממה בונים את המדינה?

משה ליש: ממה בנו את רמות יצחק?

משה ליש: כל רמות יצחק נבנתה ממחצבי עדן.

משה ליש: אנחנו מספקים מיליון טון אבן, מאיפה היו מביאים את זה?

משה ליש: היו מביאים את זה מ-30 או 40 קילומטר יותר רחוק, ואז היו נוסעות הרבה יותר משאיות, שראש העיר מתלונן עליהן.

משה ליש: הרי זה ממש מגוחך, טענות שאין להן אחיזה במציאות.

משה ליש: המחצבה שלנו פותרת בעיות.

יעקב ליצמן: מה התשובה שלך על השאלה מה יקרה מעבר לשש שנים?

משה ליש: אם ייגמר החומר אין לי ברירה.

גלעד ארדן: ואם לא ייגמר החומר בעוד שש שנים?

מוחמד ברכה: אם נגמר החומר אז אין ברירה.

משה ליש: יכול להיות שיהיה מיתון בארץ, מחר בבוקר מחליטים לא לבנות ואז החומר יספיק ליותר משש שנים.

משה ליש: כל זמן שיש חומר ארצה לחצוב שם.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: מר עמר, בבקשה.

דוד עמר: די לראות את התמונות שהבאתי ולהעמיד אותן נגד עיניכם, כדי שתבינו על מה מדובר.

דוד עמר: זה מפעל עם מיליון טון לשנה, הרבה משאיות, הוא אמר: 40 שנה אנחנו עובדים.

דוד עמר: אז מה?

דוד עמר: זה לכל החיים?

דוד עמר: כשאתה לוקח את התצ"א, אתה רואה שהמחצבה מוקפת שכונות, המחצבה היא בתוך העיר, זה כמו סרטן.

דוד עמר: תסתכל מה המצב בנשר לעומת יישובים אחרים.

דוד עמר: מדברים אתי על מיליונים של טונות, 40,000 הובלות.

דוד עמר: הייתי רכז תחבורה בנמל חיפה, אני יודע מה זה 40,000 הובלות.

דוד עמר: אמא לשלושה ילדים - מערבל בטון שלהם הרג אותה.

משה ליש: לא נכון, לא שלנו.

משה ליש: זה שקר.

דוד עמר: אם אני משקר קח אותי למשטרה.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכם, שמעתי אתכם ואני רוצה לשמוע גם את ראש עיריית נשר.

מוחמד ברכה: הסיבה המרכזית לסרטן היא בתי הזיקוק ולא המחצבות.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך שזה בגלל הצניעות, בגלל לשון הרע, רכילות, אני יכול להגיד 20 דברים אחרים.

דוד עמר: חבר-הכנסת ליצמן, ראה תמונה, ראה עד איפה המצבה הגיעה, עד הקברים של נשר.

יעקב ליצמן: זה מזיק גם למתים?

דוד עמר: הסתכלו, ואתם תגידו אם זה מזיק או לא מזיק.

דוד עמר: שר הבינוי והשיכון דאז, פואד, אמר לפני 13 שנים, כשלקחתי אותו ליד המחצבה: לבן שלו לא היה קונה פה בית.

דוד עמר: התמ"א - הם אומרים לבד שזה ל-40 שנים.

יעקב ליצמן: שאלתי לפני כמה שנים היא אושרה.

יעקב ליצמן: מה הייתה עמדת העירייה אז, בזמן מתן האישורים, ומה הייתה עמדת המינהל?

דוד עמר: יש ועדות תכנון, יש עמדה של המשרד לאיכות הסביבה, עמדה של שר השיכון דאז.

דוד עמר: ראש ממשלה היום היה שר התשתיות, יש סיכום דיון מביקור שלו במחצבה, שהוא אמר שיש לסגור את המחצבה.

דוד עמר: ממי עוד אתה רוצה אישור?

דוד עמר: ראש הממשלה, שר הבינוי, שר החינוך, השר לאיכות הסביבה, ממי עוד אתה רוצה?

דוד עמר: ובצדק.

דוד עמר: התחלנו לסלול את הכביש הזה.

דוד עמר: יש הצהרה שלהם, גם ברשות הגנים הלאומיים וגם בוועדות אחרות, שאני חבר בהן, והם הצהירו – יש לי מכתב ופרוטוקולים - שתוך שבע-שמונה שנים ייסגר.

דוד עמר: לא לחינם שאלתי מה יקרה אחרי שש שנים.

דוד עמר: התחלנו עם הכביש הזה, לקח שמונה-תשע שנים עד שסיימנו את הסלילה שלו, מהאוניברסיטה עד המחצבה בנשר.

דוד עמר: הם הצהירו שבע שנים, הצהירו שהם כורים בערך מיליון טון בשנה.

דוד עמר: נגיד שלא שבע שנים, שמונה שנים, עשר שנים לקח לסלול את הכביש הזה מדניה לנשר, השקענו כאן 130 מיליון שקלים, אחרי התאונה שהייתה עם מערבל הבטון ואחרי התאונה עם המשאית שירדה והרגה את דהן אברהם.

דוד עמר: זאת אמת?

דוד עמר: תענה לי.

משה ליש: מי זה דהן אברהם?

דוד עמר: הוא לא יודע מי זה, אלא מה?

משה ליש: את כל התאונות שהיו בנשר את מטיל עלינו?

דוד עמר: רק עליכם.

משה ליש: ספר סיפורים, יש פה אנשים אינטיליגנטים.

דוד עמר: יש להם מהמינהל היתר ל-40 דונם, היום הם יושבים על 300 דונם בערך.

משה ליש: יש מכתב של אפרתי.

דוד עמר: אני אומר ליושב ראש דברים לא אחראיים?

משה ליש: נכון, בטח, כל הזמן.

חיים אורון: אם הם פלשו לשטחים לא שלהם, שייקחו אותם למשטרה.

דוד עמר: הם נמצאים בלי רשיון.

יעקב ליצמן: לזה יש לך את מבקר המדינה.

יעקב ליצמן: תתבע אותם, זה לא שייך אלינו.

דוד עמר: אני עונה למה שהם אומרים.

דוד עמר: הם נמצאים כאן בלי רשיון.

דוד עמר: יחד עם זאת, כדי להופיע גם בפניהם וגם בפני הקדוש ברוך הוא בידיים נקיות, ליד מפעל נשר אני מתכנן עכשיו שטח תעשייה של כ-150 דונם.

דוד עמר: ביקשתי מהמינהל אישור לשני המפעלים, בטון ואספלט.

דוד עמר: אעשה הכל במינהל מקרקעי ישראל שהמפעלים האלה יקבלו כאן שתי פיסות קרקע ויקימו את המפעלים.

דוד עמר: במקום לעלות עם שמונה טריילרים עם חול, חצץ, זפת, שמן על הכביש ישר למפעל.

דוד עמר: לשמחתי, קיבלתי אישור מהמינהל לאשר להם ללא מכרז שתי פיסות קרקע באזור הזה.

דוד עמר: נשארה חציבה, הזה הכל.

דוד עמר: על פי ההצהרות שלהם, הם היו צריכים לגמור.

יעקב ליצמן: תודה, אני חייב לסיים.

יעקב ליצמן: דברת בפעם הקודמת ואמרת את עמדתך, היום נציגי המחצבות דיברו ואתה ענית על זה.

יעקב ליצמן: אני חוזר על ההחלטה.

יעקב ליצמן: אני מבקש שתנהלו ביניכם משא ומתן, אני לא משריין כלום.

נסים דהן: יש לי שאלה, אם תהיה לך התחייבות שאחרי שש שנים, בכל מקרה ובכל מצב הם עוזבים, זה יותר קל?

אריה פלביאן: יש לנו התחייבות כבר מ-89' שהם יעזבו.

יעקב ליצמן: חבר-הכנסת דהן שאל שאלה, ואני אגבה עם תוספת שלי.

יעקב ליצמן: אם ועדת הכספים תחליט, לאור התחייבות שלהם, שאנחנו עומדים על זה וזה התנאי, האם זה מקובל עליכם?

יעקב ליצמן: אני משאיר את השאלה הזאת באוויר.

יעקב ליצמן: הישיבה נעולה, תודה רבה.