ועדת הכלכלה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 518, 2005-11-09 09:30

אמנון כהן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה בנושא:

אמנון כהן: פתרונות בתחומי התעשייה המסחר והתעסוקה למפוני חבל עזה וצפון השומרון.

אמנון כהן: בתקופת הפגרה קיימתי סיור במספר נקודות שנמצאים בהם המפונים מגוש קטיף וצפון השומרון.

אמנון כהן: עמדנו על כלל הבעיות, למדנו אותן, ולמעשה הוועדה לקחה על עצמה ללמוד את הנושא לעומק, לראות איך המינהלת ומדינת ישראל נערכת על מנת לפתור את הבעיות בתחומים של קורת גג זמני וקבוע, כל מה שנוגע לחקלאות, וכמובן לא פחות חשוב נושא התעסוקה.

אמנון כהן: כי אם המשפחות שפונו ונשארו ללא קורת גג, לפחות עובדים או נמצאים באיזשהו תהליך של הסבה מקצועית, או מקבלים העדפה למקומות אחרים, העול המשפחתי והמחייה היום יומית שיהיה אפשר להסתדר, מוריד קצת את המתחים בבית, וגם כמובן בין המשפחה לבין הממסד.

אמנון כהן: לכן היינו רוצים לשמוע בגדול איך משרד התמ"ת נערכה לנושא הזה, איזה תכניות הכינה, איזה פתרונות.

אמנון כהן: מה עובד היום, מה נמצא בשלבים, מה נמצא בהכשרה, כמה אנשים מתוך כמה נמצאים בכל שלב, זה למעשה בגדול הדיון.

אמנון כהן: מראש אנחנו אומרים שהוועדה שלנו באה לסייע לכם, אם תגידו שיש חסמים, אם יש בעיה בחקיקה שלא מאפשרת משהו לעשות, ואתם רציתם לעשות אותו.

אמנון כהן: שלום אדוני מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אחזור קצת אחורה, כי התחלנו כבר בדיון.

אמנון כהן: המטרה של הוועדה שלנו היום לשמוע על ההיערכות של משרדכם בנושא התעסוקה, ההכשרה וההסבה.

אמנון כהן: כאשר קיימנו כבר דיונים אחרים בנושא המגורים במשרד השיכון, ובנושא החקלאים במשרד החקלאות.

אמנון כהן: גם שם פתרונות של תעסוקה, החקלאות גם פותר בעיות תעסוקתיות.

אמנון כהן: למעשה, אצלכם כלל המפונים כאשר נמצאים בהגדרות כאלה או אחרות, חלקם מורים, חלקם בתחומים אחרים, יש פה בעיה של גיל, ולכן הבעיה היא לא פשוטה.

אמנון כהן: רצינו לדעת איך המשרד נערך, וכמה אנשים כרגע צריכים לקבל תעסוקה, כמה מתוכם עובדים, כמה אנשים צריכים לקבל הכשרה והתאמה, וכמה אנשים לא יכולים להשתלב בגלל גיל, בגלל הכשרה, ואז מה יעלה בגורלם, איך הם חיים, האם יש פתרון שיוכלו לפחות לחיות בצורה מכובדת.

אמנון כהן: אני אומר שוב, אנחנו באים לעזר אדוני המנכ"ל.

אמנון כהן: אם יש בעיות בחקיקה שלא לקחו את כל האלמנטים האלה בחשבון, שהייתם רוצים לעשות משהו וידכם כבולות, אז פה המקום גם להעלות את הדברים.

אמנון כהן: אותו דבר לגבי משרד החקלאות, גם הם העלו בעיות בחקיקה.

אמנון כהן: אנחנו מוכנים לעזור, המטרה היא לעזור לאוכלוסיות האלה שיחיו בצורה הכי מכובדת שהיתה, לפחות כפי שהיה להם.

אמנון כהן: אנחנו לא מחפשים אשמים, מה שהיה היה.

אמנון כהן: היום עם הפנים קדימה, מה הפתרונות לאוכלוסיות האלה.

אמנון כהן: הבנתי שממינה

אמנון כהן: לת סל"ע לא הגיעו.

רענן דינור: אדוני, התחום התעסוקתי מטופל על ידי משרדנו.

אמנון כהן: כל הסמכויות אצלכם?

רענן דינור: כל הסמכויות אצלנו.

אמנון כהן: לא לקחו מכם איזה סמכות, משרד החקלאות אמר שלמעשה הוא לא נותן שירותים למינהלת סל"ע, הוא כמעט ולא קובע.

רענן דינור: אנחנו נותנים את השירות לתושבים בתיאום עם מינהלת סל"ע, באותם נושאים שיש השקה, כמו נושאים שעניינם זיקה לפיצויים, הלוואות או מקדמות.

רענן דינור: אבל הסמכויות אצלנו.

דוד טל: וגם האחריות אצלכם אדוני?

רענן דינור: וגם האחריות.

דוד טל: אין מצב שהסמכות אצלך והאחריות אצל סל"ע והפוך?

רענן דינור: כל האחריות אצלנו, התקציב אצלנו.

אמנון כהן: תודה בשלב הזה.

אמנון כהן: הייתי רוצה לשמוע נציגים של המפונים, תוכלו להעלות אל הבעיות ונוכל להתייחס.

אמנון כהן: גם חברי הכנסת וגם התמ"ת עם כל השלוחות שלו יתן לכם את התשובות, אנחנו גם נקבל נתונים מה קורה בשטח.

יהודה גרוס: תושב נווה דקלים.

יהודה גרוס: גרתי בגוש קטיף 23 שנה, 21 בנווה דקלים עצמה, שנתיים בעצמונה.

יהודה גרוס: התקיימתי מחנות שקניתי במשכנתא, משך החוב 16 שנה.

יהודה גרוס: גמרתי לשלם את המשכנתא לפני חצי שנה.

יהודה גרוס: כיום דמי האבטלה לא מגיע לי כי הייתי עצמאי ולא שכיר.

לאה ורון: חנות של מה?

יהודה גרוס: חנות למסגרות ומפתחות.

יהודה גרוס: מקדמה לא קיבלנו עד עצם היום הזה מכל מיני פרוצדורות, רוצים שנחתום שיצאנו אחרי ה-15, אחרי ה-15, כל מיני ביורוקרטיה.

יהודה גרוס: עד היום לא קיבלנו אגורה אחת.

אורי אריאל: החתימה הזאת עדיין נשארה, הדרישה הזאת?

יהודה גרוס: הדרישה נשארה, הגישו בג"צ עליה, כן ענו, לא ענו, אני לא יודע.

אורי אריאל: צריך להסביר מה הדרישה.

אורי אריאל: הדרישה שהמתפנים יחתמו ביודעין על הצהרת שקר, כי הם לא התפנו בזמן, רוצים שיחתמו לפני התאריך הקובע, ואז - - -

דוד טל: איזה נזק ייגרם לו אם הוא יחתום על זה?

אמנון כהן: לא יקבל מקדמה.

אבשלום וילן: ההחלטה של ועדת הכספים לבטל את זה לא עוזרת פה?

אורי אריאל: היו החלטות שלא צריך את זה.

יהודה גרוס: עורך הדין שלי הגיע למינהלת, והם אמרו מצטערים, עד שהוא לא חותם לא תקבלו את המקדמה.

יהודה גרוס: דמי הסתגלות שמגיעים לעצמאים לא מחושבים בגלל שאין חישוב על העסק, זה דורש רואה חשבון וכו', לא קיבלנו עד היום אגורה אחת.

יהודה גרוס: במצב היום עם משפחה, חמישה ילדים, למרות שאני נמצא במלון, יש לי עדיין הוצאות של משכנתא על בית שהרסו לי ואני חייב לשלם.

אבשלום וילן: בית שנהרס יש עדיין משכנתא שצריך לשלם אותה?

יהודה גרוס: אני חייב, ההלוואה היא מול הבנק לא מול הממשלה.

אבשלום וילן: כמה לחודש?

יהודה גרוס: בערך 800-900 שקל לחודש.

יהודה גרוס: אני ממשיך לשלם משכנתא על בית שנהרס.

יהודה גרוס: דמי ההסתגלות לא מחושבים בגלל שאין חישוב על העסק.

יהודה גרוס: חישוב על העסק דורש רואה חשבון, זה עניין של חודשים.

יהודה גרוס: ממשיכות להיות לי הוצאות למרות שאני במלון עד היום.

יהודה גרוס: בגדי חורף אני צריך לקנות כי הכל נמצא במכולה, מי שפותח מכולה מאבד את הביטוח שלו.

יהודה גרוס: יש הוצאות על שני ילדים שנמצאים במוסדות עם פנימיה.

יהודה גרוס: הוצאות לא חסרות למרות שאני במלון, במשך שלושה חודשים אני חי מטובות וגמ"חים של אנשים.

יהודה גרוס: זו בושה וחרפה שאדם שגורש מהבית שלו, היה לו פרנסה ופירנס את עצמו, ויום לא לקח דמי אבטלה מאף אחד.

יהודה גרוס: היום נמצא במצב שהוא לא יכול לחיות את החיים המינימליים.

יהודה גרוס: לא מקדמה, לא הסתגלות, לא אבטלה.

יהודה גרוס: ממה אני אמור לחיות.

יהודה גרוס: אני עוד חייב כסף לספקים שקניתי מהם סחורה לחנות.

יהודה גרוס: אני מבקש מהוועדה לשנות שלושה דברים בחקיקה.

יהודה גרוס: קודם כל לשחרר את המקדמות במיידי, אין סיבה לעכב את המקדמות כי יודעים שאנשים יקבלו את הכסף.

יהודה גרוס: שנית, דמי הסתגלות שייחשבו לפי שכר ממוצע בינתיים עד שיחושב החישוב.

יהודה גרוס: דבר שלישי, בעלי עסקים יקבלו גם עבור ההיקף העסקי שלהם וגם עבור המבנה.

יהודה גרוס: היום מחלקים או מבנה או עסקי, זה פשע לדעתי.

יהודה גרוס: אדם שקנה מבנה, מגיע עבור המבנה, וגם עבור היקף עסקי שהיה לו.

אבשלום וילן: כבוד היושב ראש, לא הבנתי משהו לגבי המכולות.

אבשלום וילן: למה אתם לא יכולים להוציא את הבגדים שלכם.

דני בנלולו: מבקשים מהם כסף כשהם רוצים לפתוח.

יהודה גרוס: אדם שפתח את המכולה שלו מאבד את הביטוח עבור התכולה של המכולה.

יהודה גרוס: יש פלומבה על המכולה.

אמנון כהן: אבל צריך משהו מבני.

דני בנלולו: על כל פתיחה הם צריכים לשלם כסף, אני צודק או לא אדוני?

אמנון כהן: זה שאתה פותח זה בסדר, אבל אם היית מבוטח ברגע שפתחת גמרנו אין ביטוח, מחר יגנבו לו את כל המכולה.

יהודה גרוס: אין לאן להוציא את הדברים של המכולה, כי אין לנו בית.

יהודה גרוס: למלון אי אפשר להביא, יש לי 160 ארגזים.

דוד טל: אתה רוצה להוציא סוודר משום שקר לך, אתה לא יכול להוציא סוודר?

יהודה גרוס: אני יכול להוציא, אבל ברגע שפתחתי את הפלומבה, אין לי ביטוח על המכולה.

יהודה גרוס: מה שייגנב משם הוא באחריותי.

אורי אריאל: הוא מוציא סוודר אחד, ול-150 הארגזים האחרים אין ביטוח לזה.

אמנון כהן: תודה.

מנחם חדד: אני מניסנית, אני מתגורר בניצן.

מנחם חדד: 21 שנה גרתי בניסנית, מאז ההינתקות ועד היום לא קיבלתי שקל אחד.

מנחם חדד: הדבר היחידי שקיבלתי זה 50,000 שקל מקדמה.

מנחם חדד: היום קיבלתי עיקול על האוטו שלי, נאלצתי לקחת הלוואה מהשוק האפור על מנת לשחרר את האוטו כי לא קיבלתי כסף.

מנחם חדד: לא מגיע לי אבטלה כי הייתי עצמאי.

מנחם חדד: לא מגיע לי הבטחת הכנסה כי יש לי אוטו.

מנחם חדד: היום אני מובטל, המנכ"ל היה אצלנו.

מנחם חדד: ל-70% מהאנשים אין עבודה.

לאה ורון: מר חדד, איזה עסק היה לך?

מנחם חדד: היה לי מכולת, והיום אין לי כלום.

מנחם חדד: אני חייב לספקים כסף, אני חייב לאנשים כסף.

מנחם חדד: אין לי מה להתפרנס, אני לא יכול להסתכל על הילדים שלי בעיניים.

מנחם חדד: לא יכול להסתכל על הילדים שלי כשאני יושב כל היום בבית.

מנחם חדד: אני איש שעבד כל החיים והתפרנס, עכשיו מביאים לנו את הרווחה ליישוב.

מנחם חדד: אנחנו צריכים רווחה?

מנחם חדד: פעם נזקקו לרווחה?

מנחם חדד: אנחנו חילקנו כסף לגמ"ח.

מנחם חדד: היום אנחנו צריכים גמ"ח.

מנחם חדד: רבותי תתעוררו, אני מבקש תתעוררו, האנשים שם על סף יאוש.

מנחם חדד: מכולת לקנות לחם וחלב אין.

מנחם חדד: צריך לנסוע לאשקלון, מה החוצפה הזאת?

מנחם חדד: מה עשינו?

אמנון כהן: תודה אדוני.

אמנון כהן: אנחנו מתמקדים בבעיות תעסוקה.

גיא נתנאל: אני מניסנית.

גיא נתנאל: העסקתי 70 פועלים במחסום ארז.

גיא נתנאל: יושב פה אלדד משירות התעסוקה.

גיא נתנאל: היה לי מפעל לטקסטיל , ניהלנו עסק לתפארת מדינת ישראל.

גיא נתנאל: שילמנו מסים בזמן, הכל דפק כמו שעון.

גיא נתנאל: ניסינו לעשות איזשהו מהלך נורא הירואי, אני קורא לו, לנסות לעבוד באשקלון.

גיא נתנאל: הפסדתי במעבר הזה יותר ממה שהרווחתי כל החיים שלי בערב.

גיא נתנאל: היכולת שלנו לנסות ולהתמודד עם המנגנונים הממשלתיים, והרגולציות של להעתיק את המפעל כשלה כשלון חרוץ, ואני לא מאשים אף אחד.

גיא נתנאל: פשוט אין היום אפשרות לאנשים כמונו שניהלו הרבה כוח אדם, להתקיים במקומות אחרים.

גיא נתנאל: לצערי, ניסיתי לעשות את זה, זה לא עובד.

גיא נתנאל: יונתן באסי בכבודו ובעצמו היה אצלי במפעל, עם אותה הכרזה של שר האוצר בזמנו, שארז לא ימשיך לעבוד - - -

אמנון כהן: לא נתנו לך פתרון שתעתיק את כל המפעל שלך למקום אחר?

גיא נתנאל: אני אגיע לזה.

גיא נתנאל: אף אחד מאז לא בא ודיבר איתנו.

גיא נתנאל: דרך אגב, הבטיחו לכולם שהחוק עבר רק בחודש פברואר, זאת אומרת שמהלך הפינוי היה שישה חודשים.

גיא נתנאל: פתאום איזושהי תפיסת עולם שאולי באמת יהיו פתרונות.

גיא נתנאל: דיברנו, באו אלינו חברי המינהלת וחברי הממשלה, כל עוד אין חוק, אין על מה לדבר, כי אין להם אמצעים לעשות שום דבר.

גיא נתנאל: לגבי העניין של מקדמות כמו שהציג מר גרוס, זה הרבה יותר טוב ממה שאתה חושב.

גיא נתנאל: מהרגע שמאשרים לך לנסות ולהגיש את המקדמות, אתה עובר מסכת יסורים.

גיא נתנאל: אני עד עכשיו לא מצליח להבין איך הצלחתי להתמודד עם זה.

גיא נתנאל: קיבלתי מקדמות של 200 אלף שקל, אחרי שאני בהפסדים, אף אחד לא התייחס להפסדים האלה.

גיא נתנאל: כשבאנו וביקשנו פתרונות, וביקשנו פתרונות, בזמן הנכון, לא בדקה התשעים, בזמן הנכון, אף אחד לא בא ודיבר.

גיא נתנאל: היה לי עסק שהוא גם כן מופרד.

גיא נתנאל: יש לי מבנה שבניתי, שהיה לו תכניות.

גיא נתנאל: עסק זה דבר דינמי, זה חיה עובדת.

גיא נתנאל: זה לא מה שאתה יכול להגיד סטופ, בוא תעשה משהו אחר, בהנחה שיש לך פה פתרונות.

גיא נתנאל: אין פתרונות, זרקו אותנו מהבתים שלנו, אני גרתי שם.

גיא נתנאל: העסקתי את ה-70 העובדים שלי, וממני התפרנסו עוד לפחות 50 משפחות, רק מהמטריה שלי.

גיא נתנאל: איפה הם היום, אלוקים יודע, ואת אף אחד זה לא מעניין.

גיא נתנאל: גם כשאתה מנסה למצוא פתרונות, ויוצרים איתך קשר אחרי תקופה ארוכה, בתור בן-אדם שעשה משהו ועכשיו נמצא כבר בחובות, מה אפשר להציע לי.

גיא נתנאל: להגיש את הבקשה על העסק שלי, זה מלחמת עולם אחת שלמה עם הטופסיאדה, ולך תוכיח.

גיא נתנאל: לצערי כולם נתפסים כשקרנים.

גיא נתנאל: אני לא בא לעשות שום דבר שהוא כנגד החוק.

גיא נתנאל: שילמתי מסים, אני סמג"ד במילואים.

גיא נתנאל: עושה 60 ימי מילואים.

גיא נתנאל: הייתי צריך לצאת למילואים כדי לקבל את מה שמגיע לי, כי באמת אני לא זכאי לשום דבר, כי אני בעל שליטה בחברה.

גיא נתנאל: כל המנגנונים שאתה מנסה לעשות היום גם בתוך המדינה בקשיים.

גיא נתנאל: אני מרגיש היום כנטע זר במדינת ישראל.

אמנון כהן: מה המצב שלך היום?

אמנון כהן: מה קורה היום?

גיא נתנאל: היום אני נמצא במיליון שקל חובות בבנק.

אמנון כהן: יש לך מקום לעבוד?

גיא נתנאל: אין לי מקום היום לעבוד.

גיא נתנאל: אני בחובות אדירים מבחינת הבנקים.

גיא נתנאל: כמו שאמר הבחור פה, הבנק זה עסק שלא איכפת לו מי מה.

גיא נתנאל: מנחם איבד את הרכב שלו.

אמנון כהן: הם רגישים מאוד, לא אליך, לגדולים יותר.

גיא נתנאל: יש עוד תפיסה שאני חייב שתבינו אותה.

גיא נתנאל: יש דינמיקה בציבור שהמתנחלים מקבלים המון המון כסף.

גיא נתנאל: מה אתם רוצים, אתם מקבלים המון כסף.

דני בנלולו: אין כזה דבר.

גיא נתנאל: רבותי אין כסף.

גיא נתנאל: אני רוצה לומר עוד משהו לגבי העניין של תעסוקה.

גיא נתנאל: אתם חייבים להבין דבר אחד, בן אדם כמוני שניהל עסק, וניסה לעשות איזשהו משהו, אתה לא יכול לבוא ולהגיד לו בוא תלך להכשרה מקצועית.

גיא נתנאל: אתה צריך לבוא עם איזושהי פלטפורמה ליזמות מבחינתי.

גיא נתנאל: אתה צריך לבוא ולהגיד רגע, רבותי, איך אני יכול לעזור לך להמשיך, איך אני יכול לגייס לך העובדים, למרות שלא הצלחתי להכשיר את העובדים.

רענן דינור: גיא, נפגשת עם אנשי היזמות אצלנו?

גיא נתנאל: לא נפגשתי עם אנשי היזמות, אבל עשיתי תהליך עם שירות התעסוקה.

רענן דינור: לא הבנתי את תשובתך.

רענן דינור: אם מדובר על יזמות עסקית, זה מרכז היזמות.

רענן דינור: אם מדובר על תעסוקה, אז זה תעסוקה.

גיא נתנאל: אני רוצה להסביר לך למה זה כרגע לא רלבנטי.

גיא נתנאל: לי יש ציוד שהיום הולך לאיבוד.

גיא נתנאל: ציוד שעולה 250,000 $ והוא שווה רק לי.

דני בנלולו: ציוד למה?

גיא נתנאל: ציוד לתפירה.

גיא נתנאל: זה מפעל שלם, זה מכונות, זה שולחנות גזירה, השקעתי 250,000 $ בציוד.

גיא נתנאל: הם שווים לי.

גיא נתנאל: היום נותנים לי על הציוד פרוטות, כי זה הולך לברזל.

דני בנלולו: לא, זה לא נכון.

דוד טל: למה אתה אומר לו לא נכון?

דוד טל: היום זה שווה בתור ברזל.

דוד טל: אני מכיר את זה בנושאים אחרים.

גיא נתנאל: מי היום מתעסק בטקסטיל בארץ, מה יעשו עם זה?

דני בנלולו: אני מדבר על הציוד, בחוק פינוי פיצוי יש סעיף שמקבלים עבור הציוד הזה.

דני בנלולו: אני נלחמתי אני יודע על מה אני מדבר.

גיא נתנאל: אלא אם כן אתה הולך בנכסי.

דני בנלולו: נכון.

יהודה גרוס: בפיננסי הוא לא מקבל כלום עבור הציוד.

גיא נתנאל: כלום, שום דבר.

דני בנלולו: צודק.

גיא נתנאל: איפה הפלונטר?

גיא נתנאל: יש לי גם עסק, אני בבעיה כי יש לי חברה.

גיא נתנאל: אני נמצא בעוד פלונטר, בדיוק כמו החבר כאן.

גיא נתנאל: מצד אחד יש לי מבנה שלי שבניתי אותו בכסף, אף אחד לא נתן לי אגורה.

גיא נתנאל: מצד שני אני כבול בחברה, אז אני יוצא לא בסדר, למה?

גיא נתנאל: כי אני משלם פעמיים מסים גם בחברה וגם בתור עצמאי.

גיא נתנאל: אבל עכשיו אני לא בסדר, כי מבחינת חוק פינוי פיצוי, או זה או זה.

דני בנלולו: נכון, צודק.

גיא נתנאל: בפיננסי – החברה שלי היתה באחוזי גידול של 30% בשנה.

גיא נתנאל: היום עשו את השווי של החברה שלי ב-50% עכשיו נמוך מהערך האמיתי, בלי להתחשב בכלל בגידולים שלה.

גיא נתנאל: יש לי ציוד שמפוזר בחמש מושבים באזור, אין לי מה לעשות עם הציוד, הוא הולך לי לאיבוד מצד אחד.

גיא נתנאל: מצד שני, אני לא יכול לקיים התנהלות עסקית כי אין לי כסף.

גיא נתנאל: אם אני רוצה עכשיו לייצר איזשהו משהו גם בפרוייקט היזמות, אין לי כסף לעשות את זה.

גיא נתנאל: למה אין לי כסף לעשות את זה, כי הבנק אוכל הכל.

גיא נתנאל: נזקים עתידיים, או נזקים שנסגרו לא מחושבים בחוק.

גיא נתנאל: אם דמי ההסתגלות שמגיעים לך על פי חוק הם עד גובה מסויים - לקחתי 20,000 אלף משכורת, לי היום מגיע 14,000 ברוטו.

גיא נתנאל: למה?

גיא נתנאל: גנבתי ממישהו?

גיא נתנאל: ביטוח לאומי אני משלם אחוזים גבוהים, אני עדיין רווק.

גיא נתנאל: אני צריך להתמודד עם ביטוח לאומי, כשאני הייתי מעסיק של אנשים.

גיא נתנאל: היום אני צריך להיות נתמך שלהם, והם בכלל לא מסתכלים על העניין הזה.

גיא נתנאל: רבותי, אתם צריכים להבין.

גיא נתנאל: אתם נמצאים במצב של פצצת זמן.

גיא נתנאל: נכון, אני נכוויתי ועוד הרבה אנשי עסקים כמוני נכווים.

גיא נתנאל: למה?

גיא נתנאל: כי החוק מקפח, וההתנהלות היא ברוטלית כדי לקבל כספים, והיא בכלל מוציאה את כל הרוח מהמפרסים.

גיא נתנאל: אז מה אחר כך?

גיא נתנאל: הלכתי לארז מתוך ערכיות, כי מישהו בא ואמר – אוסלו זה החזון, שיתוף פעולה.

גיא נתנאל: אז העסקתי 70, ולא באופן ישיר עוד 50.

גיא נתנאל: מה אני עושה היום רבותי?

גיא נתנאל: אין לי מקום.

אמנון כהן: מינהלת סל"ע איתך בקשר?

גיא נתנאל: מינהלת סל"ע לא איתי בקשר.

גיא נתנאל: כשאתה מתנהל דרך העורך דין, הם לא מדברים איתך.

גיא נתנאל: אנחנו מדברים רק דרך העורך דין.

אמנון כהן: כך אמרו לך במינהלת סל"ע?

אמנון כהן: מינהלת סל"ע לא מדברים עם תושבים?

גיא נתנאל: רק כך, כי יש לי עורך דין.

אמנון כהן: בגלל זה הוא פחד לבוא היום לדיון יונתן באסי.

גיא נתנאל: בוודאי שהוא מפחד.

גיא נתנאל: כי כשיונתן באסי היה אצלי בעסק, הוא אמר לי אני לומד את הדברים.

גיא נתנאל: שנה וחצי עד שנתיים ללמוד עסק.

אורי אריאל: אלו אנשים שהלכו לפני הזמן, הסכימו, הלכו עם המדינה יד ביד.

גיא נתנאל: אנחנו בתהליך מאפריל 2004 ואין פתרון.

אבשלום וילן: יונתן באסי היה אתמול בוועדת כספים, אני לא יודע אם היה תיאום.

אבשלום וילן: אבל השיטה הזאת של להשמיץ אנשי מדינה לא מקובלת עלי.

אבשלום וילן: צריך לפתור את הבעיות, ולעשות זאת בדרך ארץ.

אבשלום וילן: יונתן באסי הוא גם סמח"ט במילואים, וכבודו כמו כל כבוד אחר פה, צריך להישמר.

אבשלום וילן: מספיק עם זה.

אליעזר כהן: אני קיבלתי על הראש - - - אליך המנכ"ל, אני רוצה שתדע, אתה לא יודע פיזית שהוועדה הזאת ישבה בדיוק כמו שיושבים כאן עכשיו על נושא תכנית התעסוקה, ישבנו על החקלאות.

אליעזר כהן: אנחנו אותם האנשים.

אליעזר כהן: יונתן באסי היה בחדר.

אליעזר כהן: נשמעו אותם דיבורים של החקלאים.

אמנון כהן: יותר קשים.

אליעזר כהן: דיברו איתם על ביורוקרטיה.

אליעזר כהן: ההערה שלי היא שאני קיבלתי על הראש ממנכ"ל משרד ראש הממשלה אילן כהן, הוא בא אלי ואמר לי, אתה יודע, אתה דיברת אל באסי בצורה משפילה.

אליעזר כהן: אני אמרתי לבאסי שהם נכשלו בטיפול באנשים, זה כל מה שאמרתי.

אליעזר כהן: לא אמרתי שהוא אדיוט, לא אמרתי שהוא סמח"ט במילואים, גם היום אני לא אומר את זה.

אליעזר כהן: לא אמרתי שהוא נכשל במילוי תפקידו.

אליעזר כהן: אמרתי לו שאתם לא מטפלים באנשים.

אליעזר כהן: זה מה שאמרתי לו.

אמנון כהן: למה לא נכשל?

אמנון כהן: הוא נכשל במילוי תפקידו, עם כל הכבוד.

אליעזר כהן: ההערה שלי אל מנכ"ל משרד ממשלתי, שאני קיבלתי על הראש ממנכ"ל משרד ממשלתי אחר, על זה שפגעתי ביונתן באסי.

אליעזר כהן: הוא בא והעיר לנו חברי הכנסת.

אליעזר כהן: אמרתי לו, מי אתה שתעיר לחברי הכנסת, אז אל תגן יותר מדי.

אבשלום וילן: לא יזיק אם תתנהג בדרך ארץ.

אליעזר כהן: אני אגיד מה שאני רוצה כמה שאני רוצה.

אמנון כהן: עם כל הכבוד, הנושא הוא מאוד רגיש, מאוד אמוציונאלי.

אמנון כהן: אבל אני אומר יחד עם זאת, אנשים משתדלים לעשות את עבודתם.

אמנון כהן: אני גם מציין, ייתכן והחוק כובל את ידם.

אמנון כהן: אנחנו, חברי הכנסת שנמצאים פה בפרלמנט, הצענו שיכולים לשנות.

אמנון כהן: אמרתי אנחנו רוצים להיות לעזר, לא באנו לתקוף, באנו לעזור.

אמנון כהן: עזוב מה שהיה, אנחנו רוצים להתקדם הלאה, לשמוע את הטענות האמיתיות של התעסוקה.

אמנון כהן: לא ייתכן שהבן-אדם היה מעסיק 80 או 100, 150 עובדים, והיום אין לו פתרון.

אמנון כהן: אם נצעק לא נתקדם.

אמנון כהן: נשמע את התושבים, יש פה אנשים מכובדים שהגיעו.

אמנון כהן: מנכ"ל משרד התמ"ת נמצא פה עם כל הצוות שלו.

אמנון כהן: נשמע את כל מה שהם הכינו לטובת האוכלוסייה הזאת, מה עומד היום, מה עומד עוד חודש.

אמנון כהן: מה יהיה בעוד חצי שנה, נלמד את הדברים.

אמנון כהן: ייתכן ויש פתרונות לכל דבר.

אמנון כהן: ייתכן שזו לא בעיה של תעסוקה פה, נחזור שוב למינהלת, הכל יכול להיות.

אמנון כהן: אנחנו נלמד את הדברים, אבל בואו נשמור על רמה מסויימת.

אליעזר כהן: הם צריכים לקבל פיצוי אובדן, בדיוק כמו החקלאים.

אמנון כהן: בסדר, זה לא הוא, זה לא פה.

אמנון כהן: זה לא הדיון הזה.

אליעזר כהן: הם איבדו מפעל.

2245: אני מנווה דקלים, 22 שנה מאז הקמתה.

2245: אני נזהר לא להגיד גר, אני נמצא בין קירותיו של מלון שלום בירושלים.

2245: אני מהנדס אלקטרוניקה.

2245: שירתתי שירות קבע ארוך בחיל האוויר.

2245: יצאתי לגימלאות מחיל האוויר.

2245: אגב, במאמר מוסגר, השבוע קיבלתי מכתב ממינהלת סל"ע, שאחרי כל האישורים שהגשתי להם באמצעות העורך דין, אני עדיין צריך להמציא הוכחות מעשיות לכך שבאמת שמרתי על רציפות המגורים ביישוב.

2245: כמו תעודת לימודים של הבן שלי, שהיום הוא כבר אבא לילדים בכיתה ב', ג'.

2245: אני חשבתי לשלוח אותו לחלוץ, שהיה מפקד הטייסת שלי, הוא היה רב סרן שחזר לשירות קבע, ואולי הוא יזכור את הישיבות המשותפות שלנו, וזה יהווה להם הוכחה שאכן לא עזבתי חלילה את נווה דקלים באמצע כדי לעשות דברים אחרים, ורק אני מציג להם את הנתונים כביכול על החיים שלי ביישוב.

2245: אני פרשתי לגימלאות, והקמתי בנווה דקלים עסק.

2245: פתחתי מפעל קטן, חברה קטנה למתן פתרונות מיחשוב כוללים לתושבי חבל קטיף, גם מחוצה לו.

2245: עסקתי בזה עד היום למעלה מעשר שנים.

2245: כיום בצורה הכי קצרה שאפשר לומר, העסק שהיה משגשג, ברוך השם, ונתן פרנסה לי ולעוד מספר קטן של אנשים, בסביבות 3-4, מקסימום 5 אנשים היינו, לא עסק גדול כל כך.

2245: כיום לאחר שאנחנו גורשנו מביתנו, כל הלקוחות שלי התפזרו בכל הפזורות שבהם נמצאים תושבי נווה דקלים.

2245: כיום למעשה, הגיאוגרפיה השתנתה.

2245: המציאות שלנו גם כן שונה.

2245: העסק שהיה בעצם קיים בתוך אגף מהבית שאני בניתי תוך השקעה פרטית מהכספים שעמדו לרשותי, מהשרות הצבאי וכו', היום בעצם בהעדר דירה, אין לנו בית, ואין לנו אפשרות להקים את העסק בחזרה, הלקוחות המפוזרים גם כן משנים את התמונה - - -

אמנון כהן: למי פנית בשביל לחדש את העסק מנקודה לנקודה?

2245: הלכתי לכיוון הפתרון הקל יותר.

2245: אמרתי – אני לא חייב להקים את העסק שלי מחדש.

2245: אני מוכן ללכת לעבוד כשכיר, כמהנדס אלקטרוניקה בתעשיות בארץ.

2245: למעלה מעשר שנים עסקתי בתחום מסויים, ואני צריך השלמה, ריענון, כדי להשתלב בעסקים.

2245: אני נפגש עם הרבה אנשים, אומרים לי, תשמע אתה צריך לעבור הכשרה כזאת וכזאת, ואז תוכל להיות אצלנו.

2245: אני בקשר עם מרכז ההשמה שהקימו לכבוד המפונים באשקלון, והם מאוד צרים ביכולת שלהם לתת לי פתרון.

2245: הם לא פתוחים לכל הבקשות שלי שהן סבירות בהחלט, שהן מוכרות.

2245: קורסים או השתלמויות מוכרים בארץ, אני לא ממציא שום דבר מיוחד לי או למגורשים אחרים.

2245: מה שאני צריך היום, דחיפה מצד גורמי ממשלה זאת, שיתנו לנו דריסת רגל או דלת פתוחה בתעשייה בארץ, כדי שיסתכלו עלינו לא רק כאנשים מהנדסים שצריכים להעלות את הקריטריונים, אלא גם כאנשים שיכולים לענות על הדרישות של התעסוקה עם הכשרה שדורשת השקעה או תקציב מסויים.

רענן דינור: לא כל כך הבנתי, מה אמרו לך במרכז התעסוקה באשקלון, אתה מוכן לחדד?

2245: מרכז התעסוקה באשקלון מנסה למצוא עבודה.

רענן דינור: מה בדיוק אמרו לך אדוני, אני מבקש לחדד.

2245: למשל ביקשתי השתלמות בנושאים מסויימים בתכנה, או בכלים ממוחשבים חדישים שהתחדשו למשל בעשור האחרון.

2245: הם אמרו לי תשמע, אנחנו לא יכולים לשלוח אותך להשתלמות למוסד אקדמי או מוסד השתלמות כזה או אחר בארץ, אלא רק במידה ואנחנו בתוכנו יהיו לנו מספיק מועמדים, ונוכל לפתוח מסגרת מיוחדת לנו.

2245: מסתבר, שמהנדסים כמוני יש בודדים בין המגורשים, לכן הם לא יפתחו מסגרת כזאת.

רענן דינור: אבל אתה הבעת את רצונך להשתלב כשכיר?

2245: כן.

אמנון כהן: תודה רבה אדוני.

אמנון כהן: בבקשה גברתי.

דבי רוזן: אני תושבת נווה דקלים בגוש קטיף, 20 שנה בגוש קטיף.

דבי רוזן: יש לי שובר שקניתי בסופר-רקט על מנת להוכיח שגרנו שם, חשבון טלפון גם כן.

אורי אריאל: אני רוצה שנבין.

אורי אריאל: למינהלת יש חיבור ישיר במחשב, גם לחברת חשמל כדי לראות שבבית צורכים חשמל.

אורי אריאל: גם לעמידר, גם לעמיגור, הם לא צריכים את משרד הפנים, הם נכנסים למחשב.

אורי אריאל: יש להם הכל, כשבא מתיישב ואומר יש לכם, הם אומרים כן, אבל תביא לנו.

אורי אריאל: זו פשוט התעמרות.

אמנון כהן: ירון נציג מינהלת סל"ע יתן את התשובות.

אורי אריאל: הוא כבר נותן 3 חודשים את התשובות.

אורי אריאל: ולגיא הוא נותן כל שנה.

אורי אריאל: ...

דבי רוזן: עסקתי בדוברות והסברה, בעבודה אינטנסיבית בחמש השנים האחרונות.

דבי רוזן: אני מבקשת מכם היום להסיר לרגע את הכובע של הפוליטיקאי שבכם, לנסות לחשוב כאדם, כאזרח ישראלי על העוול המשווע שנעשה לנו.

דבי רוזן: אנחנו שלושה חודשים נמצאים כאן בירושלים, אני יכולה לקרוא לזה לפעמים כלוב של זהב בבתי מלון.

דבי רוזן: אולי זה אידילי לשבוע שבועיים האחרונים אחרי הטירוף שעברנו, אחרי התשישות והרגישות התייחסו אלינו.

דבי רוזן: הממשלה הזאת שאתם מייצגים אותה, יצאה בקמפיין שעלה מיליונים לפני מספר חודשים.

דבי רוזן: יש פתרון לכל מתיישב.

דבי רוזן: אני באמת רוצה לשאול אתכם היום, אם זו היצירתיות שיכלו להגיע אליה.

דבי רוזן: יש פתרון לכל מתיישב, מה זה אומר.

דבי רוזן: שאנשים שהיו יצרניים, תורמים לחברה, יצאו במליונים לחו"ל, נמצאים היום חסרי אונים – בלי סיבה לקום בבוקר, כי אין פתרון לכל מתיישב.

אמנון כהן: את פנית בנושא התעסוקה, למי פנית?

דבי רוזן: מעולם לא חתמתי דמי אבטלה.

דבי רוזן: פניתי היום כי למובטלים בדרום הקימו לשכת תעסוקה למפוני חבל עזה.

דבי רוזן: פניתי אתמול, אלה הקורסים שהעבירו.

דבי רוזן: אני מצטערת, אני לא יכולה להיות חשמלאית מוסמכת, ולא משגיחת כשרות, למרות שאני יכולה להיות משגיחת כשרות טובה בבית.

דבי רוזן: יש קורסים שממש לא מתאימים.

דבי רוזן: שלושה אנשים שונים פנו אליי טלפונית עם אותו שאלון.

דבי רוזן: אמרתי, חבר'ה, אני מבינה שמשלמים לכם, אבל לפחות תהיו מתואמים.

דבי רוזן: את השאלון כבר מילאתי במחשב.

דבי רוזן: אתם פונים אליי עם אותם שאלות, בסופו של דבר, השאלה העיקרית היא אם אני מצאתי עבודה.

דבי רוזן: אז כן, אני מחפשת עבודה, ובאמת בין חברים.

דבי רוזן: כי אני מבינה שזו התשובה שמוסרים לי בלשכת העבודה, אין לנו עבודה עבור הגברת, מה לעשות.

דבי רוזן: בדרום את לא תוכלי למצוא עבודה.

אמנון כהן: לא הציעו לך שום פתרון?

אמנון כהן: חוץ מהקורס שעבדת?

דבי רוזן: אני רוצה גם לייצג את 250 העובדים שעבדו איתנו במועצה, ביניהם יש שני בני זוג שהם מובטלים.

דבי רוזן: יושבים בבית, זה לא זוגות גריאטריים בני 60 פלוס.

דבי רוזן: אנשים צעירים שרוצים לעבוד.

דבי רוזן: יש עבודות בקהילה שלנו, נגזרו מעצם היותנו קהילה.

דבי רוזן: הבקשה היחידה שלנו מהממשלה הזאת היא לשמור על חיי קהילה.

דבי רוזן: כשאתה שומר על חיי קהילה, אתה בהכרח גם שומר על מקומות עבודה.

דבי רוזן: אני מבינה שאתם פן אחד מכל המערכת הכושלת הזאת.

דבי רוזן: אבקש היום אם אפשר לצעוק ולדבר על העוול הנורא הזה.

דבי רוזן: מה שאפשר עוד לעשות, לאחד את הקהילה, כן לבנות מוסדות.

דבי רוזן: הייתי בוועדת חינוך, אני גם מתנדבת בוועדת חינוך במלון שאנחנו נמצאים ובמסגרת בתי המלון.

דבי רוזן: אז מה הציע משרד החינוך למורים אצלנו בהתחלה?

דבי רוזן: אתם יכולים להתפטר, ואז ישלמו לכם פנסיה.

דבי רוזן: איזה מורה בגיל 30 רוצה להתפטר ולמה?

דבי רוזן: יש כל מיני פתרונות כאלה יצירתיים שאני בטוחה שאם היה מדובר באנשים עצמם, הם לא היו חושבים על זה לרגע.

דבי רוזן: אבל ברגע שגירשו אותם בבושת פנים, בלי לדאוג אפילו לבית, אז אתם עוד פעם תאשימו אותנו ותגידו למה לא פניתם.

דבי רוזן: החובה המוסרית שלנו היתה להגן על הבית שלנו בכל מחיר.

דבי רוזן: להיאבק עד הסוף, כי זה הבית שלנו.

דבי רוזן: כי עד היום לא ניתנה התשובה למה.

דבי רוזן: למה גירשו אותנו משם?

דבי רוזן: עד היום בלי שום פתרון אמיתי לכל הבעיות האלה.

דבי רוזן: אפשר לסמן היום ווי, אין שום יהודי ברצועת עזה.

דבי רוזן: הסיפור שלנו בעצם מתחיל היום, בלי שום פתרון הולם, בלי שום מענה.

דבי רוזן: זה נוגע אלינו כמבוגרים בעבודה, אתם גם מכירים את זה, בלית ברירה גם הילדים כאן סובלים, אף אחד לא חשב על פתרון יצירתי שילדים לומדים בבית ספר תיכון.

דבי רוזן: היקצו להם כמה כיתות, בני לומד בכיתה ד', יש לו כבר מחנכת חמישית, כי משרד החינוך לא מוכן לשלם לכל המורים המתלמדים.

דבי רוזן: הוציאו מליונים על כל הגירוש הזה, אבל למורים שצריכים ללמד את הילדים שלנו כאן בירושלים, לא מוכנים לתת משכורת.

דבי רוזן: היום מאלצים את המורים מגוש קטיף ללמד, אבל שוכחים בעצם שאולי תוך שבועיים הם גם יעזבו את ירושלים, אם יציעו פתרון זמני אז הילדים האלה גם סובלים.

דבי רוזן: בכל צורה שהיא, בכל מעגל שתיפגשו בו, כולנו עוברים כאן משבר נוראי.

דבי רוזן: אם ראש הממשל הזה, שיצא אמש במפלגה חדשה – אין לי ארץ אחרת, תוסיפו את המלה – אין לי ארץ אחרת להרוס, כי הוא הרס אותנו.

דבי רוזן: הרס אותנו כקהילה, הורס אותנו כיום במחדל הזה שאין פתרון לאף אחד.

דבי רוזן: החקלאים שייצאו, שהיתה גאוות גוש קטיף, אני חושבת גם גאוות הארץ וייצאו לאירופה, החקלאים האלה איבדו לא רק שתי עונות חקלאיות, הם איבדו את המוניטין שלהם.

דבי רוזן: ומוניטין שקנו בעמל ויזע רב.

דבי רוזן: מוניטין שהיום אתה לא יכול שוב לחדש את הקשרים מאירופה, כי יש לנו מתחרות מאוד קשות.

דבי רוזן: הקניינים שם שילמו הרבה יותר כסף לחקלאים מגוש קטיף בגלל המוניטין, בגלל האיכות.

דבי רוזן: אני לא מבינה איך מדינה יכולה להרשות לעצמה להרוס בכף דחפור את כל מפעל החיים שיצרנו מבלי לתת פתרון לדבר.

אמנון כהן: תודה.

רענן דינור: כשנפגשת עם אנשים במרכז התעסוקה באשקלון, הבעת את רצונך בתחום תעסוקתי כזה או אחר, גם לגבי מיקום?

דבי רוזן: שאלו אותי מה עשית?

דבי רוזן: אמרתי דוברת בעיקר עם תקשורת החוץ, אמרה שאין עבודה, אתמול הייתי ואמרו שאין להם עבודה.

רענן דינור: הבעת רצון לעסוק בתחום מסויים?

דבי רוזן: לא ניתנה הזדמנות אפילו.

רענן דינור: אמרת מהו המיקום הגיאוגרפי שאת מעוניינת כתעסוקה, בין דרום בין מרכז?

דבי רוזן: זה שוב נגזרת של מה שהמדינה היתה אמורה להכין.

דבי רוזן: אנחנו נעבור לניצן, באזור הדרום אין עבודה.

רענן דינור: את מיועדת לגור בניצן?

דבי רוזן: כן.

דבי רוזן: תודה רבה.

מאור מויאל: גרתי במושב עצמונה בגוש קטיף 14 שנה, ברוך השם אני לא מובטל.

אמנון כהן: תודה רבה על המסמך שגיבשת ושלחת.

מאור מויאל: בהזדמנות זו אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, על הזימון של הדיון ועל ההתעניינות במפונים לאורך כל הדרך.

מאור מויאל: אנחנו סמוכים ובטוחים שימשיך בכך, וינסה לסייע מה שיותר.

מאור מויאל: אני בקשר בצורה הדוקה עם אנשיו של אבי דואני, ובקשר יום יומי עם האנשים ממשרד התמ"ת, על מנת לסייע ולעזור בעניין.

מאור מויאל: מספר מלים על עצמי.

מאור מויאל: בתפקיד האחרון שלי הייתי מנהל אזור תעשייה, וגם מנהל החברה הכלכלית של המועצה, כך שהתעסקתי די הרבה והכרנו את הנושאים הכלכליים.

מאור מויאל: בגוש קטיף כמעט ולא היו לנו מובטלים.

מאור מויאל: היתה אבטלה חיכוכית קוראים לזה בכלכלה, כי בסך הכל חיינו כמשפחה, וכל הזמן דאגנו לחוליות החלשות, מה שנרדם כרגע.

מאור מויאל: אוכלוסיית גוש קטיף מורכבת כמו שאתם רואים מהנציגים פה, והם נציגים אקראיים.

מאור מויאל: אנשים מבוגרים, לא אנשים צעירים בגילאי 25, 30, מה שנקרא הלהט של שוק העבודה, אלא אנשים בני 40 אלו הצעירים, זה אני.

מאור מויאל: הדברים האובייקטיביים שמקשים על התעסוקה ידועים פה לכולם, זאת אומרת אנשים לא נמצאים במגורי הקבע שלהם.

מאור מויאל: רוב המפונים הם חסרי מקצוע, אלו אנשים שבנו את מעמדם ומקצועם ביגיע כפם לאורך שנים, ומתוך כך גם נגזר שכרם ועבודתם.

מאור מויאל: אעבור על כמה נקודות שאני חושב שהוועדה יכולה לקדם, גם יתנו כלים יותר טובים לאנשיו של אבי דואני שיושב פה שהם משתדלים, כלים יותר טובים על מנת לעזור לאנשים.

מאור מויאל: בתקופה הזאת חשוב איך לגרום לאנשים לצאת לעבודה.

מאור מויאל: המדינה נותנת שישה חודשי אבטלה, דבר פנטסטי.

אמנון כהן: לא לכולם.

מאור מויאל: לשכירים.

רענן דינור: אבל המונח הוא הסתגלות.

מאור מויאל: לא, זה לא הסתגלות, אני רוצה לתקן את כבוד המנכ"ל.

מאור מויאל: שישה חודשי הסתגלות נותנת מינהלת סל"ע ללא קשר אם הוא עובד או לא.

אמנון כהן: לשיטתך, דמי הסתגלות הוא מקבל, הוא מקבל גם דמי אבטלה אם הוא היה שכיר.

מאור מויאל: אם הוא היה שכיר מבוטח.

אמנון כהן: הוא מקבל גם אבטלה, גם הסתגלות.

אבי דואני: כן.

מאור מויאל: מקבל דמי הסתגלות.

מאור מויאל: הדבר הזה יוצר דילמה לאנשים האם לצאת לעבודה מבחינת הכדאיות הכלכלית.

מאור מויאל: שכר כמו שהוא קיבל בעבודתו הקודמת הוא בוודאי לא יקבל.

מאור מויאל: ברגע שאתה עובר מקום ואתה נכנס חדש, אתה צריך להוריד את הראש ולהיכנס בשכר יותר נמוך, מה שנקרא במחיר חדירה לשוק.

מאור מויאל: יש לי הצעה שנשמעת אולי גרנזיוזית, אני חושב שתחסוך לאוצר המדינה הרבה כסף, וגם תגרום לאנשים לצאת לעבודה.

מאור מויאל: גם מי שייצא לעבודה יקבל 50% מדמי האבטלה, קו נטוי דמי הסתגלות שהיו מגיעים לו גם אם הוא הלך לעבודה.

מאור מויאל: אני יודע שזה נשמע גרנדיוזי, זה נשמע קשה, אבל על ידי כך אנחנו יוצרים קטליזטור, זרז רציני מאוד לאנשים לעבוד.

רענן דינור: חלילה שלא נטעה כולנו יחד.

רענן דינור: דמי ההסתגלות המשולמים על פי חוק פינוי פיצוי, משולמים באופן בלתי תלוי לחלוטין אם אדם מועסק או לא.

רענן דינור: אם אדוני מבקש, אזרח במדינה, עובד יקבל גם דמי אבטלה, תגיד את זה שאתה רוצה שמי שעובד יקבל דמי אבטלה, זה מה שאתה אומר.

מאור מויאל: בדיוק, לזה התכוונתי.

מאור מויאל: דמי הסתגלות מגיעים בחוק.

אמנון כהן: דיבר פה קודמך, אתה אדוני שהיה לך חנות.

אמנון כהן: אמרת שאתה לא מקבל לא דמי אבטלה, לא דמי הסתגלות, לא כלום.

יהודה גרוס: עד היום לא קיבלתי אגורה בגלל החישוב העסקי.

אורי אריאל: לפי החוק מגיע לו.

אורי אריאל: הוא לא קיבל בגלל בעיות של חישוב.

מאור מויאל: קודם שאני אגיע לבעלי עסקים, אז נתייחס בצורה מסודרת.

מאור מויאל: אני מבקש שגם שכיר שהיה שכיר, ומגיעים לו דמי אבטלה, בנוסף לדמי הסתגלות המגיעים לו לפי החוק ללא קשר אם הוא עובד או לא, יקבל 50% מדמי האבטלה המגיעים לו גם אם הוא יצא לעבודה, על מנת שלא יחשוב כל הזמן לנצל את דמי ההסתגלות.

מאור מויאל: אנחנו לא רוצים שינצלו את דמי ההסתגלות בגלל סיבות נפשיות, או בגלל סיבות שבתוך המשפחה.

אורי אריאל: תן לי לעזור לך.

אורי אריאל: אתה רוצה תמריץ מעבר להסתגלות.

מאור מויאל: הכשרה מקצועית.

מאור מויאל: היום מי שהולך להכשרה מקצועית של שירות התעסוקה, מחוייב ב-30% מדמי האבטלה שלו על מנת לממן את הקורסים.

מאור מויאל: אנחנו מבקשים שמדינת ישראל במקרה הזה תצמצם את ה-30% ל-5%, 10% על מנת שלא יהיה השיקול לאדם האם לצאת להכשרה מקצועית.

מאור מויאל: נושא עובדי ההוראה.

מאור מויאל: אין פה נציג משרד החינוך.

אמנון כהן: הם אחראים על התעסוקה, כולל המורים.

אורי אריאל: זו בעיה גדולה מאוד.

מאור מויאל: מכיוון שהיינו משופעים במוסדות חינוך, ישיבות, אולפנות, וכיוצא בזה, ברוך השם על זה גאוותנו, היו די הרבה עובדי הוראה.

מאור מויאל: אנחנו מבקשים שמשרד החינוך ימנה נציג מטעמו שהתעסק אך ורק עם העניין הזה, מול נציג שאנחנו נעמיד מטעמנו.

מאור מויאל: מי שהיה עובד משרד החינוך אין לו בעיה, העניין הוא לגבי האנשים שלא היו קבועים במשרד החינוך, עובדי עמותות וכו'.

מאור מויאל: לגבי חקלאים.

אמנון כהן: למה לא הגעת?

מאור מויאל: כי לא הוזמנתי.

מאור מויאל: אני מציע שאנשיו של אבי דואני יקדמו - יש יוזמה של שני קורסים לחקלאים, שימלא להם פשוט את הזמן בצורה מיטבית, כי אין להם עכשיו קרקעות לחקלאות.

אמנון כהן: כולם מומחים שם.

מאור מויאל: לא, אף אחד לא מומחה שם.

מאור מויאל: קורס ניהול וקורס של גידול ירקות.

מאור מויאל: אנחנו מבקשים שמשרד התמ"ת יממן את הקורסים האלה ב-90% על מנת לגרום לאנשים לצאת ולהתמקצע בעניין.

מאור מויאל: לגבי בעלי עסקים.

מאור מויאל: אני מנסה לתת פתרונות מעשיים.

מאור מויאל: מי שפנה למינהלת סל"ע בזמן, כשהוא פנה אמרו לו, אדוני היקר, קח את העסק שלך ותוציא אותו מחבל עזה.

מאור מויאל: שאל איך אני עושה את זה, אמרו לו לך תשכור מבנה.

מאור מויאל: אמר רגע, אבל אתם עוזרים בזה, אמרו לא, לך תשכור מבנה, בזה נגמר הסיפור.

מאור מויאל: צריך להבין שהפיצוי לבעלי עסקים ניתן לפי שומות המס השונות.

אמנון כהן: ואחר כך מה היה קורה, למשל הוא שכר מבנה?

מאור מויאל: שכר מבנה, לקח פועלים, עשה הכל באופן עצמאי.

מאור מויאל: מינהלת סל"ע לא סייעה באופן מוגדר, עד כמה שאני יודע.

מאור מויאל: זה לא היה אצלה בליין.

אמנון כהן: לא איכפת למינהלת סל"ע שעל המבנה הקיים ושצריך לפנות אותו, יש משכנתא, יש חובות?

אמנון כהן: זאת אומרת, למרות כל מה שיש לך, עוד פעם תשכור מקום חדש, תעביר את המכונות.

גיא נתנאל: אם פתחת, כמו שאני פתחתי באשקלון, וניסיתי לעשות את הפתרון הזה, כשאתה בא למינהלת סל"ע, אומרים, לא יש לך עכשיו עוד סניף.

גיא נתנאל: יש בחוק את העניין של סניפים, אז אתה נופל תמיד בין הכיסאות.

מאור מויאל: הפיצוי בחוק מחולק בשני מסלולים, או שאתה לוקח פיצוי במסלול הנכסי, או במסלול הפיננסי, מכיוון שכך בעצם נוצר איזשהו עיוות.

מאור מויאל: תמיד יש לך את הדילמה אם היו לך נכסים ורווחים באותה רמה, יוצר את הבעיה הזאת.

מאור מויאל: אני לא מדבר על הקטע של הפיצוי, כרגע זה לא לעניין.

מאור מויאל: הפתרונות לבעל העסקים – אין להם פתרונות לקטע של העברת העסק והליווי בעסק.

מאור מויאל: נכון שהיא מפנה אותך למט"י אשקלון, מט"י אשקלון אמורים להעביר איתך את התהליך של בניית עסק מחדש, אבל יש להם כלים של הלוואות.

מאור מויאל: אין להם כלים מעבר לכך.

מאור מויאל: נכון שבחוק יש מי שבונה עסק חדש, יש לו מענקים כאלה ואחרים.

מאור מויאל: אבל אם תקח עכשיו את אוכלוסיית הפונים, מי בנה עסקים והעביר עסקים חדשים מחוץ לגוש, אתה יכול לספור אותם על כף יד אחת, זאת אני אומר מידיעה, ולא מנתונים כלליים.

אמנון כהן: סליחה אדוני, אתה ממינהלת סל"ע?

אמנון כהן: אני יכול לדעת מדוע יונתן באסי לא הגיע?

אמנון כהן: אמרו שהוא מגיע לדיון.

דניאל שטרול: אני לא יכול לייצג.

דניאל שטרול: נתבקשתי ובאתי מייד בנוהל קרב.

דניאל שטרול: אני לא יודע היכן התקלה.

דניאל שטרול: נבדוק אותה, מתנצל.

אמנון כהן: העלו טענות קשות, אני לא מתכוון לעשות על זה דיון מחדש, בגלל שאתה הגעת עכשיו.

אמנון כהן: אבל איך אתה אמור לענות לי על הטענות של התושבים מבחינת מינהלת סל"ע?

אמנון כהן: לגבי התעסוקה המנכ"ל יושב פה והוא יענה.

אמנון כהן: בדיונים טעונים כאלה, אני לא יכול להגיד רק תעסוקה עכשיו.

אמנון כהן: דברים קשורים אחד בשני, ולכן תמיד חייבת להיות מינהלת שהוקמה לצורך העניין הזה.

אמנון כהן: מדינת ישראל החליטה שצריך להיות גוף שירכז את הנושאים האלה.

אמנון כהן: אנחנו באים בעזרה וסיוע לגוף הזה.

אמנון כהן: במידה ויש לכם בעיות בחקיקה, ידיכם כבולות לפתוח את החסמים האלה, לעזור לאנשים.

אמנון כהן: לא ייתכן שאוכלוסייה שאתם צריכים לעמוד מולה, כולם צריכים לקחת עורכי דין שיעמדו מולכם.

אמנון כהן: אתם צריכים להיות בקשר בין הממשלה כולה וכל משרדי הממשלה לבין האזרחים לפתור את הבעיות שלהם.

אמנון כהן: אנחנו באים לעזור.

אמנון כהן: הדיון שלנו היום הוא לא לחפש אשמים, מה עושים מהיום והלאה, שהם ימצאו את הפתרון של תעסוקה הולמת לפחות כמו שהיה.

אמנון כהן: מינהלת סל"ע מרכזת את כל הנושאים, לא ייתכן שהם לא יהיו בדיון.

אמנון כהן: לכן כל מה שתשמע עכשיו ואם תענה תענה.

אמנון כהן: אבקש ממך שתקרא את הפרוטוקול מתחילת הדיון, ותוך 10 ימים אתה או היושב ראש שלך, או המנכ"ל שלך, תעבירו לוועדה את כל התשובות בנושא של הדיון היום, ואנחנו נחליט איך אנחנו מתקדמים הלאה.

אמנון כהן: כאשר תשמעו את הטענות האלה, תאמרו איך אתם רוצים סיוע.

אמנון כהן: הצעה לסייע בידכם, חקיקה פה בסעיף כזה של תעסוקה, או של אבטלה, או של מקדמות, לתקן ולעזור לנו, אנחנו מוכנים לעזור.

אמנון כהן: בבקשה אדוני המנכ"ל.

אורי אריאל: אעשה זאת מאוד קצר, ראשית, מנסיוני לפחות אומר, שהקשר עם משרד המסחר והתעשייה ועם המנכ"ל הוא קשר טוב, הוא עובד.

אורי אריאל: יש מאמץ לתת פתרונות גם לא שגרתיים.

אורי אריאל: זאת אומרת יש חוק, מתוך החוק עושים כך וכך.

אורי אריאל: לדוגמה קטנה, המרכז פתוח עד השעה שמונה בערב.

אורי אריאל: למה?

אורי אריאל: כדי שהאנשים יוכלו להגיע.

אורי אריאל: לא סוגרים בארבע, ועכשיו לך תחפש את הפקידים.

אורי אריאל: דוגמה מאוד קטנה אבל משקפת אולי את ההבנה ואת הצרכים ואת היציאה מהשיגרה.

אמנון כהן: מה השאלות?

אורי אריאל: רציתי לומר גם מלה טובה, אנשים עובדים.

אורי אריאל: אני רוצה לומר לכם, מה שאמרה פה דבי רוזן.

אורי אריאל: אלו אנשים שכולם עבדו, כל חייהם נתנו צדקה לאחרים, גמ"ח לאחרים.

אורי אריאל: עכשיו הם הפכו להיות הנתמכים.

אורי אריאל: אוספים להם מעילים, אוספים להם נעליים, ואוספים להם זה ואוספים להם זה.

אורי אריאל: קחו את זה בחשבון בחשיבה.

אורי אריאל: שמעתם את האנשים.

אורי אריאל: לגבי מעונות, יש סיוע במעונות מכל מיני סוגים.

אורי אריאל: מצד שני, יש מעבר של אנשים.

אורי אריאל: נניח, אנשי קטיף עברו מכפר פינס למלון שאול המלך בתיאום.

אורי אריאל: הייתי שם, אין מעונות.

אורי אריאל: כי מתווכחים, המינהלת מתווכחת עם המלון על האולם הגדול למטה, אני לא רוצה להיכנס פה לפרטים.

אורי אריאל: זה המון עיסוק, כי הם עברו מפה, ופתאום נוצרה בעיה.

אורי אריאל: אבל אתם יודעים שהם יעברו.

אורי אריאל: אין פתרון לילדים.

אורי אריאל: אז האמהות לא יכולות ללכת לעבודה, אז האבות צריכים לחזור מוקדם.

אורי אריאל: אתם מבינים הרי את הגלגל הזה.

אמנון כהן: מה לגבי תעסוקה?

אורי אריאל: זה קשור גם כך.

אורי אריאל: נושא התשלום.

אורי אריאל: תנו להם לשלם כמו שהם שילמו בחבל עזה, ולא כמו שמשלמים באשקלון, תל-אביב וירושלים.

אורי אריאל: נושא העברת מפעלים.

אורי אריאל: לפי החוק היום, אדוני היושב ראש, אבקש שינוי חקיקה.

אורי אריאל: המפעלים שעוברים לנגב ולגליל מקבלים סיוע.

אורי אריאל: אני מציע שהוועדה תשנה את זה לאזורי פיתוח א'.

אורי אריאל: כל מה שהוא אזור פיתוח יקבל את העדפה הזאת, לא צריך רק נגב והגליל.

אורי אריאל: זה בסדר גמור, אבל לא מספיק.

אורי אריאל: לפי דעתי צריך שינוי.

אבשלום וילן: למה לא מספיק?

אורי אריאל: כי יש אזור פיתוח שהוא לא נגב והגליל.

אבשלום וילן: נאמר במפורש נגב וגליל, זה כל הרציונל.

אורי אריאל: הרציונאל שלי אומר שכל מה שהממשלה הגדירה כאזור פיתוח א' ראוי לעידוד.

אבשלום וילן: יש עוד סיבוב של עוד פעם פיצויים, לא מספיק?

אבשלום וילן: כמה סיבובים צריך?

אורי אריאל: אתה יכול להתנגד, זה בסדר גמור.

אורי אריאל: אורי אריאל: עובדים זרים.

אורי אריאל: יש בעיות קשות מאוד לגבי עובדים זרים.

אורי אריאל: מעורב בזה גם סגן השר חבר הכנסת אלי אפללו.

אורי אריאל: זה לא נפתר, אתם יודעים את זה.

אורי אריאל: אני אבקש עוד פעם פה מאמץ מיוחד למעקב של הוועדה, אדוני היושב ראש.

אורי אריאל: עובדים פלסטינים – היתה הבטחה שמי שיעסיק עובדים פלסטינים, יוכל להעסיק אותם גם בהמשך.

אורי אריאל: בחקלאות, בתעשייה, בכל נושא.

אורי אריאל: למרות הסגר יתנו להם להיכנס.

אורי אריאל: מדובר על כמה מאות עובדים.

אורי אריאל: נכון להיום מלפני חודש וחצי שיש סגר, אף עובד, אבל אף אחד לא נכנס.

אורי אריאל: אתם מבינים למשל שחרושת קטיף שהעסיק 80 פלסטינים, בלי 80 עובדים ביום אחד, הוא פושט רגל, מה אתם רוצים ממנו?

אורי אריאל: הוא זורק עוד 40 יהודים כמובן, כי לא יהיה לו עבודה, וההמשך ידוע.

אורי אריאל: כבר שמענו פה הרצאה אחת, אני לא רוצה לחזור עליה.

אורי אריאל: נושא החינוך.

אורי אריאל: אבקש מהיושב ראש, במובן של תעסוקה, קשור אליך.

אמנון כהן: אני אכתוב מכתב.

אורי אריאל: אני מציע לעשות מאמץ.

אורי אריאל: דובר על זה אני לא רוצה לחזור.

אורי אריאל: אדוני המנכ"ל, אבקש גם את תמיכתכם בהקמת מרכז מסחרי בניצן.

אורי אריאל: רוצה לעבור שם רופא שיניים, אומרים לו, אין לנו גם לא שמונה מטר, לא שמונים מטר.

אורי אריאל: רוצים להקים פיצה, פלאפל.

אורי אריאל: זו בעיה גם של הנוער, אין מה לעשות.

אורי אריאל: לאדם ההוא אין מכולת.

אורי אריאל: אין מקום שאפשר יהיה לקנות חלב, מה הבעיה עם זה?

אורי אריאל: אבקש ממך להעלות את הנושא בשבוע הבא.

אורי אריאל: יזכירו את זה, אפשר להרוויח מזה, זה לא צדקה.

אורי אריאל: אנשים חיים, היה להם את כל השירותים האלה, זה לא דבר מוגזם לבקש.

אורי אריאל: הייתי צריך כמה מאות מטרים מבנה נייד לחלק אותו לחנויות קטנות, והם יקימו ויהיה קצת יותר טוב שם.

אורי אריאל: אני רוצה להודות על כל מה שנעשה, בעיקר לבקש תעשו יותר.

אורי אריאל: הוכחתם שאתם יודעים לעשות, אז אפשר לבקש מכם.

אמנון כהן: בבקשה אדוני המנכ"ל.

רענן דינור: ברשותך אדוני היושב ראש, ברשותכם, קודם כל רוצה לתת תמונה כוללת, ולאחר מכך אשיב באופן ספציפי לנושאים שונים שהועלו כאן.

רענן דינור: המשימה לסייע לתושבי גוש קטיף וצפון השומרון בתחום התעסוקה הוטלה על משרדנו בחודש אפריל 2005.

רענן דינור: המחשבה בנושא הזה של מנכ"ל ראש הממשלה היתה, שבנסיבות שהטיפול נעשה בתחום התעסוקתי איננו נובע מאחריות החוק, איננו נוגע לנושא של פיצוי-פיצוי, אלא ניתן לסייע על פי הכלים הקיימים בידי המדינה, ובידי הגופים הפועלים בתחום התעסוקה, ראוי להפריד את זה כמאמץ נפרד, משום שודאי ידוע לכם שמינהלת סל"ע פועלת על פי קריטריונים אוניברסליים שבחוק.

רענן דינור: ואילו מאיתנו מצופה שנפעל על פי קריטריונים פרטיקולריים מול כל אחד ואחד, משום שכל אחד הוא עולם ומלואו, ולכל אחד יש המאפיינים המיוחדים שלו.

רענן דינור: לא ניתן באמצעות חקיקה לסייע בתחום התעסוקה.

רענן דינור: ניתן לסייע בתחום התעסוקה באמצעות טיפול פרטני של כל מקרה ומקרה.

אמנון כהן: יש לכם את הכלים.

רענן דינור: יש לנו את הכלים, וזו המכוונות שלנו בתחום הסיוע לתעסוקה.

רענן דינור: וזו הסיבה שנקבע בתחום התעסוקה מאמץ נפרד בראשותו של משרד התמ"ת.

רענן דינור: ברור שיש גם זיקות בין החוק ומה שמגיע על פי חוק, לבין תחום התעסוקה.

רענן דינור: שמעתם את הדברים כאן מפי האנשים, בין שזה קשור לזכאויות של בעלי מפעלים, או בעלי עסקים אחרים, או זכאויות של הפרט.

רענן דינור: אבל הטיפול שלנו איננו טיפול בזכאויות שעל פי חוק, אלא הנסיון מול כל אחד ואחד מהתושבים להתאים לו את הפתרון התעסוקתי הטוב ביותר בזמן הקצר ביותר.

רענן דינור: הנחות היסוד שאנחנו פעלנו על-פיהם הם כדלקמן: לממשלת ישראל יש מחוייבות, וזו ההדגשה מחוייבות לשיקום תעסוקתי לתושבי חבל עזה וצפון השומרון לאחר הפינוי.

רענן דינור: איננו רואים את המחוייבות של הממשלה בנושא הזה כמו מחוייבות רגילה לכל אזרח, אלא מחוייבות עודפת, משום שאפשר להתנסח איך שרוצים, ואנחנו מרגישים כממשלה שהיה לנו יד אמיתית בהפסקת מקום עבודתם של אותם פרטים שיצאו מגוף קטיף לצפון השומרון.

רענן דינור: ההנחה השניה שלנו היא, שהפיצוי הכספי נותן מענה כלכלי.

רענן דינור: יהיה מי שיגיד חלקי, אני לא מתווכח על זה.

רענן דינור: אבל אין בפיצוי הכספי כדי לתת מענה שיקומי, זו הנחה שנייה.

רענן דינור: הנחה שלישית, שחלקה הגדול של האוכלוסייה איננו יעד קל להשמה מבחינה תעסוקתית, משום מאפיינים שונים.

רענן דינור: חלקם מאפיינים של כישורי עבודה, חלקם מאפיינים של רמת שכר שאנשים התרגלו אליה.

רענן דינור: מן המפורסמות שבגוש קטיף, רמת השכר ששולמה, בדרך כלל היתה גבוהה יותר מאשר רמת השכר ששולמה בתפקידים מקבילים בשטחיה האחרים של ארץ ישראל.

רענן דינור: הנחה רביעית, ברור לחלוטין שיש יחס ישיר בין תקופת ההסתגלות של התושב לבין מהירות ההשמה במקום עבודה חלופי.

רענן דינור: אמרתי קודם שאנחנו לא רואים בתושבי גוש קטיף וצפון שומרון אוכלוסייה רגילה של מבקשי העבודה.

רענן דינור: ברור לחלוטין שההשמה בעבודה של חלק מהאוכלוסייה מחייב הכשרה, וברור לחלוטין שאנחנו מדברים בפרוייקט שיחייב גם ליווי תעסוקתי לפחות עד יוני 2006, וייתכן גם מעבר לכך.

רענן דינור: זה מתוך לימוד הלקחים מפינוי סיני, מתוך ההבנה של מרכיב התעסוקה בשיקום של האוכלוסייה שהתפנתה מאותם מגורים.

רענן דינור: התלבטנו בין מודלים שונים של צורת הפעלה.

רענן דינור: בסופו של דבר גיבשנו מודל במונחים של אשנב כל – ONE STOP SHOPE שמוקם באשקלון, עם שלוחה בעפולה לטובת צפון השומרון, כאשר המכוונות שלנו היא למרכז שיש בו את כל הכלים, בהמשך לשאלתך אדוני היושב ראש, לתת מענה בצורה המיטבית לכל פונה.

רענן דינור: יינתן כמה דגשים, משום שאם לצורך הדוגמה עלה בדברים של מר יצחק גולן הנושא של השתלמות בתחום מחשבים, אז אנחנו לא עוסקים בידע באשר הוא ידע, או השלמת השכלה.

רענן דינור: אם לצורך העניין עבור השמתו של מר גולן הפעם כשכיר, הוא אמר שהוא איננו מעוניין להמשיך כעצמאי.

רענן דינור: הוא יידרש לקורס בשפת תיכנות כזו או אחרת, אינני רוצה להיכנס לפרטי המקצוע, זאת ודאי הוא יקבל, גם אם הוא יהיה היחיד בקורס.

רענן דינור: לעומת זאת, אם הוא אומר תראה, יש לי קצת זמן אני רוצה להרחיב ידע בנושא של תכנות הצפנה כאלה או אחרת, סתם לקחתי נושא, עם זה עם כל הכבוד אנחנו לא עוסקים כי אנחנו לא מוסד להכשרה אקדמית.

רענן דינור: אנחנו מוסד עם גישה מאוד אינסטרומנטלית של מה היינו רוצים שיקרה עם מר גולן במונחים של הסבה במקצוע.

רענן דינור: אגב, במאמר מוסגר, אבל והיה לנו יותר מהנדסי אלקטרוניקה.

רענן דינור: עקרונית הרבה יותר קל עם מהנדס אלקטרוניקה מאשר בעלי תפקידים אחרים.

רענן דינור: בהזדמנות זו אני אומר לך מר גולן, שאני מאוד אופטימי לגבי היכולת שלך להשתלב, מתוך לא איזשהו אמונה כללית, אלא דווקא מתוך היכרות עם נתונים של שוק העבודה.

רענן דינור: בלי להכיר אותך באופן אישי כמובן, אבל כן מתוך היכרות שוק העבודה.

אמנון כהן: מה עם האדון, יש לו חנות למסגרות?

אמנון כהן: מה עם הדוברת?

רענן דינור: אני אתייחס לזה, אני מבטיח.

רענן דינור: אגיע גם לגברת רוזן, רשמתי את ההערות, לא אשמיט אף אחד.

דבי רוזן: אני רק רוצה להעיר.

דבי רוזן: אני לא רק מייצגת את עצמי.

אמנון כהן: אני יודע.

אמנון כהן: אחריך יש אנשים מכובדים וחשובים.

דבי רוזן: יש לנו 7,000 אנשים שבאמת זה עוול.

דבי רוזן: היה קל יותר להתמודד עם הבעיות הביטחוניות, מאשר הבעיות שנוצרו היום.

רענן דינור: מי אוכלוסיית היעד שלנו?

רענן דינור: במצגת שלפניכם יש את הדיאגרמה של אוכלוסיית היעד.

רענן דינור: כמובן השכירים בגוש קטיף 740 סך הכל.

רענן דינור: עצמאים 520.

רענן דינור: אלה שאינם בכוח העבודה, כי אלה שלא הועסקו בגוש קטיף, מניינם כ-300.

רענן דינור: לשאלה שלא פעם אנחנו נשאלים, מה הטעם אנחנו מוצאים לטפל באוכלוסייה שלא היתה בכוח העבודה, הנחת היסוד שלנו היא שיש סיכוי שכתוצאה מן המעבר מגוש קטיף או צפון השומרון נדרשת המשפחה לא למפרנס אחד אלא לשני מפרנסים.

רענן דינור: לכן אנחנו מאמינים שגם אוכלוסיות אלו שלא היה בשוק העבודה, יהיו אוכלוסייה רלבנטית לטיפול.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, יש 740 שכירים, כמה מתוכם עובדים?

רענן דינור: אגיע לזה בהמשך.

רענן דינור: אתן לך ולוועדה את כל המידע שיש לי.

רענן דינור: אוכלוסיית יעד נוספת שלנו היא כמובן אלה שאמנם גרו מחוץ לגוש קטיף, אבל הועסקו בגוש קטיף.

רענן דינור: וכיוון שאמרתי לכם שהנחת המוצא שלנו זה שהממשלה בהחלטותיה בעצם ניתקה את מקור פרנסתם של תושבי גוש קטיף, על פי אותו הגיון, מי שגר מחוץ לגוש והוא עסק בגוש, אנחנו מחוייבים לו על פי אותו מתווה שציינתי קודם.

מאור מויאל: יש בעיה עם הנתונים, בעיה גדולה.

רענן דינור: דיון על נתונים ודאי לא ראוי שיתקיים כאן.

רענן דינור: הנתונים שלנו מתואמים היטב עם מינהלת סל"ע.

רענן דינור: אם אדוני חושב שהנתונים שלנו לא נכונים, אתה ודאי יודע את הכתובות.

רענן דינור: תגיד, חבר'ה תראו, זה לא 300 זה 301.

רענן דינור: אם זה מה שתגיד לנו, נשיב לך שאנחנו לומדים לחיות עם הטעות הזאת.

רענן דינור: תגיד שזה לא 300, זה 600, אני מבטיחך שנעשה בדיקה.

רענן דינור: אבל אני מציע שתאומי בנקים במרכאות, בוא לא נעשה בשולחן הזה.

רענן דינור: תן לי כרגע את הקרדיט שהנתונים שלי מאוד מדוייקים, באשר תואמו עם מספר לא קטן של גורמים.

רענן דינור: ו-200 בצפון השומרון.

רענן דינור: לגבי אופן הפעולה.

רענן דינור: כבר אמרתי לכם שבחרנו במודל של אשנב כל, היו לנו כמה וריאציות, לא הלאה אתכם.

רענן דינור: במרכז הזה פועלים שמונה גורמים, קודם כל המרכז הזה מנוהל על ידי אבי דואן, כולכם מכירים אותו.

רענן דינור: אבי מהנסיון העצום בתחום התעסוקה, במקור, בעצם גם בהווה איש הג'ויינט.

רענן דינור: הוא מרכז את הפעילות במרכז באשקלון.

אורי אריאל: הג'ויינט מעורב?

רענן דינור: כן, הג'וייט מעורב בסיוע רב מאוד למרכז באשקלון.

רענן דינור: כמו-כן תכנית מעברים שהיא חלק מהתכנית הזו, היא הרי תכנית שהג'ויינט מפעיל אותה, או הג'ויינט עומד מאחוריה.

רענן דינור: וזו הזדמנות נהדרת גם להודות לחברינו לג'ויינט שעושים הכל כדי לסייע לנו.

רענן דינור: מכל מקום עם הגורמים השותפים, הרשות לעסקים קטנים.

רענן דינור: נמצא פה מנכ"ל הרשות עמירם בוקשפן, נמצא פה סגנו אלי בנטאטה.

רענן דינור: נמצא פה אדם סופר חשוב מבחינתי, מוטי שמרכז את הפעילות הזאת, הוא עושה עבודה נפלאה.

רענן דינור: לא כי אני אומר, כי אני מקבל כל הזמן פידבקים יוצאים מן הכלל והפעילות של מט"י אשקלון בהקשר של סיוע.

אמנון כהן: מה זה עסקים קטנים?

אמנון כהן: מהו הכמות של העובדים שמעסיקים שנקרא עסק קטן.

רענן דינור: כיוון שכבר אמרתי קודם שבמה ששייך לזכויות של מפעלים, הם הרי מוסדרים על פי החוק.

רענן דינור: מבחינתנו לא היה מפעל של 1,000, גם מפעל של 1,000 היינו מטפלים בו.

קריאה: אנחנו ממש לא מקפידים באותיות הקטנות של ההגדרות.

רענן דינור: אתה צריך לבדוק עם בעל מפעל הטקסטיל ששמענו אותו כאן, מה בדיוק המקרה הספציפי שלו של העברת המפעל.

רענן דינור: שמעתי ממנו שהפיצוי שניתן איננו מכסה את כלל הפסדיו, שמעתי את זה.

רענן דינור: אני לא שמעתי ממנו למשל אם היום הוא בדרך להקים מפעל אחר, אני לא בטוח שזה המצב.

רענן דינור: אם אתה רוצה, ננתח לפרטים את המקרה שלו.

אמנון כהן: בטח יש עוד 800 כאלה, או 80 כאלה.

רענן דינור: אתן לך את כל הנתונים על עסקים.

רענן דינור: אני מבקש להעביר לחברי הוועדה תמונה כוללת, ואז יהיה הרבה יותר קל לכולם.

גיא נתנאל: אבל שלא תהיה מעוותת.

גיא נתנאל: לצערי אתה קצת מעוות את המציאות.

גיא נתנאל: אני כן ניסתי לעשות את המהלך הזה, וכן ניסיתי להפעיל, לא דרך מט"י אולי ישירות דרך משרדך, משרד התעסוקה.

רענן דינור: איזה תמונה עיוותתי?

גיא נתנאל: אתם חושבים שעסק שמקימים אותו מאפס במסגרת של מה שאתם יכולים לתת במדינה הוא יכול להתקיים.

גיא נתנאל: אני מודיע לך פה, שכל מה שאתה רוצה לעשות מצריך הכשרה.

גיא נתנאל: הכשרה היא תמיד מוגבלת באופי האנשים שאתה יכול לקחת ולהכשיר מהמדינה כדי לקבל סיוע מהמדינה.

גיא נתנאל: הסיוע אף פעם לא מיידי, כך שעד שאתה מצליח לגלגל איזשהו עניין, אתה חייב לממן את זה חצי שנה מראש.

גיא נתנאל: איך אתה רוצה שמישהו כמוני יפתח איזושהי יזמות, כשמצד אחד אני לא יכול אפילו להכשיר את העובדים כי המדינה לא יכולה לתת לי את כל האמצעים האלמנטריים כמו הכסף לעובדים שאתה צריך לתת כשאתה מקבל אותו ב"דיליי" 25%.

רענן דינור: אני יחסית מצוי בענף הזה שאתה עוסק.

רענן דינור: אני לא חושב שצריך לקחת את השולחן הזה כאן ולפתח אותו לדיאלוג בינינו על הכלים שקיימים וניתן לסייע, ואולי גם על הכלים שלא קיימים.

גיא נתנאל: אבל אל תציג את מט"י כאיזשהו פלטפורמה מיידית לבן-אדם שיכול להתחיל לעבוד.

רענן דינור: בעל עסק שרוצה להעביר את העסק שלו מגוש קטיף לאזור אחר בארץ, בין שהוא אזור עדיפות ובין שהוא לא אזור עדיפות, יש כתובות מאוד ברורות לבעל העסק הזה לקבל סיוע.

רענן דינור: מכל צורה שהיא, יתר על כן, גם בחוק פינוי פיצוי יש הטבות שהן במפורש הטבות שניתנות באמצעות מרכז ההשקעות אצלנו שהן הטבות יתר ביחס למפעלים אחרים כדי להקים מפעל מחדש.

רענן דינור: אדוני היושב ראש, אני מוכן להפוך את הדיון לנושא של המתפרות של גיא.

רענן דינור: נדמה לי שזה לא נכון.

אמנון כהן: אבל זה נושא אחד שמשקף עוד עשרות עסקים - - -

רענן דינור: אם אתה שם הצידה לרגע את השאלות שעלו כאן לגבי מועדי תשלום פיצויים, ולגבי מקדמות, ולגבי הלוואות.

רענן דינור: אם אתה עוסק רק בנושא של קידום היכולת של היזמות העסקית לפתוח עסק חדש, אז יש לנו את כל התשובות ללא יוצא מן הכלל.

אבשלום וילן: השאלה היא מאוד פשוטה.

אבשלום וילן: אני מבין שבמאקרו אתם עובדים נכון.

רענן דינור: גם במיקרו אדוני.

אבשלום וילן: מה שאומר גיא, ואני שומע לאורך כל הדרך על הבעיה הפיננסית.

אבשלום וילן: אתה לא יכול לעבוד אם לך את הבאקינג הפיננסי, לא יעזור שום דבר.

אליעזר כהן: יותר מזה, הוא נכנס עכשיו לחובות שהוא יצטרך לעבוד שנים בשביל להחזיר אותם אחר כך.

אבשלום וילן: אי אפשר כך לברר עניין.

אבשלום וילן: זה חיים של אנשים, זה לא פוליטיקה.

אליעזר כהן: על זה אני מדבר.

אבשלום וילן: השאלה היא פה, אין באקינג פיננסי, זה דבר חמור של מינהלת סלע.

אבשלום וילן: אלוקים אדירים, מה אתם משגעים את האנשים עם נתונים.

אבשלום וילן: אם מישהו אומר לך שהוא גר, וכתוב במשרד הפנים, ויש חשבונות חשמל וכו', למה הדברים האלה לוקחים כל כך הרבה זמן?

אבשלום וילן: למה כל ההצלבות האלה לא נעשות מיידית, ומי שרוצה נכנס לתוך התהליך וזורם איתו.

אבשלום וילן: הבעיה היא לא מודל, הבעיה היא הפרוצדורה והביורוקרטיה שאנחנו יודעים גם אם אתה לא מפונה, לא מגורש.

אבשלום וילן: לא מפונה, אם אתה אזרח מהיישוב מוציאים לך את הנשמה גם כאשר כולך מלא בכוונות טובות.

אבשלום וילן: על אחת כמה וכמה כאשר אתה בטראומה גם פוליטית גם אישית מכל הכיוונים.

אבשלום וילן: זאת השאלה.

אליעזר כהן: לא מדובר פה באנשים שלא רוצים, או לא יכולים.

אליעזר כהן: מדובר פה בנושא בין-תחומי, בדיוק מה ששמענו על החקלאים, אנחנו שומעים פה עם האחרים.

אליעזר כהן: זה בין-תחומי וזה קשה, וזה ביורוקרטיה, וזה לוקח זמן, ואתם עומדים בפני הביורוקרטיה לא אנחנו.

אליעזר כהן: שני דברים חייבים לקבל תשובה בלי להיכנס לפרטים.

אליעזר כהן: 1.

אליעזר כהן: לוח זמנים – הזמנים שעברו, החודשים של המחדלים והאי טיפולים, ועכשיו עוברים עוד כמה חודשים קדימה.

אליעזר כהן: 2.

אליעזר כהן: פיצויים – בדיוק כמו שיש למנכ"ל משרד החקלאות פיצוי אובדן עונה חקלאית, הבן-אדם שמפעלו נעצר, לא נהרס, לא רק שהוא לא מייצר יותר, הוא עכשיו נכנס ואוסף חובות.

אליעזר כהן: הוא יילך 4 שנים קדימה רק כדי לשלם את החובות שלו.

אליעזר כהן: אדוני היושב ראש, הנקודה החשובה היא, שחייבת להימצא קרן מיוחדת לתת לאנשים כסף.

רענן דינור: אנחנו מטפלים היום ב-1,653 אנשים ועוד 80 אנשים מצפון השומרון.

רענן דינור: כאשר מול האוכלוסייה הזאת יש לנו 1,420 משרות.

רענן דינור: אני רוצה לחדד, אין לנו שום אשלייה ש-1,420 משרות כל כולן הן משרות שתושבי גוש קטיף וצפון השומרון יחטפו אותם מחר בבוקר.

רענן דינור: כבר אמרתי קודם, יש פה תהליך התאמה ברמה האישית.

רענן דינור: ברור לחלוטין שלצורך הדוגמה, והדוגמה בלבד היא שעסקה בתחום של פעילות מול התקשורת, מחר בבוקר אשלח אותה להיות קופאית ב"אייס", יכול להיות שזה לא מהווה את כל האמביציות המקצועיות שלה לקריירה.

רענן דינור: אני לא משלה את עצמי, ואף אחד מהאנשים פה לא משלה את עצמו.

רענן דינור: רק אומר לכם, שבמונחים כוללים יש נתח גדול של ג'ובים, ואנחנו פועלים להרחבתו כפי שאני אסביר גם בהמשך.

רענן דינור: זו בסך הכל האוכלוסייה המטופלת.

רענן דינור: נכון להיום הושמו בעבודה כבר 60 איש, כאשר ברור לנו לחלוטין שאנחנו נהיה בתהליך מואץ של השמה בעבודה, משום שעד לשבוע האחרון לא רצו לדבר איתנו, בין משיקולי חגים, ובין משיקולים של קביעת מקום המגורים הקבוע, ואנחנו לגמרי אמפאתיים למצב הפסיכולוגי שבו בן-אדם אומר סליחה, לפני שאני מחפש לעצמי את הקריירה הבאה, אני רוצה לדעת איפה אני גר, בין זמני ובין קבוע.

רענן דינור: לפני שאני מגיע למרכז התעסוקה באשקלון, אני רוצה לעבור את החגים בשלום.

רענן דינור: אנחנו מבינים את זה היטב, ואנחנו אומרים את זה בנתונים שיש גרף עולה של השמות.

רענן דינור: מבחינת הגופים השונים שפועלים במרכז.

רענן דינור: ציינתי את תחום ההשמות בעבודה, ציינתי את שירות התעסוקה.

רענן דינור: יש את תחום התעסוקה של ההתיישבות הקהילתית.

רענן דינור: זה מטופל באמצעות מעברים.

רענן דינור: אנחנו לא רואים גזירה שווה בין שכיר רגיל לבין שכיר במסגרת הקהילתית.

רענן דינור: יש כמובן את כל התחום העסקי.

רענן דינור: בתחום העסקי – יש גם נתונים נוספים אם נידרש בהמשך.

רענן דינור: 38 עסקים עברו כעסקים חיים, וממשיכים את פעילותם.

רענן דינור: 24 מנהלים פעילות חלקית.

רענן דינור: 36 עסקים נסגרו.

רענן דינור: 7 מפעלים ממשיכים בעזה בעלות פלסטינית, זה לא ממן עניינו כאן.

רענן דינור: זה לא כל תמונת העסקים.

רענן דינור: תמונת העסקים הכוללת שלנו היא 140 עסקים, שלגבי כל אחד מהם אנחנו יכולים לומר לכם בדיוק איפה זה עומד.

רענן דינור: בואו נבין דבר אחד מאוד מרכזי.

רענן דינור: אני אינני יכול לבוא לבעל עסק ולומר לו, תשמע אתה חייב להמשיך בתחום העסקי.

רענן דינור: ברצותו ימשיך, ברצותו לא.

רענן דינור: זה בדיוק הדוגמה שהושמעה כאן קודם.

רענן דינור: אבל כן מחובתי לסייע אם הוא רוצה לצאת לתחום העסקי.

רענן דינור: אני לא טוען לרגע שלמדינה אין ספור כלים, זה פשוט לא יהיה נכון.

רענן דינור: אבל כן יש יכולת להתמודד עם כל מקרה, ואי אפשר לשים את כל העסקים כמקשה אחת.

רענן דינור: לא דין חנות משקאות כדין מפעל טקסטיל.

רענן דינור: לא שאלתי אותך מספיק לגבי הקידום של הנושא העסקי שלך, אני לא יודע אם אתה מחובר למט"י במרכז.

יהודה גרוס: מט"י פנו אליי, שאלו את השאלות, עניתי להם תשובות, ומאז לא ראיתי אותם.

מוטי הראל: הוא נמצא במלון, הוא רוצה לעבור לחנות, היתה לו חנות.

מוטי הראל: הגענו אליו למלון בירושלים בהייאט, עד עכשיו הוא נמצא שם, הוא רוצה לעבור לניצן.

מוטי הראל: הוא בערך אחד מתוך 50-60 אנשים שרוצים לעבור לניצן.

אמנון כהן: מתי יהיה לו מקום שם בניצן?

רענן דינור: אני מייד אתייחס לזה.

קריאה: צריך להכשיר שם מקום.

רענן דינור: באתר הזמני בניצן לא ניתן למקם עסקים, משום שאין שם משבצת שהיא משבצת שמיועדת לעסקים.

רענן דינור: ולכן מה שניתן הוא זה להקים אתר לעסקים במגורי הקבע של ניצן.

רענן דינור: כאשר היתה בעיה בעבר, בעיה מכרזית, ואני פתרתי את הבעיה המכרזית כי המדינה תבנה את המרכז העסקי הזה ותשכיר אותו לבעלי עסקים.

אליעזר כהן: אי אפשר להקדים אותו?

רענן דינור: בדיוק מה שאנחנו עושים.

רענן דינור: אבל בדיוק מה שאנחנו עושים.

רענן דינור: אם למישהו יש הבנה שאנחנו נקים שם מרכז עסקי ל-40 עסקים, התשובה היא לא.

רענן דינור: אנחנו לא מעריכים שביישוב הקבע של ניצן נצטרך מרכז עסקים כזה גדול.

רענן דינור: אבל כן אנחנו לוקחים בחשבון שעסקים מידיים, כמו חלב ומוצריו לצורך הדוגמה שניתנה פה, אכן כן צריך בניצן.

רענן דינור: לא עולה על דעתנו שמישהו צריך לנסוע לאשקלון כדי לקנות מוצרי יסוד, זה ברור לחלוטין.

אורי אריאל: ולכן?

אליעזר כהן: המבנה הראשון שיוקם, יגרור אחריו את כל המבנים האחרים.

אליעזר כהן: הראשון שיוקם - - -

רענן דינור: מה שאנחנו מקדמים עכשיו זה את מרכז העסקים בטאבה שקיימת באתר הקבוע.

רענן דינור: באתר הזמני אין לי שום כלי זולת שינוי חוק.

רענן דינור: אני לא יודע במדינת ישראל להקים עסק בשטח שתיכנונית לא יועדה לעסקים.

אורי אריאל: מדובר על עוד 3 שנים.

אורי אריאל: כשאתה אומר לי שאתה לא יודע, אז אני כבר מודאג מאוד.

רענן דינור: לא יודע לגבי מה, לא הבנתי.

אורי אריאל: לגבי להסתדר עם טבאות.

אמנון כהן: המינהל אצלכם, הכל אצלכם.

אמנון כהן: אפשר להוציא טאבה נקודתית, לשנות אותה.

רענן דינור: שינוי יעוד באתר הזמני היום, זה סיפור של חצי שנה במקרה הטוב.

אמנון כהן: תכניס פרוייקט לאומי.

אורי אריאל: לא מה שהיה בניצן - - -

רענן דינור: אני בכל זאת חייב להדגיש.

רענן דינור: באתר הזמני הטאבה לא מאפשרת מכרז עסקים.

רענן דינור: הכוונה היא להשתמש במשבצת שיועדה באתר הקבוע.

רענן דינור: שם משרדי בסיוע משרד ראש הממשלה באמצעות קראוונים בשלב הראשון יתן את המענה העסקי, וזה בתוך כמה חודשים.

רענן דינור: אבל הבקשה המקורית של תושבי ניצן, שבתוך היישוב הזמני נקים מרכז עסקים היא בלתי אפשרית, כי אין ייעודי קרקע, אין גם איפה.

אמנון כהן: אז מה יהיה?

רענן דינור: אמרתי, תוך כמה חודשים יהיה מענה באתר הסמוך שהוא אתר הקבע.

רענן דינור: זה פתרון יוצא מן הכלל, לא מבין למי צריכה להיות בעיה עם הפתרון הזה.

אורי אריאל: אתם ידעתם שמפנים, ידעתם שפיניתם את ניצן, הייתם יכולים להקצות לזה שטח כשזה מאוכלס לא בנוי.

אורי אריאל: נוצרה בעיה מטפלים בה, בסדר גמור, זה טוב.

אורי אריאל: זה לא דבר שנפל מהשמיים.

רענן דינור: אני רוצה להיכנס לנושאים ספציפיים שעלו כאן.

רענן דינור: מר גרוס, אני מבקש ממך, תהיה בקש עם אנשי המרכז לטיפוח יזמות.

רענן דינור: יש לנו לא מעט כלים לסייע לך.

יהודה גרוס: הלוואות אני לא יכול לקחת כי אין לי מאיפה לשלם.

יהודה גרוס: הציעו לי הלוואה, אני לא מוכן לקחת הלוואה.

יהודה גרוס: היתה לי חנות, שילמתי 15 שנים משכנתא, לא מוכן לקחת הלוואה נוספת.

יהודה גרוס: אתה יכול להקים לי מודל, אני אוכל להיכנס אליו.

דבי רוזן: ...

דבי רוזן: הרסו את החנות, אתה מבין את זה?

רענן דינור: אני לא יודע לשלם לך זכויות שיש לך על פי חוק.

יהודה גרוס: בסדר, רק תאפשר לי מקום להקים חנות בתוך ניצן, יש מקומות כאלה.

איוב קרא: מה הבעיה לקחת דירה ולעשות אותה - - -

רענן דינור: על פי חוק זו בעיה.

איוב קרא: זה מקרה חריג, צריך להבין את זה.

רענן דינור: שימוש חורג אמרתי לכם, זה תהליך של לפחות חצי שנה.

אליעזר כהן: אדוני היושב ראש, אנחנו לא יכולים לעשות חקיקת חירום?

אליעזר כהן: יש פה מצבי חירום.

איוב קרא: אולי לעשות הוראת שעה על ידי הממשלה.

אמנון כהן: יש בעייה אמיתית, אנחנו צריכים לחשוב מה לעשות.

אליעזר כהן: ח"כ איוב, אנחנו צריכים לשבת יחד.

רענן דינור: אינני רוצה להיכנס להיבטים ספציפיים עם מר גרוס.

רענן דינור: אני רק מבקש ממך מר גרוס, תהיה בקשר עם המרכז לטיפוח יזמות, יש לא מעט להציע לך.

רענן דינור: אם אחרי המפגש הרציני, אם המרכז לטיפוח יזמות תראה ששום דבר מבקשתך לא יכול לקבל מענה, אני מוכן באופן אישי לטפל בעניינך.

רענן דינור: תרשה לי להניח שאתה תקבל את מלוא התשובות בתחום של מט"י.

רענן דינור: לגבי הנושא של המכולת של מנחם.

רענן דינור: אני מכיר את הנושא שלו, נפגשנו כפי שהוא ציין.

רענן דינור: אכן אני מאשר, ואני זוכר את הפגישה איתו.

רענן דינור: אם יהיה לנו את המרכז העסקי בניצן—

אמנון כהן: אתה לא צריך מרכז כרגע, מכולת, להכשיר זמנית.

רענן דינור: על זה אני מדבר.

אורי אריאל: אפשר להניח שאם יהיה שם מבנה מכולת אתם לא תפעלו במרץ לפנות אותו?

רענן דינור: אני לא יכול להשיב, כי זה לא תחומי כידוע לך.

רענן דינור: אני כן יכול לומר לך, שמשרדי יקח על עצמו את אותו מבנה, להשכיר למנחם או לאחרים, כדי שיהיה מכולת לתושבי ניצן.

רענן דינור: אני רק אומר, שזה לא יהיה במשבצת קרקע שהיא לא על פי חוק.

רענן דינור: סליחה, כולנו חברים במדינה הזאת.

אורי אריאל: מה המרחק?

חדד מנחם: אני מהמדינה עוד לא קיבלתי שקל.

חדד מנחם: הלכתי למט"י כדי לבקש הלוואה בשביל לפתוח עסק.

חדד מנחם: אני מחכה כבר מעל חודש, עדיין לא קיבלתי מהם תשובה.

חדד מנחם: אין לי מה לאכול, אין לי עבודה, לקחתם לי את הבית, לקחתם לי את העסק, בלי כסף, בלי כלום.

חדד מנחם: לקחו לי גם את האוטו.

חדד מנחם: לקחתי הלוואה כדי לשחרר את האוטו.

חדד מנחם: מה זה הדבר הזה?

חדד מנחם: הייתי באשקלון במט"י, ביקשתי הלוואה ושום דבר.

אמנון כהן: תשבו איתו אחר כך, תראו מה אפשר לעשות.

רענן דינור: לגבי הנושא שגיא נתנאל התייחס אליו, אני כבר נגעתי בזה קודם.

רענן דינור: אני מוכן ללמוד גם את הפרטים.

רענן דינור: אבל פה נחלק בין שני הדברים גיא.

רענן דינור: מה ששייך למצבת החובות זה דבר אחד, שבעיקר המענים הם באמצעות חוק פינוי-פיצוי.

רענן דינור: אם אתה רוצה להמשיך להיות בעל עסק בצפון אשקלון, או בכל מקום אחר, יש לנו בהחלט כלים לסייע.

רענן דינור: אני לא יודע לסייע לך על כל גישור ההון שחסר לך כרגע.

רענן דינור: אנחנו יודעים לגייס או לסייע לך בהלוואות בהיקפים לא קטנים.

רענן דינור: לא נהפוך את זה לאיזשהו שיחה פרטית על מקרה של הטקסטיל של גיא נתנאל.

רענן דינור: אני אומר לך לשווא, שאם פניך לחדש את המפעל באזור עדיפות כפי שצויין קודם, אנחנו בהחלט פרטנרים.

רענן דינור: אם אתה נתקע במצב שבו, בכלים שאתה לדעתי מכיר היטב בין בחוק עידוד השעות הון, ובין במסלול התעסוקה או אחר, אז זה בהחלט דבר שאני יודע לסייע באמצעות כלי המשרד.

גיא נתנאל: יש לי בקשה אחת.

גיא נתנאל: היות ואתה מדבר על אותם מנגנונים שכבר נכוויתי מהם, וכשאני דיברתי בזמנו כאשר פתחתי את המפעל באשקלון, אמרתי, המדינה צריכה להרים פה את הכפפה כדי לתת לנו את היכולת להמשיך את העסקים, לקצר את התהליכים.

גיא נתנאל: אם אני צריך לפתוח מפעל זה תהליך ארוך ומייגע.

גיא נתנאל: אם אני צריך איזשהו עידוד השקעה וסיוע, מבחינת ההכשרה שלי לעובדים עצמם למשל, תקצרו את התהליכים.

רענן דינור: גיא, אין לי אלא להציע לך, להזמין אותך לפגישה אצלי, אני רוצה לשמוע מקרוב, דווקא משום שאתה מציין שכל כך נכווית, אני רוצה לשמוע באופן בלתי אמצעי ממה בדיוק נכווית, ומה התהליכים שמבחינתך הם בלתי אפשריים.

אמנון כהן: בסדר, תקיים פגישה.

אמנון כהן: אבל אני מבקש ממך, אם אתה כבר בא, אל תסתכל רק על עצמך.

אמנון כהן: תסתכל על עוד כמה מפעלים באזור שיהיה פתרון ויתנו את המענה לכולם.

אמנון כהן: תודה.

רענן דינור: לגבי יצחק גולן, דיברנו על הדברים.

רענן דינור: לגבי גברת רוזן.

רענן דינור: מרכז התעסוקה לא אמור רק להגיד לך איזה משרות קיימות, אלא בהחלט הוא גם אמור לשמוע ממך, גברת רוזן, מה היית לעשות עם קריירה חדשה.

רענן דינור: אם לא נעשה איתך תהליך כזה, אז יכול להיות שיש במקרה שלך תקלה.

רענן דינור: אנחנו במפורש לא עובדים בשיטה שבה אנחנו שולחים אנשים לתעסוקה גם אם אין להם כישורים לכך, או אין להם שום מוטיבציה לכך.

רענן דינור: אנחנו עושים כל דבר כדי להתאים בין רצונות הפרט ויכולות הפרט, לבין התעסוקות.

רענן דינור: אני מודה, אין לנו אין ספור של תעסוקות, ולכן אנחנו מעבירים בוועדת השרים הקרובה, בראשות ראש הממשלה החלטה שמחייבת את החברות הממשלתיות לקלוט אחוז אחד ממועסקיהם בחברות הממשלתיות.

רענן דינור: זה יתן לנו סדר גודל של 500 משרות.

רענן דינור: אני מאמין, לא שוחחתי עם הגברת רוזן, אני מאמין שזה למשל ישפר באופן דרמטי את מגוון היצע התעסוקה שניתן להציע ליועצי גוש קטיף.

אמנון כהן: יכולה להיות דוברת שר התמ"ת, או שר האוצר.

רענן דינור: דיברתי על חברות ממשלתיות, לא דיברתי על משרדי ממשלה.

רענן דינור: לגבי הנושאים שהעלה מאור.

רענן דינור: אני רוצה לחדד כמה דברים.

רענן דינור: הסוגייה של הכללים לקבל דמי אבטלה מובנים לכולם.

רענן דינור: אתה צודק לגבי ה-30%.

רענן דינור: אגב, לא השלמת להגדיל את הבעיה, יש גם בעיה של משך ההכשרה.

רענן דינור: משום שכידוע בדמי אבטלה הם משולמים לפי מכסת ימים של זכאות אישית, ומה לעשות יש קורסים שנמשכים יותר.

רענן דינור: מה הפתרון שיש במינהלת לתעסוקה שלא קיים לגבי אף אזרח במדינה, וקיים לגבי יוצאי גוש קטיף.

רענן דינור: קודם כל לא הגבלנו את משך ההכשרה.

רענן דינור: מה שהוגבל לגבי כל אחד ואחד מאזרחי המדינה כמקבל דמי אבטלה, עבור יוצאי גוש קטיף וצפון השומרון, אין הגבלה על משך ההפשרה.

רענן דינור: אני לא אטען בשום אופן, שאם הדבר שמישהו רוצה לעשות זה להיות רופא, ולדעתו המדינה צריכה לתת לו עשר שנות לימודים באוניברסיטה, אני בשום אופן לא אומר לכם שיש לי יכולת להתגבר על מאוויים מסוג אלה.

רענן דינור: אבל אם קורס נמשך שנה, והזכאות של אותו אדם היא תקופה קצרה יותר, אנחנו בנושא הזה כעדיפות וכמדיניות של עדיפות לא מתחשבנים.

רענן דינור: איפה הבעיה?

רענן דינור: הבעיה היא דמי המחיה בתקופה של ההכשרה.

רענן דינור: אם עומד לרשותו הסתגלות זה ודאי מקל, אם עומד לרשותו דמי אבטלה זה ודאי מקל.

רענן דינור: אנחנו בוחנים עכשיו את האפשרות במקרים מסויימים לתת מלגת קיום כדי לגשר על הפער הזה בין דמי אבטלה לבין השתלמות.

רענן דינור: זה בהתייחס לנקודה הזאת.

רענן דינור: לגבי עובדי הוראה, חד משמעית ההחלטה - - -

אמנון כהן: אולי גם פה יש העדפה בממשלה, שהמפונים יקבלו איזושהי העדפה גם בנושא חינוך יקלטו אותם, יהיו מורות מחליפות.

רענן דינור: אומר לכם מה היתה ההנחייה של אילן כהן, ההנחייה של אילן היתה למשרד החינוך, ואני יודע שכך הם פועלים, שכל מי שעבד לסגלי הוראה כולל עמותות, משרד החינוך מחוייב לתעסוקתו, זו הנחיה שמוכרת לי.

איוב קרא: אנחנו מכירים מורים ומנהלים שנוסעים - - -

רענן דינור: לא כולל עמותות.

אמנון כהן: לא מוכר או כן מוכר?

קריאה: הוא אומר עובדי מדינה בלבד.

אמנון כהן: כולל עמותות הוא אומר, כולל עובדים זמניים.

אורי אריאל: העניין של העמותות ושל הרשויות, עובדים שהם לא עובדי משרד החינוך הם בבעייה, ואין כרגע מחוייבות, יש רצון טוב, אבל אין מחוייבות לפתור להם את הבעיות, אלו בעיות קשות, זה מאות עובדים.

אמנון כהן: נטפל בוועדת החינוך.

רענן דינור: לגבי כמה הערות שהושמעו על ידי חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: אחרי שאתה נוסע לבאר שבע ואתה נמצא שם בגן עדן במלון פרדייס ורואה את אנשי כפר דרום שמהיום הראשון הלכו עם הממשלה, ועד היום לא הגיעו למחוז חפצם, אתה אומר, אם זה גן עדן, מה זה הגיהנום?

אמנון כהן: אנשים שכבר חיים במקום מסויים מספר שנים, אתם מחוברים לכל הרשתות האפשריים מבחינת מדינה, מבחינת משרד הפנים, רשויות מקומיות, מוסדות חינוך.

אמנון כהן: אתם יודעים כמה זמן שוהה כל אחד באותו מקום, כמה זמן הוא חי, ולהקשות עליהם, להמציא מאיזה מכולת קנית, ולהגיד אם השתמשת מחברת חשמל, או לא השתמשת, אלה מחוברים.

אמנון כהן: על זה אבקש גם לתת את הדעת.

אמנון כהן: יש הכל במחשב, הכל מוכח.

אמנון כהן: אולי באמת יש כמה אנשים שרוצים לנצל את החוק לרעה, יכול להיות שמישהו בא חודש-חודשיים, רוצה להגיש עבור 15 שנה.

אמנון כהן: לפני שאתה משחרר כסף, מחתים אותו על הצהרה שכל מה שהוא אומר אמת, רק האמת.

אמנון כהן: במידה והוא לקח משהו שלא מגיע לו, תן לו את כל העונש.

אמנון כהן: למה להקשות על כולם?

אמנון כהן: שכולם לא בסדר, כולם תביאו, כולם תביאו.

אמנון כהן: תחתימו טופס מי בסדר ומי לא בסדר, יקבלו את מה שמגיע לו.

רענן דינור: במקרה זה זו קהילה הגונה.

אמנון כהן: אני לא יודע, אולי יש אחד שתיים.

אליעזר כהן: זוהי קהילה הגונה יוצרת ויצירתית.

אליעזר כהן: חבר הכנסת אורי אריאל העלה מספר נושאים.

רענן דינור: חבר הכנסת אורי אריאל העלה מספר נושאים.

רענן דינור: לסוגיית המעונות, אני לא מכיר את זה, אני אבדוק במה מדובר.

רענן דינור: לגבי נושא של העברת מפעלים, אני רק יכול לומר לך את דעתי האישית.

רענן דינור: כך גם סברתי בצוות שהכין את חוק פינוי-פיצוי, שההעברה צריכה להיות לגבי עדיפות.

רענן דינור: לא יכול להיות שמדינת ישראל כל פעם תגזור אזורי עדיפות בצורה אחרת.

רענן דינור: אבל זו דעתי.

רענן דינור: לגבי עובדים זרים.

רענן דינור: אנחנו בתיאום משרד החקלאות נתנו לחקלאים מקדם של תוספת 70% לתקופת המעבר.

רענן דינור: אולי אתם יודעים, אולי לא, אבל אנחנו ריכזנו את העובדים הזרים מגוש קטיף במשהו שנקרא לו בשם זמני באקו"ם.

רענן דינור: אלא שלא היתה דרישה של החקלאים תקופה ארוכה, ואפשר להבין את זה.

רענן דינור: אז חלקו של הבאקו"ם פוזר, ואנחנו עכשיו מחדשים אותו מחדש.

רענן דינור: אנחנו מחוייבים לכל חקלאי לפי המפתח על מקדם של המכסה פלוס 70%, כפי שנקבע בתיאום עם משרד החקלאות.

רענן דינור: באשר לעובדים פלסטינים, אינני יודע מי נתן - - -

אורי אריאל: בתעשייה יש גם בעיה של עובדים זרים, זה ממש במשרדך.

רענן דינור: כאן הבעיה קצת שונה, אני רוצה לחדד.

רענן דינור: התעשייה אומרת, אנחנו רוצים עכשיו עובדים זרים במקום הפלסטינים.

רענן דינור: זו נקודה שונה לגמרי.

אליעזר כהן: יש מינהרות של יבוא פלסטינים.

רענן דינור: זה לא תחום שאני יכול לעסוק.

רענן דינור: לא מוכרת לי התחייבות של אף גורם, בנושא של לתת עובדים פלסטינים לעסקים ולחקלאים יוצאי גוש קטיף.

רענן דינור: יותר מזה, אני מכיר הנחייה מאוד ברורה של ראש הממשלה, גם הנחייה בתכנית רב-שנתית וגם ספציפית.

אורי אריאל: מה ספציפית?

רענן דינור: שהנושא של עובדים פלסטינים איננו יהיה אחד מכלי השינוע לבעלי עסקים, או לחקלאים יוצאי גוש קטיף.

רענן דינור: יותר מזה, ראש העיר אשקלון, בעניין הזה מוביל במלחמה לדעתי מוצדקת, לא להכניס עובדים פלסטינים למפעלים שנקלטים היום באשקלון.

רענן דינור: מדוע לא עובדים פלסטינים?

רענן דינור: בראש ובראשונה משום שהם לא חסיני סגר.

רענן דינור: הרי מה היתה הטענה הבסיסית לגבי מפעלים בארז, ולאחר מכן היא חוזרת על עצמה בכל וריאציה.

רענן דינור: מי שקבע את כושר הייצור של המפעלים בארז זה החמאס.

רענן דינור: משום שברגע שהיתה פעילות פאח"ע, לא נכנסו אנשים לאזור תעשייה ארז, מאיזור שהשיג 5,000 עובדים פלסטינים, הוא ירד לסדר גודל של 120-130 איש בשנים האחרונות.

רענן דינור: כשטוענים שהממשלה בהחלטתה סגרה את ארז, בוא נהיה אמיתיים.

רענן דינור: מה שקרה בפועל בארז, שלא היה כוח עבודה כתוצאה מכך שלא ניתן היה להכניס עובדים פלסטינים בגלל תהליכים ארוכים מאוד של בידוק.

רענן דינור: הרי זו המציאות כהווייתה.

רענן דינור: אנחנו את המציאות זאת לא רוצים להכניס חזרה לתוך המפעלים יוצאי גוש קטיף והמפעלים שהיו בארץ.

רענן דינור: פעם אחת הם כבר היו בסרט הזה, אין שום סיבה שיהיו פעם שנייה.

אמנון כהן: מה הפתרון?

רענן דינור: במה ששייך לחקלאים ציינתי.

רענן דינור: במה ששייך לתעשייה, ואני אומר את דבריי בהתנסחות מוקפדת כי אני יודע שהיא תרגיז לא מעט אנשים.

רענן דינור: מפעל שעבר, שלא יודע להתקיים בשכר של ישראלים, אפילו עם סיוע של מסלול תעסוקה של המשרד שהוא עד 15% סיוע שכר, שלא יתקיים.

אורי אריאל: את זה צריך להגיד מראש.

רענן דינור: אמרנו מראש.

רענן דינור: אמרנו בכל כנס של תעשייני ארז.

רענן דינור: שאיננו רואים פתרון של העסקה ברמת השכר ששולמה לפלסטינים.

רענן דינור: אני לא מוכן לשלם רמת שכר כזו, למי מאזרחי המדינה, כי קודם כל זו פגיעה בחוק שכר מינימום.

רענן דינור: אנחנו היום בתהליך שבו בכל התעשייה במדינת ישראל יש 1,600 עובדים זרים.

רענן דינור: כל התעשייה במדינת ישראל – עובדים זרים יש 1,600 איש.

איוב קרא: חוקי, אבל לא חוקי יש הרבה.

רענן דינור: אני מדבר על חוקי.

רענן דינור: אני לא מוכן לקדם מהלך שמשמעותו להפעיל סידרה של מפעלים, אפילו יוצאי גוש קטיף שנבנים על העובדים הזרים.

רענן דינור: אנחנו היום במהלכים אינסופיים של הוצאת העובדים הזרים מהתעשייה באמצעות תחליף ישראלים והכשרת ישראלים.

רענן דינור: איזה הגיון ואיזה תבונה יש בלהחזיר את העובדים הזרים לאותם מפעלים של יוצאי גוש קטיף?

אמנון כהן: 15% לגבי - - - כמה זמן - - -

רענן דינור: חמש שנים.

אמנון כהן: חמש שנים, 15%.

רענן דינור: אבל הבעיה של גיא זה לא פער של 15%.

רענן דינור: תשאלו את גיא, הבעיה שלו היא בעיה של 100% ו-150% פער.

רענן דינור: אם גיא היה אומר תשמע, אני רוצה את אותה רמת שכר ששילמתי לפלסטינים שהעסקתי בארז, תאפשר לי אותה באשקלון, סליחה התשובה היא לא.

רענן דינור: הסיבה המרכזית שאסור להשתמש בעבודת פלסטינים, אמרתי קודם, בעיית הסגר.

רענן דינור: אי אפשר לקחת אחריות כמפעל שקצב העובדים הוא לא קצב - - -

אמנון כהן: ביטול תשלום 30% להכשרה מקצועית.

רענן דינור: אמרתי קודם.

רענן דינור: אנחנו מטפלים בנושא של ביטול ה-30%.

אמנון כהן: תודה אדוני המנכ"ל.

אמנון כהן: רציתי לשמוע עוד אנשי מקצוע שלך, ואת מט"י איך הם נערכים, אבל הזמן לרעתנו כרגע.

אמנון כהן: אני אסיים את הדיון הזה כרגע, אנחנו כנראה נעשה דיון המשך.

אמנון כהן: אני מתרשם שמשרדך משתדל לעשות עבודתו נאמנה.

אמנון כהן: כמובן יש בעיות.

אמנון כהן: אדוני, אם יש לך איזשהם חסמים, צריך טיפה לשנות את החקיקה הכללית אולי כהוראת שעה, אולי אד-הוק, ואנחנו עומדים לרשותך.

אמנון כהן: אם השר הייעודי מוכן לטפל בזה, בשמחה רבה.

אמנון כהן: אם הוא יגיד, אני לא יכול, אנחנו עומדים לרשותך, נטפל.

אמנון כהן: להגמיש את הקריטריונים, לתת פה איזשהו פתרון אמיתי, כי כמו שדיברו כאן זה חבית נפץ.

אמנון כהן: אני לא רוצה שיתפוצץ חלילה לכולנו בפרצוף, ואז נאמר למה לא עשינו.

אמנון כהן: אנחנו לרשותך.

אמנון כהן: בכל מה שקשור בנושא מפוני חבל עזה וגוש קטיף, שאינם מצליחים לעבור את הביורוקרטיה שמציבה בפניהם מינהלת סל"ע - חשוב לנו בכל הדיונים שאנחנו מקיימים בנושא המפונים – ועדת הכלכלה קיימה שלושה דיונים ברצף בנושא: פתרונות למפונים בתחום הדיור, חקלאות, תעשייה ותעסוקה.

אמנון כהן: כמובן נמשיך לעכוב ולראות, ועדת הכלכלה הציעה להיות מתווכת בין האזרחים לבין המשרדים לבין המינהלת.

אמנון כהן: במידה ויש אי הבנות או תככים או דברים אחרים, וכמובן לא צריכים להיות עורכי דין שיעמדו בין המפונים לבין המינהלת.

אמנון כהן: המינהלת נוסדה בשביל להיות בקשר עם האזרחים, לשמוע את הבעיות ולטפל במה שאפשר.

אמנון כהן: התרשמנו שהמינהלת בכל הדיונים האלה מציבה בעיות ביורוקרטיות קשות בפני המפונים, מונעת מהם לקבל את הכספים שמגיעים להם על פי החלטות, גם בנושא המקדמות, גם בנושא של דמי הסתגלות, גם בנושא של דמי אבטלה לעצמאים.

אמנון כהן: יש חוק שאומר שלא מגיע לעצמאים, אני מכיר.

אמנון כהן: אבל פה יש עניין שהכרחנו אותו לסגור את העסק, הוא לא סגר, לא פשט רגל, לא קיבל החלטה אישית שלו.

אמנון כהן: אני לרשותכם.

אמנון כהן: אם יש בעיה חקיקתית אנחנו פה.

אמנון כהן: תביאו לנו איזשהו מפתח שבתקופה מסויימת ניתן לאותם עצמאים עד שימצאו את עצמם, עד שנמצא את הפתרון מבחינת הממסד כדי שיוכל לחיות, למה שיהיה מתוסכל.

אמנון כהן: אנחנו מבקשים מכם, מינהלת סל"ע, תעשו עבודה, גם בנושא החקלאות, גם בנושא דיור, גם בנושא תעסוקה.

אמנון כהן: אנחנו לרשותכם, נקדם את זה, ונעמוד מול השרים הרלבנטיים כדי לקדם את החקיקות האלה.

אמנון כהן: כי אם לא, כל אחד מאיתנו חוטא לתפקידו.

אמנון כהן: המינהלת, אני, וכל מי שנמצא במשרדי הממשלה.

אמנון כהן: אנחנו לא רוצים שאנשים שעבדו בצורה מכובדת, וגם תרמו לארגונים שירגישו תחושה קשה.

אמנון כהן: אני לא מאחל לאף אחד מאיתנו לעמוד בתחושות האלה.

אמנון כהן: כולם מבינים מה זה.

אמנון כהן: פה מדובר בסוג של אנשים הכי מכובדים בחברה שלנו.

אמנון כהן: אני מבין שרוצים לנצל את ההזדמנות הזאת כל מיני אנשים לרעה.

אמנון כהן: אבל בשביל כמה אנשים לא לעשות להם את החיים קשים.

אמנון כהן: לשחרר את הכספים, להחתים בטפסים שאפשר להחתים אותם.

אמנון כהן: את כל הביטחונות שלכם לקבל מהם, אבל לא בשביל שניים-שלושה אנשים להגיד לכל הציבור שצריך עוד הוכחה, ועוד הוכחה.

אמנון כהן: קודם כל שהוא יחתום שהוא דובר אמת, אחר כך תשחרר את מה שמגיע, אולי על החשבון, אולי משהו.

אמנון כהן: תן לו בינתיים דמי מחיה, תן לו בינתיים להסתדר.

אמנון כהן: אדוני נציג מינהלת סל"ע, כמו שציינתי, העלו פה טענות קשות, ותוך עשרה ימים תתן תשובות בכל מה שקשור אליך.

אמנון כהן: מה שהיה קשור למנכ"ל הוא נתן תשובות כמה שאפשר.

אמנון כהן: אני מקבל בברכה אדוני המנכ"ל, שביקשת מכמה אנשים שאם לא יבואו על פתרונם שיגיעו אליך.

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, זה בטח לא בעיה של מפעל אחד.

אמנון כהן: אתה תלמד ממנו, ותסתכל בראייה כוללת, יכול להיות שיש חסמים שלא היה צריך לעשות אותם, סתם טופסיאדה, סתם ביורוקרטיה.

אמנון כהן: כל מה שאפשר לעזור לעזור.

אמנון כהן: להסתכל בראייה כוללת כמנכ"ל משרד החשוב ביותר במדינת ישראל למצוא להם פתרונות תעסוקה.

אמנון כהן: אני אומר שאם לאנשים האלה יש קורת גג, יש פרנסה, יכולים לעמוד על הרגליים, יכולים לחיות בכבוד, זה כבר 80% מהעבודה.

אמנון כהן: אני גם תובע משר השיכון דיור זמני ודיור קבע.

אמנון כהן: דיור זמני, זה בסדר, עכשיו חייב להיות קורת גג.

אמנון כהן: הבן-אדם חייב לדעת מה יהיה איתו עוד שנה, שנתיים, שלוש, כי זה גם משליך על התעסוקה שלו.

אמנון כהן: זה גם ישליך אם הוא ישים את המטע שלו שם, אם הוא יעבוד באיזשהו מפעל.

אמנון כהן: זה קשור, זה לא תהליך מיידי.

אמנון כהן: אני מאוד מודה לך שוב על הסיוע שאתה עושה.

אמנון כהן: נהיה בתיאום, תיעזרו בנו בכל מה שקשור לפתרון תעסוקה.

אמנון כהן: תודה רבה על ההשתתפות שלכם, ניפגש בדיונים הבאים.

אמנון כהן: (הישיבה נעולה)