ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 407, 2005-05-16 12:45

שאול יהלום: שלום לכולם, כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אני שמח מאוד לארח את כל הנוכחים.

שאול יהלום: כידוע לכם אנחנו נמצאים ביום שאמור להיות יום חגיגי.

שאול יהלום: זה נקרא "יום השמיעה הארצי", וכולכם מודעים אליו.

שאול יהלום: אנחנו מציינים אותו בסך הכול בפעם השנייה מאז תולדות האנושות.

שאול יהלום: כולם יודעים שכשאנחנו עוסקים בדרגות שונות של ליקויי שמיעה, יש נתונים שמגיעים עד כדי 10% מהאוכלוסייה – ובמקרה כזה מדובר ב-600,000 איש.

שאול יהלום: עם 10% אפשר להפוך עולמות.

שאול יהלום: מהן המטרות שלנו ביום זה?

שאול יהלום: להגביר את המודעות לכך שיש כבדי שמיעה, לסיוע לכבדי שמיעה.

שאול יהלום: כל הציבור צריך להיות שותף להתמודדות עם הנושא הזה.

שאול יהלום: זאת ההזדמנות לומר שכאן בוועדה יש לנו באופן קבוע מכשור לכבדי שמיעה, שיזם ארגון "בקול", ומר קמארה נמצא כאן.

שאול יהלום: מדובר במספר רב של אנשים, ואנחנו מודעים לכך שאם זה אחד מעשרה – הרי זה יכול ליפול על כל אחד מאתנו.

שאול יהלום: כמו שלכל אחד מאתנו יש משקפיים, בסופו של דבר, או בהתחלת דבר, כל אחד מאתנו יכול להגיע למצב שהוא נזקק לסיוע הדרוש לכבדי שמיעה.

שאול יהלום: לכן אנחנו שמחים לציין את היום הזה.

שאול יהלום: נחלק את היום הזה לשני חלקים: נתחיל בחלק המשמח יותר: אנחנו מעניקים אות הוקרה לשני אנשים שמקדישים את חייהם לנושא כבדי השמיעה.

שאול יהלום: כפי שאתם רואים, הכותרת של אות ההוקרה הזה היא "שמיעה טובה – איכות חיים".

שאול יהלום: נקבעה ועדה מיוחדת, של כל העוסקים בנושא, כדי להחליט מי יהיו האנשים שיקבלו את האות.

שאול יהלום: אני מצטער שיושבת-ראש הוועדה, ד"ר שרה זנדברג, אינה יכולה להיות כאן – מסיבות טובות, כיוון שלא מצאה לה מחליף.

שאול יהלום: אבל נמצא כאן יושב-ראש המנהלת יום השמיעה, מר אחיה קמארה.

שאול יהלום: אני מזמין אותו לשבת לידי.

שאול יהלום: הראשונה שתקבל מאתנו את האות היא גב' חנה ירדני.

שאול יהלום: אגיד כמה מילים עליה.

שאול יהלום: חנה החלה בפעילות ההתנדבות עוד בנעוריה, היא נרתמה לפעילות במיח"א, תחילה כחלק מקבוצת נשים שעסקו בעבודות יד לצורך גיוס כספים שנאספו לארגון, שהיה אז בראשית דרכו.

שאול יהלום: חנה הכירה והבינה את חשיבות מיח"א, ותוך זמן קצר למדה את הארגון וצרכיו, והשתלבה בפעילות מעשית בתוכו.

שאול יהלום: היא פעלה בוועדות שונות לקידום נושא חינוך ילדים עם לקות שמיעה.

שאול יהלום: טבעי היה שחנה שנבחרה ליושבת-ראש מיח"א תל-אביב.

שאול יהלום: מאוחר יותר היתה בין מקימי המועצה והיושבת-ראש הראשונה של המועצה הארצית, שהיא עמותת הגג של מרכזי מיח"א, הפועלים בירושלים, בבאר-שבע, בתל-אביב ובחיפה (עם סניף בטבריה), ומטפלים בחינוך ובשיקום ילדים לקויי שמיעה ומשפחותיהם.

שאול יהלום: חנה הצעידה את ארגון מיח"א ועשתה אותו לארגון המשלב בתוכו מתן שירותים וטיפולים בצד ארגון לומד וחוקר.

שאול יהלום: בהיותה אדם חושב, המאמין ביכולתם של הילדים, ידעה חנה לנתב את המשאבים שעמדו לרשותה ולהתמקד בשלושה פרויקטים חשובים ומשמעותיים ביותר: 1.

שאול יהלום: איתור מוקדם, 2.

שאול יהלום: המחקר של מכון סאלד – מעקב אחר ילדים, 3.

שאול יהלום: פרויקט "קשר" – גולת הכותרת: תוכנית להתערבות, שפה ותקשורת לילדים עם לקות שמיעה.

שאול יהלום: כל עבודתה של חנה ירדני נעשתה בהתנדבות, תוך העמדת סטנדרטים מחמירים של יושר והגינות ציבורית, שהיו ועדיין הנם נר לרגליה.

שאול יהלום: חנה הטביעה את חותמה המיוחד במיח"א, פעילותה נשתה באהבה רבה, בחוכמה, ברוח טובה ובהומור המיוחד לה, שסייע לה להתגבר על הקשיים, לגבש רוח צוות ולצעוד בטוחה עם הפנים לעתיד.

שאול יהלום: על כל אלה נמצאה גב' חנה ירדני ראויה לקבל ביום השמיעה הארצי 2005 את אות המתנדב.

שאול יהלום: אני מזמין אותה לקבל את האות מאתנו.

שאול יהלום: כאמור חתומים ד"ר זנדברג, אחיה קמארה ואני.

חנה ירדני: תודה רבה.

שאול יהלום: עכשיו אנחנו ניגשים לפרופ' ג'רי רייכשטיין: ארבע תכונות מרכזיות מאפיינות את פעולתו ההתנדבותית והציבורית של פרופ' ג'רי רייכשטיין: חזון, אופטימיות, נחישות והתמדה.

שאול יהלום: מאז עלייתו לישראל, בשנת 1954, פרופ' רייכשטיין מעורב כמעט בכל התפתחות מרכזית בתחום החינוך והשיקום של תלמידים חירשים וכבדי שמיעה, ובטיפול באנשים לקויי שמיעה מבוגרים.

שאול יהלום: חשובה לא פחות העובדה כי פרופ' רייכשטיין הוא אדם כבד שמיעה מלידה, שאף למד בעצמו כילד בבית-ספר לחירשים.

שאול יהלום: בין שאר הישגיו, יזם בשנת 1958 הקמת תחנה לטיפול בילדים לקויי שמיעה מינקות ועד גיל שש במסגרת ארגון מיח"א בתל-אביב, וניהל אותה במשך כמה שנים.

שאול יהלום: תחנה זו היתה הראשונה מסוגה בארץ, ושימשה מודל לחיקוי להקמת תחנות נוספות, שאכן קמו: בירושלים, בחיפה, בבאר-שבע ועוד.

שאול יהלום: בשנים 1968-1978 המשיך פרופ' רייכשטיין במשימתו, ופיתח בעזרת ארגון "שמע" קשת שירותים למען ילדים לקויי שמיעה בגילאי בית-הספר, תוך התמקדות בניסיון לאפשר שילובם המוצלח והמלא בבתי-ספר רגילים.

שאול יהלום: כדי להכשיר כוח אדם מיומן לחינוך, לשיקום ולשילוב ילדים לקויי שמיעה, יזם וניהל פרופ' רייכשטיין קורס להכשרת מורים מיוחדים לילדים לקויי שמיעה, ומאוחר יותר הקים את המסלול האקדמי להכשרת מורים לילדים לקויי שמיעה בבית-הספר לחינוך באוניברסיטת תל-אביב, ושימש ראש החוג לחינוך מיוחד.

שאול יהלום: גם לאחר פרישתו לא קפא על השמרים, והגה את הקמת "בקול" – ארגון כבדי שמיעה ומתחרשים בישראל, הארגון היחיד של כבדי שמיעה בוגרים ולמענם.

שאול יהלום: הוא משמש כיום היושב-ראש שלו, ומתווה את דרכי הפעילות למען נגישות, הגברת מודעות ומניעת אפליה של אנשים לקויי שמיעה.

שאול יהלום: פרופ' רייכשטיין הוא אדם של חזון, אמונה ועשייה.

שאול יהלום: הוא יודע, וידע תמיד, לזהות את החסכים המונעים שילוב של ילדים ומבוגרים כבדי שמיעה.

שאול יהלום: הוא פיתח מענים ותשובות לצרכים אלו, והכול מתוך תחושה של שליחות והיכולת לגייס שותפים רבים וטובים לדרך ארוכה ומיוחדת.

שאול יהלום: על כל אלו, ועל פעילות רבה נוספת, נמצא על-ידי אותה ועדה פרופ' ג'רי רייכשטיין ראוי לקבל את אות ההוקרה ביום השמיעה הארצי 2005.

שאול יהלום: אני מזמין אותך, בבקשה.

שאול יהלום: יישר כוח.

שאול יהלום: האם יש לארגונים נציגים שרוצים לומר כמה מילים?

ג'רי רייכשטיין: אני רציתי לומר כמה מילים.

ג'רי רייכשטיין: רציתי רק לומר תודה.

שאול יהלום: זה קצר מדי, אולי תאמר עוד כמה דברים.

ג'רי רייכשטיין: אילולא קמתי, הייתי יושב ואומר תודה.

ג'רי רייכשטיין: אבל אני מוכרח.

ג'רי רייכשטיין: אני מודה לכם, לוועד של יום השמיעה, לך אחיה ולך יושב-ראש הוועדה, על ההוקרה שניתנה לי היום.

ג'רי רייכשטיין: נהניתי מכל ילד.

ג'רי רייכשטיין: מאז עלייתי ארצה נהניתי מהעבודה שלי.

ג'רי רייכשטיין: יכולתי לתרום ולעשות את מה שרציתי לעשות רק משום שהיו עוד הרבה אנשים מסביב.

ג'רי רייכשטיין: לא יכולתי לעשות שום דבר במיח"א בלי ד"ר קורין וכל האמצעים שהם גייסו כדי להקים את התחנה.

ג'רי רייכשטיין: לא יכולתי לעשות שום דבר שם בלי ד"ר מזור, שגייס את הכסף ב"שמע" – לבניין שיש היום, לשירותים ועוד.

ג'רי רייכשטיין: ואני יכול להמשיך עוד, אבל לא אעשה את זה.

ג'רי רייכשטיין: מה שכן חשוב הוא שהיו הרבה אנשים שהיה נחמד לעבוד אתם, נהניתי לעבוד אתם.

ג'רי רייכשטיין: למשל ב"בקול", למשל – המנכ"ל הוא האדם שמגיע לו כל הקרדיט.

ג'רי רייכשטיין: יום אחד באתי אליו ואל עוד כמה אנשים עם רעיון, אבל הצעירים עשו את זה.

ג'רי רייכשטיין: תודה רבה.

ג'רי רייכשטיין: אני מאחל שתימשך כל העבודה שעשינו עד היום עם ילדים ומבוגרים חירשים וכבדי שמיעה.

ג'רי רייכשטיין: אני מקווה שנמשיך לשפר את איכות החיים של כל האנשים לקויי השמיעה, כולל שלי.

ג'רי רייכשטיין: תודה רבה.

שאול יהלום: תודה, אנחנו רוצים לברך גם את הרעיה, גב' לאה, שנמצאת כאן, ובוודאי שותפה להרבה דברים, כמנהג הרעיות הטובות.

שאול יהלום: נשמע כמה מהנוכחים.

תלמה הרצנו: אני קלינאית תקשורת ראשית של משרד הבריאות.

תלמה הרצנו: עונג הוא לי להיות כאן היום.

תלמה הרצנו: כל כך הרבה שנים קשורות בשני האנשים האלה.

תלמה הרצנו: מר ג'רי רייכשטיין היה המורה שלי בבית-הספר ללימודי הפרעות בתקשורת.

תלמה הרצנו: גב' חנה ירדני ליוותה אותי, בחרה בי ודחפה אותי לפרויקט של איתור מוקדם של ילדים עם לקויות שמיעה ותקשורת.

תלמה הרצנו: זה פרויקט שנעשה ביוזמה ובדחיפה של חנה ירדני, דרך ארגון מיח"א, ואחר כך משרד הבריאות אימץ אותו.

תלמה הרצנו: אני כקלינאית תקשורת הגעתי דרך הפרויקט הזה, ובאמצעות האמונה הגדולה של חנה בפרויקט.

תלמה הרצנו: חנה היא אשת מקצוע, אבל היא חברה כל כך טובה, שאני פשוט מרגישה מבורכת.

תלמה הרצנו: אני שמחה מאוד להיות במעמד הזה.

שאול יהלום: תודה רבה.

גבי בלום: אני מופיע כאן גם כחבר וגם כמתנדב בנושא קידום נגישות לאנשים עם לקות שמיעה.

גבי בלום: אני מכיר את ג'רי רק 60 שנה.

גבי בלום: התחלנו יחד, הוא היה מדריך שלי.

שאול יהלום: הכרתם לפני שנולדתם?

גבי בלום: כמעט.

גבי בלום: הוא היה מדריך שלי במחנה קיץ של תנועת הבונים בארצות-הברית.

גבי בלום: ברור שהמשכנו את הקשר במשך כל השנים.

גבי בלום: הוכחה לאמונה שלו וליכולת שלו היא העובדה שכשיצאתי לפנסיה הוא נידב גם אותי לנושא.

גבי בלום: אני מאחל לו כל טוב, והמשך בפעילות הברוכה הזאת.

גבי בלום: כל טוב לכולכם, העושים במלאכה יום-יום.

שאול יהלום: תודה רבה.

רחל זוהר: אני ממיח"א.

רחל זוהר: אני לא יכולה שלא לומר שמי שהביא אותי למיח"א היא גב' חנה ירדני.

רחל זוהר: היא פתחה בפני ובפני הרבה אנשים צוהר לעולם מרתק ומעניין, שזקוק להרבה עשייה.

רחל זוהר: אני חושבת שהעשייה של הארגונים ושל האנשים שעומדים ותומכים בהם ב-10-15 השנים האחרונות נותנת את אותותיה.

רחל זוהר: זה הכול בזכות אנשים נהדרים.

רחל זוהר: אני רוצה להאיר פן אחד שלא כל כך הוזכר כאן, והוא עניין ההתנדבות נטו.

רחל זוהר: חנה היא מתנדבת במלוא מובן המילה.

רחל זוהר: זהו דור של מתנדבים, והוא הולך ותופס גוון אחר.

רחל זוהר: אלו מתנדבים שעושים זאת לא למען כבוד, לא למען תמורה, לא למען הוקרה.

רחל זוהר: אפילו למעמד הזה היה קשה להביא אותה, כי "מה פתאום, אני לא עשיתי שום דבר".

רחל זוהר: אני חושבת שהתברכנו בעשייה של חנה, ובאנשים כמו חנה במיח"א ובארגונים האחרים.

רחל זוהר: אני מקווה שנמשיך ונתברך באחרים.

רחל זוהר: חנה מגלמת את ההתנדבות נטו.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: אני מודה גם למברכים.

שאול יהלום: בדרך כלל כשנותנים אותות או פרסים מתכוונים למקבלי הפרס, אבל בין השאר גם מכוונים לכך שמקבלי הפרס הם מעין דמויות מופת, כדי שאנשים אחרים יראו וילמדו.

שאול יהלום: בזכות ההסתכלות עליכם וההוקרה לכם אנחנו כולנו נעשה דברים טובים יותר, נפעל יותר בהתנדבות, ויותר במסירות.

שאול יהלום: על כך אנחנו מודים לכם – לא רק על פעילות

שאול יהלום: כם, אלא גם על כך שאתם, מקבלי הפרס, משמשים לנו מורי דרך.

שאול יהלום: שוב תודה רבה.

שאול יהלום: בכנסת אין לנו הפריבילגיה לערוך רק ישיבות חגיגיות.

שאול יהלום: אנחנו צריכים לעסוק בעוד נושא.

שאול יהלום: הנושא שלנו הוא הסיוע שהמדינה נותנת לאנשים בנוגע למכשירי שמיעה.

שאול יהלום: לפני המוזמנים יש מסמך רקע, שהכין מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אחיה קמארה: כמו שכתוב במסמך, שהספקתי להציץ בו, 10% מהאוכלוסייה מוגדרים כאנשים כבדי שמיעה.

אחיה קמארה: בזמן הלידה מדובר על 1-1.2 מקרים של ילדים לקויי שמיעה לכל 1,000 לידות.

אחיה קמארה: אבל מעל גיל 65 אחד מכל שלושה אנשים הוא אדם כבד שמיעה.

אחיה קמארה: בגיל 70 זה כבר 50% מהאוכלוסייה.

אחיה קמארה: רוב רובם של האנשים לקויי השמיעה הם כבדי שמיעה, כלומר הם יכולים להיעזר בערוץ השמיעתי בצורה כזאת או אחרת, עם מכשירי שמיעה ואביזרי עזר.

אחיה קמארה: לגבי אנשים חירשים, הנעזרים בעיקר בערוץ הוויזואלי – קריאת שפתיים או שפת סימנים – יש כ-10,000 אנשים כאלה בישראל.

אחיה קמארה: רוב לקויי השמיעה מתביישים להשתמש במכשירי שמיעה, מתביישים להגדיר עצמם כאנשים כבדי שמיעה.

אחיה קמארה: וכמו שהרבה מהנוכחים כאן יודעים, זה בניגוד לבעלי משקפיים.

אחיה קמארה: לא הצלחנו לגרום לכך שמכשיר השמיעה יהיה אביזר רפואי שאין בלתו, ושאנשים צריכים להתבייש בו.

אחיה קמארה: זאת בעצם המטרה של יום השמיעה: לגרום לכך שהציבור יפסיק להתבייש בירידה בשמיעה.

שאול יהלום: מי אמר שאנשים לא מתביישים במשקפיים?

שאול יהלום: קודם כול, אתה רואה את ההתפתחות העצומה של העדשות.

שאול יהלום: כל רופא יגיד שעדשות הן פחות בריאות ממשקפיים, ואף-על-פי כן מוציאים על זה הון תועפות, והאנשים מקבלים מזה התכווצויות שרירים.

שאול יהלום: לפעמים רואים כלבים בצורת אנשים, שזוחלים על השטיחים כדי לחפש את העדשה שנפלה.

שאול יהלום: אפשר גם לראות את התפתחות האחרונה בניתוחי הלייזר.

שאול יהלום: גם כאן עוד אין הרבה ידע, עוד לא יודעים שזה לא גורם לנזקים, ורואים איך אנשים משלמים הון כסף.

אחיה קמארה: עוד לא הגענו לזה שבמכשירי השמיעה יש מותגים כמו "איב סן לורן", ודוגמנים ודוגמניות מציגים אותו בגאווה, כמו משקפיים.

אחיה קמארה: וגם פה בחדר יש אנשים שמשתמשים במשקפיים, אך יש כאן כמה אנשים כבדי שמיעה – לא אוציא אותם מהארון – שאין להם מכשירי שמיעה.

קריאה: הרבה נבדקו אצלנו היום, במסגרת בדיקות השמיעה שעשינו.

קריאה: הם אמרו שהם יודעים שיש להם ירידה בשמיעה, בגלל הצבא, בגלל חשיפה לרעש, ובכל זאת הם לא מעוניינים להשתמש במכשיר שמיעה.

שאול יהלום: זה במודע: אנשים לא רוצים לשמוע את כל מה שאומרים להם.

שאול יהלום: זאת אחת התכונות היותר טובות.

אחיה קמארה: בארץ רק 20% מכבדי השמיעה משתמשים במכשירי השמיעה.

אחיה קמארה: אלו לא נתונים רשמיים, כי איננו מצליחים לגלות נתונים – לא באמצעות קופות החולים ולא באמצעות משרד הבריאות.

אחיה קמארה: זאת אף-על-פי שביקשנו פעמים רבות נתונים על מכשירי השמיעה שנמכרים בשנה.

אחיה קמארה: ההערכות הלא רשמיות הן שמדובר ב-12,000-20,000 מכשירי שמיעה בשנה.

אחיה קמארה: רק כדי לסבר את האוזן, בדנמרק יש 5 מיליון תושבים, ונמכרים שם 70,000 מכשירי שמיעה בשנה.

אחיה קמארה: בישראל יש 7 מיליון תושבים, ובמקרה הטוב נמכרים 20,000 מכשירי שמיעה בשנה.

שאול יהלום: אולי זה הים הצפוני.

אחיה קמארה: הרעש שם מפריע להם.

תלמה הרצנו: אבל צריך לבדוק את הדמוגרפיה שם.

תלמה הרצנו: הגילאים שונים, וזאת הסיבה.

תלמה הרצנו: אחוז הקשישים שם גבוה בהרבה.

שאול יהלום: מספרים על שני ישראלים שירדו מהארץ לכמה עשרות שנים, והקימו קיוסק ליד מפלי הניאגרה.

שאול יהלום: הם חזרו ארצה אחרי 20-30 שנה, וראו שיש להם שקע בראש, והאוזניים שלהם בלטו.

שאול יהלום: לא הבינו מה זה.

שאול יהלום: התברר שבכל בוקר הם קמו ואמרו: מה זה הרעש הזה?

שאול יהלום: אה, מפלי הניאגרה.

שאול יהלום: אבל אל תשווה למה שקורה בחוץ-לארץ, יש שם כל מיני תופעות.

קריאה: יש שם סבסוד גדול.

אחיה קמארה: יש כמה סיבות לכך שבדנמרק נמכרים כל כך הרבה מכשירי שמיעה: ראשית, המודעות שם גדולה יותר.

אחיה קמארה: שנית, המדינה מממנת מכשירי שמיעה, וברור שיותר אנשים יכולים לרכוש אותם.

אחיה קמארה: בארץ עד גיל 18 יש תמיכה יפה ברכישת מכשירי שמיעה.

אחיה קמארה: מגיל 18 כמעט אין מימון.

אחיה קמארה: באמצעות סל הבריאות מקבלים 625 ש"ח עבור מכשיר שמיעה.

אחיה קמארה: באמצעות ביטוחים משלימים, וזה תלוי בקופה, מקבלים 1,000-3,000 ש"ח למבוטחי ביטוח משלים.

אחיה קמארה: כמובן, אדם שאין לו ביטוח משלים, ואנחנו יודעים שזה המצב בקרב השכבות היותר חלשות באוכלוסייה, אין לו סיוע מעבר ל-625 ש"ח.

אחיה קמארה: אם כי, בעקבות הפגנת החירשים לפני כמה שנים, יש מספר מסוים של אנשים שעומדים בקריטריונים מסוימים שמקבלים סיוע של 3,000 ש"ח פעם בארבע שנים ועוד דמי תקשורת.

אחיה קמארה: אלו אנשים שירדה להם השמיעה לפני גיל שלוש, ויש להם ירידה של למעלה מ-70 דציבלים באוזן הטובה.

אחיה קמארה: אבל זו אוכלוסייה קטנה מאוד, יחסית למספרים העצומים של לקויי השמיעה.

שאול יהלום: כמה עולה מכשיר שמיעה?

אחיה קמארה: מכשיר שמיעה עולה 3,000-12,000 ש"ח.

אחיה קמארה: המכשירים היקרים הם המכשירים הדיגיטליים.

אחיה קמארה: רוב האנשים זקוקים לשני מכשירי שמיעה, כלומר צריך להכפיל את המספרים.

אחיה קמארה: זאת הוצאה גדולה מאוד.

אחיה קמארה: מחליפים את מכשירי השמיעה פעם בארבע שנים, בערך, אם רוצים לעמוד בחידושים הטכנולוגיים ולהישאר בתקשורת טובה עם הסביבה.

שאול יהלום: ד"ר דור, ספר לנו איך משרד הבריאות רואה את הדברים.

מיכאל דור: גב' הרצנו, קלינאית התקשורת הראשית של המשרד, תציג את הנושא.

מיכאל דור: היא מבינה בכך הרבה יותר ממני.

תלמה הרצנו: גם אני אחלק את זה מבחינת הגילאים, ואתייחס גם למכשירי הגברה, לא רק למכשירי שמיעה אישיים.

תלמה הרצנו: לגבי מכשירי הגברה, עד שנת 2002 תרומת המשרד היתה באמת נמוכה: 1,500 ש"ח עד 2000 ש"ח, במקרים מאוד קיצוניים.

תלמה הרצנו: בשנת 2002, בעקבות עזרת השר דהן, הקדשנו מתוך המשרד 7 מיליון ש"ח לנושא מכשירי השמיעה.

תלמה הרצנו: היום כל ילד, מלידה עד גיל 18, מקבל השתתפות של 3,000-3,500 ש"ח לשני מכשירים.

תלמה הרצנו: קיימת גם ועדת חריגים.

קריאה: זה הסכום לכל מכשיר.

תלמה הרצנו: נכון, אפשר להגיע עד 7,000 ש"ח.

תלמה הרצנו: יש ועדת חריגים, ולעתים רחוקות מאוד היא מסרבת להשתתף במימון מכשיר שמיעה אם קרה לו משהו.

תלמה הרצנו: נוסף על כך, יש מכשיר הגברה, שלדעתי הוא חיוני לכל ילד שיש לו מכשיר שמיעה, והוא מערכת FM.

תלמה הרצנו: כאן המשרד משתתף ב-5,500 ש"ח פעם בחמש שנים.

תלמה הרצנו: כלומר, גם מבחינת התדירות וגם מבחינת גובה הסכום, אני חושבת שיש כאן השתתפות נאה של המשרד.

תלמה הרצנו: נוסף על כך, בסל השירותים נכלל במלואו ניתוח השתל והשתל לילדים.

תלמה הרצנו: אנחנו מדברים על סכום של 24,000-26,000 דולר לכל מקרה.

תלמה הרצנו: מותר לעשות זאת עד פעמיים באותה אוזן, אם יש צורך בכך.

תלמה הרצנו: זה כולל את כל החלקים הנלווים המתבלים.

שאול יהלום: כמה מכסים מזה?

תלמה הרצנו: כיסוי מלא.

תלמה הרצנו: המשרד מכסה את כל העלויות.

תלמה הרצנו: זה ניתוח שתל השבלול.

שאול יהלום: אין הבדל בין קופות החולים?

תלמה הרצנו: זה בסל הבסיסי בחוק.

תלמה הרצנו: היום למעלה מ-50% מהילדים שיש להם ליקוי שמיעה עוברים ניתוח שתל.

תלמה הרצנו: אנחנו מדברים על מספרים גדולים מאוד.

שאול יהלום: גם העניין הזה הוא עד גיל 18?

תלמה הרצנו: כן.

תלמה הרצנו: נוסף על כך, ילד שעובר ניתוח שתל זקוק לעתים גם למכשיר שמיעה וגם למערכת FM.

תלמה הרצנו: המשרד משתתף בהם.

תלמה הרצנו: הייתי מאושרת אם המשרד היה אומר שאפשר לכסות 100% של המכשור, גם של ילדים עם מכשירי שמיעה.

תלמה הרצנו: אך זאת לא המציאות.

תלמה הרצנו: אני לא מכירה ילד בישראל שהולך ללא מכשיר שמיעה, וזה בעזרת ארגונים כמו מיח"א ו"שמע".

תלמה הרצנו: מה שהמשרד לא נותן – הארגונים נותנים, וההשתתפות שלהם מדהימה.

תלמה הרצנו: לגבי מבוגרים, אני מציעה להגיש לוועדת הטכנולוגיות את נושא מכשירי השמיעה.

תלמה הרצנו: מדובר ב-625 ש"ח בשנה.

תלמה הרצנו: אם ימצאו את הנוסחה המתאימה, ויקבעו סיוע פעם בארבע שנים, אפשר יהיה לצרף את הסכומים, ואז זה לא יעלה כסף.

תלמה הרצנו: לא תהיה הוצאה תקציבית.

תלמה הרצנו: הקופה תוכל לתת החזר פעם בשלוש שנים או בארבע שנים, במכפלה של הסכום הזה.

תלמה הרצנו: אבל את זה צריך להגיש לוועדת הטכנולוגיות.

שאול יהלום: מה הסיבה לכך שבגיל 18 מפסיקים את התקצוב?

שאול יהלום: האם ההנחה היא שהאדם עובד?

שאול יהלום: מה הרציונל להפסקת הסיוע בגיל 18?

שאול יהלום: ומה קורה אם יש צורך בניתוח, שעולה עשרות אלפי דולרים, בגיל 30 דווקא?

תלמה הרצנו: העניין הזה הוגש לוועדת הטכנולוגיות, ולא עבר.

תלמה הרצנו: ניתוח השתל למבוגרים הוגש לוועדת הטכנולוגיות של משרד הבריאות, של סל הבריאות.

מיכאל דור: אני מבהיר שפעם בשנה אנחנו מקבלים הקצבה מיוחדת, מעבר לתקציב משרד הבריאות.

מיכאל דור: השנה היה לנו מזל גדול הרבה יותר בתחום זה.

מיכאל דור: אנחנו מנסים להכניס לשם את כל חידושי הרפואה, ובוודאי את הדברים שהם אינם בדיוק חידושי רפואה אבל אינם בסל.

מיכאל דור: על סכום של כ-200 מיליון ש"ח הקצבה מתחרות טכנולוגיות ב-2 מיליארד ש"ח.

מיכאל דור: כמובן, זו החלטת המחוקק כמה ניתן להוסיף בכל שנה.

שאול יהלום: ד"ר דור, מה עומד כרגע על הפרק לגבי מבוגרים?

שאול יהלום: מה קורה כרגע אם אדם צריך שתל?

שאול יהלום: ניקח את הצעירים, אפילו: הם לא צריכים שתל חדש אחרי כמה זמן?

שאול יהלום: זה טוב לכל הזמן?

תלמה הרצנו: לא.

קריאה: למה לא?

שאול יהלום: אבל ברור שיש מקרים שאדם מבוגר צריך את הניתוח.

שאול יהלום: אולי שמיעתו נחלשת, או אולי מגלים שעכשיו הניתוח יכול לעזור לו?

תלמה הרצנו: המשרד מאפשר ניתוח פעמיים, זה לגבי ילדים עד גיל 18.

קריאה: לגבי מבוגר, בסל כלול הסכום של 30% מעלות הניתוח בלבד, ללא אביזרי עזר.

שאול יהלום: יש נציגים לקופת חולים כללית, לאומית ומכבי.

שאול יהלום: קופת חולים מכבי לא מכסים יותר במצבים האלה?

חנה ביבי: מעל גיל 18 הכיסוי הוא של 30% עבור השתל.

חנה ביבי: אנחנו מממנים את הבלאי.

קריאה: בביטוח המשלים.

שאול יהלום: מה זה בלאי?

חנה ביבי: אם מתקלקל חלק כלשהו.

חנה ביבי: השתל עצמו לא מתקלקל כולו, לא היו לנו מקרים כאלה.

קריאה: זה יכול להיות.

קריאה: יש אחריות של עשר שנים.

שאול יהלום: טיפלתי במקרה של אדם מבוגר שמבוטח במכבי לפני כמה שבועות.

שאול יהלום: קופת החולים התנתה את הסיוע בכך שהניתוח יהיה בבית חולים ציבורי ולא פרטי.

שאול יהלום: זה ידוע לך?

חנה ביבי: לא, בביטוח המשלים מאפשרים גם בית חולים פרטי.

קריאה: אבל יש כמה דברים שצריך לציין.

שאול יהלום: לקופת חולים כללית משנה איפה עושים את הניתוח?

טובה ארצי: עד כמה שאני יודעת עושים את זה בתל השומר, אפשר בכל בית חולים.

שאול יהלום: והסכום יינתן בכל מקרה?

מיכאל דור: לא, יש הגבלה: לא בבתי חולים פרטיים.

מיכאל דור: בבתי חולים ציבוריים – כן.

שאול יהלום: מה אכפת לכם אם זה בבית חולים פרטי?

מיכאל דור: זה אכפת לקופה.

מיכאל דור: לקופה יש הסדרי תשלום גלובליים עם בתי החולים בכל אזור.

מיכאל דור: יציאה לבית חולים פרטי מגדילה עלות.

שאול יהלום: אבל נותנים שליש בכל מקרה.

מיכאל דור: עדיין.

שאול יהלום: אני אומר לך במפורש שטיפלתי במקרה של אדם שמבוטח בקופת חולים מכבי.

שאול יהלום: הוא היה יכול לקבל את השתל, אבל בבית חולים רגיל הוא נאלץ להמתין חצי שנה לניתוח.

קריאה: אין כרגע בית חולים פרטי,

מיכאל דור: בית חולים "הדסה" הוא ציבורי, ושם עושים ניתוחים מטעם כל הקופות.

שאול יהלום: בבית חולים פרטי הוא קיבל תור בתוך שבוע.

שאול יהלום: למה להוציא את הנשמה?

מיכאל דור: אני מנסה לשכנע את הקופות לעשות זאת במקרים מסוימים.

מיכאל דור: לפעמים מסרבים מסיבות כספיות.

שאול יהלום: אבל ממילא מחזירים רק שליש.

שאול יהלום: נותנים את הכסף לאדם.

שאול יהלום: האדם עושה את הניתוח בעצמו, ואז מחזירים לו שליש.

שאול יהלום: אין לו שום הסדר.

שאול יהלום: הרי זה שליש מתקרה מסוימת.

שאול יהלום: למה לא לאפשר את הניתוח בכל מקום שהאדם רוצה בו?

שאול יהלום: כמו שלא בסדר לעשות הסכמים עם בתי החולים לגבי ניתוחי לב, שאומרים: תן לי הנחה בבית החולים ואני אביא לך לקוחות.

שאול יהלום: זה לא בסדר.

שאול יהלום: זה אסור שיהיה.

שאול יהלום: אני מבקש לבדוק את זה.

מיכאל דור: אני מבקש לקבל את פרטי המקרה.

שאול יהלום: במקרה הזה קופת חולים מכבי נתנה הנחיה שלא משנה איפה הניתוח, מכאן ואילך האדם יקבל את אותו הסכום.

שאול יהלום: אבל נחזור למכשירי השמיעה.

שאול יהלום: אני חוזר לבעיה: כאשר מדובר במבוגרים אחרי גיל 18 יש בעיה קשה והיא השתתפות קטנה מאוד.

שאול יהלום: ד"ר דור אומר שזאת הבעיה של סל הבריאות.

שאול יהלום: אבל כאן יש כמה רעיונות.

שאול יהלום: קודם כול, מציעים לשנות את החוקים: אומרים לאנשים שבכל שנה הם מקבלים 625 ש"ח.

שאול יהלום: אפשר להחליט שאם האדם לא לוקח את זה, זה מצטבר לזכותו.

שאול יהלום: כך הוא יכול לקבל 3,000 ש"ח פעם בארבע שנים.

שאול יהלום: כלומר, בכסף הקיים ובהנחיות הקיימות אפשר לבוא לקראת האנשים.

שאול יהלום: מה שאחר כך, זה חלק מהמאבק.

מיכאל דור: זה עלה בישיבה קודמת.

מיכאל דור: בעקבות הישיבה כתבתי מכתב לוועדת טכנולוגיות.

מיכאל דור: בכל זאת אנחנו צריכים אישור של הוועדה הזאת בעניין הזה, גם אם אין תוספת עלות.

מיכאל דור: ובינינו, כשאיש לא שומע, זה כמובן יעלה יותר.

מיכאל דור: אבל הקופה צריכה לספוג את זה, לדעתי.

שאול יהלום: מתי ידונו בזה?

מיכאל דור: בדיון הקרוב.

מיכאל דור: אנחנו מגישים בקשות עד יוני.

מיכאל דור: זה יידון עד ינואר.

שאול יהלום: ד"ר דור אומר שיש בקשה של משרד הבריאות לקבל אישור מוועדת הטכנולוגיות, שמה שקורה יצטבר על פני שנים.

שאול יהלום: כך נוכל להקל.

תלמה הרצנו: אני מציעה לארגון "בקול", להגיש גם הוא את הבקשה לוועדת הטכנולוגיות.

תלמה הרצנו: אנחנו נעזור להם, במידת האפשר, בכל הטפסים.

תלמה הרצנו: אני מבקשת שהיוזמה תצא משם.

שאול יהלום: מנכ"ל "בקול" יהיה בקשר עם גב' הרצנו כדי לעזור בעניין הזה.

רחל זוהר: אני רוצה להעלות בעיה שלא עלתה כאן, ולהחזיר את הדיון לנושא ילדים בגיל הרך, ילדים עד גיל שלוש.

רחל זוהר: ילדים שנמצאים מתאימים לקבל מכשיר – והיום אנחנו יודעים ששתל הוא בעצם מכשיר שמיעה – מקבלים השתתפות מלאה מהמדינה.

רחל זוהר: כלומר, היום ניתוח השתל ממומן על-ידי המדינה.

רחל זוהר: ילדים אחרים, שמאובחנים כמי שאינם מתאימים לשתל אלא למכשירי שמיעה אחרים, מקבלים את אותה השתתפות שהזכירה גב' הרצנו, שהיא בגובה 50% מעלות המכשירים.

רחל זוהר: אנחנו במיח"א נותנים לילדים שעוברים את תהליך האבחון מכשירי שמיעה בהשאלה, מכספי תרומות.

רחל זוהר: יש הורים שגם אחרי השתתפות של 50% אינם יכולים לרכוש מכשירים לילדיהם.

רחל זוהר: לפעמים המכשירים מושאלים אצל ההורים במשך חצי שנה, וילדים אחרים לא מקבלים מכשירים.

רחל זוהר: אני פונה לוועדה בבקשה לעשות חשיבה מחודשת.

רחל זוהר: אנחנו יודעים שההתערבות בגיל הרך, בשנים הראשונות, ההתערבות הזאת תשנה את מהלך חיי הילד.

רחל זוהר: דין מכשיר שמיעה – דיגיטלי, אנלוגי, לא משנה – כדינו של שתל, לפחות לגבי המכשיר הראשון.

רחל זוהר: שדינו של המכשיר הראשון יהיה כדין שתל, מבחינת המדינה.

רחל זוהר: למה הורה שילדו אינו מתאים לעבור ניתוח שתל לא יכול לקבל את אותה זכות?

רחל זוהר: יש הורים שלא מצליחים לקנות מכשירי שמיעה.

רחל זוהר: מכשיר דיגיטלי עולה היום 7,000 וזה בלי FM.

רחל זוהר: ההורה מקבל השתתפות של 7,000 ש"ח בסך הכול, לפעמים קצת יותר, במקרים מיוחדים.

רחל זוהר: אנחנו מפנים אותם לכל מיני קרנות ומקומות.

רחל זוהר: עוברים חודשים.

רחל זוהר: הילד מגיע לגיל שנה וחצי או שנתיים, ואיכות השמיעה שלו לא דומה למה שהיה יכול להיות אילו קיבל מכשיר.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: מה ההיגיון לממן ניתוח שתל, שהוא יקר כל כך, ולא לממן מכשירים באופן מלא?

שאול יהלום: יש אנשים שהשתל לא מתאים להם, אבל המכשיר כן מתאים להם, וזה הרי עולה למדינה הרבה פחות.

שאול יהלום: למה שם קובעים רק 50%?

מיכאל דור: אני לא יודע אם אוכל להסביר את ההיגיון.

מיכאל דור: זה פשוט נמצא בסל השירותים בצורה הזאת, וכל הניסיונות שלנו להכניס זאת לסל נתקלים בוועדת הטכנולוגיות.

שאול יהלום: מדי פעם בפעם אנחנו יושבים עם ועדת הטכנולוגיות.

שאול יהלום: אנחנו לוחמים בכל נושא סל התרופות.

שאול יהלום: אני מבקש מאוד שיוגש אלינו נייר, שיוכן על ידכם, עם המחלקה לטכנולוגיות של המשרד.

שאול יהלום: כך נדע כמה זה עולה, במה מדובר.

שאול יהלום: שיהיה לנו איזה שהוא מושג.

שאול יהלום: תגישו לנו את החומר, ובאחת הישיבות נעלה גם את זה.

שאול יהלום: עד היום נאבקנו הרבה.

שרה טנא: יש כאן דבר מוזר.

שרה טנא: הילדים מקבלים ממשרד הבריאות, וקופת החולים לא משתתפת.

שרה טנא: אצל המבוגרים זה הפוך: קופת החולים משתתפת אך משרד הבריאות משתתף במעט מאוד.

שרה טנא: ראיתי במסמך כאן שרק קופת חולים אחת, קופת חולים לאומית, מתייחסת גם לילדים עד גיל 18.

שרה טנא: בעצם ילדים, שמשלמים עבורם קופת חולים, לא מקבלים את מה שהמבוגרים מקבלים.

שרה טנא: יש כאן משהו לא הגיוני: אולי אפשר לחבר את ההשתתפויות, גם של קופת החולים וגם של משרד הבריאות, כדי ליצור משהו הגיוני יותר מבחינת ההשתתפות המוסדית?

שרה טנא: הרי לא משנה איך קוראים להשתתפות זו.

שרה טנא: כך זה יהיה דומה לכולם, מגיל אפס ועד גיל מבוגר.

שאול יהלום: קודם כול, אני מברך את קופת חולים לאומית.

שאול יהלום: כל דבר כזה הוא לטובה.

שאול יהלום: כל קופת חולים שחורגת מסל הבריאות ונותנת יותר, אנחנו מברכים על זה.

שאול יהלום: יישר כוח.

שאול יהלום: אני פונה לד"ר דור.

שאול יהלום: אם אפשר יהיה לשנות משהו בדברים האלה, אנחנו לרשותכם.

שאול יהלום: אני חוזר ואומר, אחת לכמה חודשים אנחנו יושבים עם הוועדה.

שאול יהלום: אני מבקש לקבל מסמך שמפרט את העלות ואת מה שקורה.

אורן דבוסקין: אני עומד לעבור השתלה שבלולית בעוד שלושה שבועות.

אורן דבוסקין: השתלים הם מה שמאפשר לנו להיות אנשים שווים בחברה.

אורן דבוסקין: הייתי קצין בצה"ל, סיימתי לימודים אקדמיים, היום אני עובד בחברת מחשבים.

אורן דבוסקין: בלי כל הסיוע של משרד הבריאות ושל קופות החולים לא הייתי מצליח להגיע לדברים האלה.

אורן דבוסקין: התחרשתי בגיל מבוגר דווקא.

אורן דבוסקין: התגייסתי לצבא בגיל 18 כרגיל, ורק אז החלה ההידרדרות החריפה בשמיעה שלי.

אורן דבוסקין: היום אני נתקל בקשיים עצומים לממן את ניתוח השתל.

אורן דבוסקין: זו רק דוגמה.

אורן דבוסקין: צריך לגייס כוחות עצומים רק כדי להמשיך להיות שווים בחברה.

אורן דבוסקין: אני מבקש בכל לשון של בקשה להשוות את התנאים הללו גם לגבי המבוגרים.

אורן דבוסקין: עזרו לנו להיות שווים בחברה.

אורן דבוסקין: תנו לנו את כל ההזדמנויות, עם השתל ועם מכשירים יקרים.

שאול יהלום: ספר לנו, כמה צריך לעלות ניתוח השתל?

אורן דבוסקין: יש שתי עלויות: עלות המכשיר עצמו, וקופות החולים מממנות למבוגרים 30% ממנו, וכן עלות הניתוח.

אורן דבוסקין: מי שעושה אותו במערכת הציבורית מקבל השתתפות של המערכת הציבורית.

אורן דבוסקין: מי שעושה את הניתוח במערכת הפרטית צריך לשלם גם על הפעולה הכירורגית עצמה.

אורן דבוסקין: מדובר על לפחות 70,000 ש"ח למבוגר, תלוי בעלות של השתל.

מיכאל דור: מה המחיר בלי הקטע הפרטי, שהוא לא רלוונטי לכאן – כי השירות הזה ניתן באיכות טובה יותר במערכת הציבורית?

אורן דבוסקין: מי שעושה את הניתוח במערכת הציבורית צריך לשלם 70%, זאת ההשתתפות העצמית שלו.

אורן דבוסקין: השתלים עולים כ-24,000-26,000 דולר.

אורן דבוסקין: 100,000 ש"ח בערך.

אורן דבוסקין: אני ממעמד בינוני גבוה, יש לי האפשרות לגייס את הסכום.

אורן דבוסקין: אבל אני רואה אנשים מבוגרים אחרים.

שאול יהלום: השתל עולה כ-20,000 דולר?

אורן דבוסקין: הוא עולה 24,000-26,000 דולר.

שאול יהלום: שני שליש מזה זה 16,000 דולר.

מיכאל דור: הוא צדק, זה 70,000 ש"ח.

אורן דבוסקין: זאת ההשתתפות העצמית שלי.

שאול יהלום: אין החזר לזה?

תלמה הרצנו: שום דבר, לא למבוגרים.

אורן דבוסקין: אצל המבוגרים השתל נחשב ניתוח לעשירים.

אורן דבוסקין: אנשים שלא יכולים להרשות זאת לעצמם יאבדו את המשרה שלהם ואת יכולתם להשתלב בחברה.

אורן דבוסקין: אבל גם למבוגרים שיש להם מכשירי שמיעה יש בעיה דומה אם השמיעה שלהם הידרדרה והם לא יכולים להרשות לעצמם אביזרי עזר או מכשירי שמיעה.

אורן דבוסקין: אני מכיר מקרים קשים של מבוגרים שהגיעו למצב שאין להם יכולת לתפקד.

אורן דבוסקין: הם מפסיקים לעבוד.

אורן דבוסקין: למה?

אורן דבוסקין: כי יש עלות כספית גבוהה מאוד להתמודדות עם בעיית השמיעה.

אורן דבוסקין: ואני לא מדבר על המכלול מסביב – ההתמודדות הנפשית של לקוי שמיעה.

אורן דבוסקין: תודה.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: ד"ר דור יחלק את זה במסמך: חלק מהדברים יהיו קלים יותר, חלק עולים יותר.

שאול יהלום: אבל אנחנו רוצים פירוט עם חלוקה כלשהי.

שאול יהלום: נשמע את נציג משרד הרווחה, מה חלקו של המשרד כאן.

שלמה אלישר: כפי שאתם יודעים, ב-15.8.2002 נחתם הסכם בין הממשלה לחירשים, שבהם שלושה שירותים: דמי תקשורת, סל תקשורת ושירותי תרגום ותמלול.

שלמה אלישר: דמי התקשורת הם סכום כספי שניתן בכל חודש לזכאים.

שלמה אלישר: הוא עומד היום על 334 ש"ח בחודש לזכאי עובד, ו-304 ש"ח בחודש לזכאי שאינו עובד.

שלמה אלישר: למעשה הזכאות קובעת שאדם שהתחרש מלידה ועד גיל שלוש מתחיל לקבל את הסכום הזה כשהוא בן 18.

קריאה: עד איזה גיל?

קריאה: זה נפסק בזקנה.

שלמה אלישר: אישה מקבלת מגיל 18 ועד גיל 60.

שלמה אלישר: גבר מקבל מגיל 18 ועד גיל 65.

שלמה אלישר: לא לחינם נשאלה השאלה.

שלמה אלישר: הכוונה לאנשים שיש להם ירידה של 70 דציבלים או יותר באוזן הטובה.

שלמה אלישר: בעיקרון מדברים כאן על התחרשות מלידה.

שלמה אלישר: זקן שהיה זכאי לדמי תקשורת או לסל תקשורת לפני הגיעו לגיל זקנה יקבל בדרך כלל 25% מגובה דמי התקשורת או סל התקשורת.

שלמה אלישר: כפי שנאמר, סל התקשורת הוא 3,036 ש"ח, והסכום ניתן אחת לארבע שנים, כדי לרכוש אביזרי עזר ותקשורת.

שלמה אלישר: יש לנו רשימה ארוכה של מכשירים ואביזרים שנכללים בסל התקשורת אצלנו.

שלמה אלישר: מבחינה סטטיסטית, מאז החתימה על ההסכם פנו לאגף השיקום 4,706 אנשים לבדיקת זכאות.

שלמה אלישר: עד היום נמצא ש-3,670 איש מתוכם עומדים בקריטריונים הללו.

שלמה אלישר: כלומר, מדובר ב-78% מהאנשים.

שלמה אלישר: חלק מהמקרים האחרים בתהליכי בדיקה.

שלמה אלישר: חלק מהאנשים נדחו על-ידינו, כי הם לא עמדו בקריטריונים.

שלמה אלישר: אנחנו עדיין בהמשך תהליך קליטת האנשים.

שלמה אלישר: יש מספרים לא כל כך מבוססים, מדברים על 6,0000-8,000 זכאים לשירותי תמיכה בתקשורת על-פי הקריטריונים.

שלמה אלישר: לנו לא ברור המספר.

שלמה אלישר: אנחנו בעיצומו של תהליך הבדיקה לזכאות.

שלמה אלישר: במקביל, אנחנו בונים מערכת מקצועית ממוחשבת, כדי לבנות מאגר נתונים שייתן תמונה מדויקת לגבי הזכאים על-פי הקריטריונים שנקבעו בהסכם.

שלמה אלישר: אני רוצה לציין דבר נוסף:

שלמה אלישר: יש לנו ועדה לסיוע לבודדים במשרד, שתומכת באנשים שזקוקים לסיוע שונה באמצעות משרד הרווחה.

שלמה אלישר: זה מותנה בתקציבים, כמובן.

שלמה אלישר: אבל יש לציין שבשנה האחרונה סייענו למספר לא קטן של אנשים, הייתי אומר שמדובר בעשרות אנשים, בהשלמת המימון לרכישת מכשירי שמיעה.

שלמה אלישר: כוונתי לבוגרים מעל גיל 18.

שלמה אלישר: אנחנו יודעים ששני מכשירי שמיעה לשתי אוזניים יכולים לעלות גם 12,000 ש"ח.

קריאה: גם 20,000 ש"ח.

שלמה אלישר: הרבה פעמים השלמנו מימון שניתן על-ידי משרד הבריאות בתוספת משמעותית בהחלט של 5,000 ש"ח ולפעמים יותר, למשפחות שלא יכלו לממן זאת מכיסן.

שאול יהלום: אנחנו מצפים מכם שיהיה לכם מאבק, בכל שנה, לשפר את המצב.

שאול יהלום: היום כבר לא נכון לקבוע את גיל 60 לאישה.

שלמה אלישר: הנושא במשא ומתן עם האוצר.

שאול יהלום: זה צריך לבוא לממשלה.

שאול יהלום: אי-אפשר לאחוז החבל בשתי קצותיו.

שאול יהלום: אם אומרים שמשווים, שאין הבדל בין נשים לגברים בכל הנוגע ליציאה לגמלאות, זה צריך לחול גם כאן.

שאול יהלום: הייתי אומר שיש כאן גישה כמו לאדם עובד.

שאול יהלום: אז זה לא שייך.

שאול יהלום: צריך להשוות את האישה לגבר.

שאול יהלום: נוסף על כך, צריך לשפר כל הזמן.

שאול יהלום: גם אחרי גיל שלוש יש פגיעות, ואנשים כאלה לא מקבלים.

שאול יהלום: וגם הסף העליון לא מתאים.

קריאה: משרד הרווחה עוזר רק בשתל או רק במכשירים?

שלמה אלישר: רק במכשירים.

שאול יהלום: זה התחום שלו.

שאול יהלום: עוד מישהו רוצה לדבר?

יוספה בן משה: כן, אני עובדת באש"ל.

יוספה בן משה: בדיון הזה חשוב לי להביא את נושא הזקנה.

יוספה בן משה: כפי שנשמע בכל הדיון, למעשה בזקנה אין שום זכויות.

יוספה בן משה: המסה הגדולה של הציבור של מתחרשים וכבדי שמיעה הם למעשה אנשים מבוגרים.

יוספה בן משה: זו תופעה שמאפיינת אותם.

יוספה בן משה: היא לא בהכרח צריכה לאפיין אותם, אבל זאת עובדה.

יוספה בן משה: גם האחוזים משתנים לאורך השנים, והבעיה נעשית שכיחה יותר ויותר עם הזמן.

יוספה בן משה: הסיבה לכך היא גם תנאי החיים, כנראה – שהיום הם רעשניים יותר.

יוספה בן משה: אני מעריכה שבעוד כמה שנים המספרים יגדלו.

שאול יהלום: בואי נראה מה החשיבה שמאחורי מדינת רווחה: המדינה אומרת שהיא רוצה לסייע לאשים שקרה להם משהו, ויש להם מוגבלות.

שאול יהלום: אבל ברגע שהופכים את זה לחשיבה על גיל הזקנה – הרי הזקנים גם רואים פחות טוב, כמו יצחק אבינו שכשנעשה מבוגר "ותכהיןָ עיניו".

שאול יהלום: לא מסבסדים גם משקפיים, לא מסבסדים גם שיניים.

יוספה בן משה: בעיית השיניים היא נושא אחר.

שאול יהלום: אבל מה ההבדל בין משקפיים, שיניים ושמיעה?

שלמה אלישר: ומה עם כיסאות גלגלים?

קריאה: יש שמסייעים במשקפיים, בקופות החולים.

שאול יהלום: הכול על בסיס רווחי.

יוספה בן משה: אני רוצה לענות ליושב-ראש.

יוספה בן משה: אני לא מדברת על ניתוחים וכו'.

יוספה בן משה: זה קשור לשאלה למה גורמת לקות השמיעה.

יוספה בן משה: נמצא קשר ישיר בין לקות השמיעה לבעיות נוספות: היא גורמת לנפילות, למשל, לתאונות דרכים.

יוספה בן משה: כלומר, היא גורמת למוגבלות רבה, שגם היא עולה למדינה כסף, דרך הטיפולים הרפואיים.

יוספה בן משה: לא צריך ללכת על כל הסל, לא לתת את כל הזכויות שיש לאדם עובד.

יוספה בן משה: אבל נושא אביזרי העזר למשל, יכול מאוד להועיל.

יוספה בן משה: החשיבה צריכה להיות בכיוון של הפחתת מסים או משהו אחר, כדי לסייע.

יוספה בן משה: אין לי נתונים, כי איש לא עשה מחקר מדויק בנושא, אבל ללא ספק ההקלות יחזירו את עצמן.

יוספה בן משה: זה כלי בסיסי לתקשורת, זה כלי בטיחותי, זה כלי לאיכות חיים.

יוספה בן משה: אם האנשים האלה יחיו באיכות חיים טובה יותר, הרי שכל העלויות האדירות לקראת סוף החיים, שהקופות נושאות בהן בתחומים אחרים, יוכלו לפחות, משום שמשמרים את האדם ביכולת תפקודית נאותה.

יוספה בן משה: לא מדובר כאן בהשקעה גדולה אלא בסוג אחר של חשיבה.

אחיה קמארה: אומרים שבגיל 65 כשיורדת השמיעה, האדם לא זכאי לקבל את המכשירים?

שאול יהלום: קודם כול, אני אומר שהוא זכאי.

שאול יהלום: אבל זה נובע מהזקנה.

שאול יהלום: המדינה מחליטה לטפל במחלת זקנה בתחום אחר.

שאול יהלום: זו לא מחלה, נקרא לה "שחיקה".

שאול יהלום: בכל אופן, דברים שבאים מהזקנה, הוחלט לטפל בהם בכלים אחרים.

שאול יהלום: הרי לזקנה יש עוד תופעות, בכל התחומים.

שאול יהלום: אם מדברים על מצב התחלתי, אם רוצים את האופטימום לכולם, בסדר.

שאול יהלום: אבל ברגע שהאדם סובל מעוד כמה דברים, במה עולה השמיעה על דברים אחרים?

שאול יהלום: אני מעלה את זה כנקודה למחשבה.

יוספה בן משה: זקנה היא לא מחלה.

יוספה בן משה: בכלל, היום בגיל 65 אנשים מרגישים עצמם צעירים.

קריאה: אחד מכל שלושה אנשים בני 65 ומעלה סובל מליקוי שמיעה משמעותי.

קריאה: הוא יהיה מנותק מהחברה, הוא יהיה חולה יותר כי הוא פעיל פחות.

שאול יהלום: הנקודה שלכם היא שליקויי השמיעה מבודדים את האדם יותר מדברים אחרים, ולכן צריך שלא תהיה מגבלת גיל.

שאול יהלום: הבנתי.

מיכאל דור: צריך להעמיד זאת בפרופורציה.

מיכאל דור: המשאבים תמיד יהיו מועטים מדי, והנושא הזה עומד מול בעיות של ראייה למשל.

מיכאל דור: אני לא רוצה לומר אם העיוור מבודד יותר או פחות מכבד השמיעה.

מיכאל דור: חבר הכנסת יהלום מנסה להצביע על כך שיש כמה וכמה בעיות.

יוספה בן משה: ניוון ראייה מחמת גיל – זו קבוצה קטנה.

יוספה בן משה: עובדה היא שזה כן נכנס לסל, וזה אינו מוגבל בגיל.

מיכאל דור: זה מוגבל בהתוויות.

יוספה בן משה: אבל זה מספר זעיר לעומת בעיית השמיעה, שהיא שכיחה מאוד.

יוספה בן משה: היום זקנה היא לא מחלה.

יוספה בן משה: אנשים נהיים מוגבלים רק לקראת סוף החיים, והקופות יודעות להגיד יפה מאוד כמה העלויות גבוהות בשלב הזה.

יוספה בן משה: יש הרבה מחקרים שמראים שאת נושא המוגבלת אפשר לדחות לסוף, לתקופה קצרה מאוד.

יוספה בן משה: השמיעה היא חלק אינטגרלי מהנושא הזה.

יוספה בן משה: העניין הוא שלא רואים את זה בעין, ולכן לא כל כך מתייחסים לנושא.

יוספה בן משה: מבחינת השקעה, נדרשת השקעה מינימלית, ובעיקר נדרש שינוי בחשיבה.

דורית פסו: אני עובדת סוציאלית באגף הרווחה בעיריית ירושלים.

דורית פסו: בהמשך לדברי גב' בן משה, אני רוצה לייצג את הזקנים החלשים, שחיים מקצבת זקנה בלבד, ואין להם כל סיכוי לרכוש מכשירי שמיעה או אביזרי עזר כחלופה או כאמצעי משלילם לשיקום השמיעה.

דורית פסו: אי-אפשר לפתור את כל הבעיה של אוכלוסיית הזקנים שסובלים מבעיות שמיעה, אבל אולי אפשר לדון על סיוע במימון לזקנים שמתקיימים רק מקצבת זקנה והבטחת הכנסה.

דורית פסו: האנשים האלה, שיכולים להוכיח את הנזקקות שלהם, צריכים לקבל תמיכה כמעט מלאה במימון מכשירי שמיעה.

שאול יהלום: אולי ארגון אש"ל אולי מוכן למסור לנו מסמך שמראה כמה זה עולה?

יוספה בן משה: אני מוכנה להציג נייר עמדה.

שאול יהלום: נסו לפרק לנו את העניין זאת לקטעים קטנים יותר.

שאול יהלום: כך יש סיכוי להצליח.

שאול יהלום: כשאומרים: בואו נעלה את הגיל לגיל 65 לנשים, יש לנו יותר סיכוי.

אסתר תירוש: אני נציגת אגודת החירשים בישראל.

אסתר תירוש: אם התחלנו באוכלוסייה של אנשים שהתחרשו בגיל צעיר, עד גיל שלוש, לפחות להם אפשר לאשר את המכשור.

אסתר תירוש: אם כבר רוצים לכמת את זה, לאוכלוסייה הזאת כבר ניתנו זכויות והיא לא קבוצה גדולה.

אסתר תירוש: אפשר לאשר לה את המכשור.

שאול יהלום: אני חוזר ואומר: אולי "בקול", אולי אש"ל – מישהו מכם צריך לקחת יוזמה, להראות לנו את הפרטים הקטנים, לשבור את זה לנקודות.

שאול יהלום: במצב היום, כשמדברים על עשרות מיליונים, אנחנו לא מצליחים אף פעם.

שאול יהלום: לעומת זאת, אם נדבר על קשישים שמקבלים הבטחת הכנסה, בני 65-70 – אולי יתברר שזה 2.5 מיליון ש"ח, ואולי כך נצליח לשפר?

שאול יהלום: אני אומר את זה מניסיון.

שאול יהלום: יש לנו ועדה לגבי הורים לילדים, ושם הצלחנו.

שאול יהלום: הממשלה הסכימה אתנו, והחליטה לתת לילדים שהוריהם מקבלים הבטחת הכנסה עזרה בתחום של ליקויי למידה.

שאול יהלום: למה?

שאול יהלום: כי הראינו להם שזה 2.5 מיליון ש"ח.

שאול יהלום: גם הממשלה והאוצר הרעים יכולים להיות קצת טובים בסכומים כאלה.

שאול יהלום: אבל אם מראים להם שיש צורך בעשרות מיליונים, הם מתבצרים בעמדתם.

שאול יהלום: לכן אני אומר:

שאול יהלום: כל מי שיש לו רעיון איך להגדיר את הקבוצות והצרכים בצורה ברורה, עם קריטריון ברור, באופן מצומצם – שיעביר את החומר אלינו.

שאול יהלום: נשמח.

שאול יהלום: זאת נוסף על מה שמשרד הבריאות קיבל עליו.

טובה ארצי: אני קלינאית תקשורת בשירותי בריאות כללית.

טובה ארצי: הרבה פעמים, נוסף על מכשירי שמיעה או במקומם אפשר להשתמש באביזרי עזר אם מדובר באנשים שמרותקים לביתם.

טובה ארצי: הם יכולים לשמוע באופן יוצא מן הכלל, בלי רעשים, ברגעים שהם רוצים בכך.

טובה ארצי: חבל שהם יקנו מכשירים, הם לא זקוקים להם.

טובה ארצי: זה מאוד זול.

טובה ארצי: שירותי בריאות כללית, דרך ביטוח "מושלם", עשו הסכם על אביזרי עזר.

טובה ארצי: אנשים יכולים לרכוש אותם במחיר נמוך מאוד.

קריאה: אבל צריך להיות מבוטחים ב"מושלם".

שאול יהלום: קודם כול, אתם צודקים שמי שלא מבוטח ב"מושלם" הוא בדרך כלל לא האדם העשיר.

שאול יהלום: מצד שני 85% מבוטחים ב"מושלם".

יוספה בן משה: בגילאים האלה זה 60% בלבד.

שאול יהלום: 85% - זה ממוצע.

שאול יהלום: יכול להיות שבגילים המבוגרים חוסכים כל אגורה.

טובה ארצי: על כל פנים, זה זול יותר.

טובה ארצי: אם השאלה היא אם להוציא 7,000 ש"ח או כ-400 ש"ח, זה הבדל משמעותי.

יוספה בן משה: גם אפשר היה להוריד מיסוי.

אחיה קמארה: השאלה היא למה משרד הבריאות לא נותן החזר על זה.

טובה ארצי: על כל פנים, המבוטחים מביעים הרבה הערכה לנושא זה.

טובה ארצי: אנחנו מקבלים הרבה מאוד מכתבים.

טובה ארצי: פרופ' רייכשטיין היה המרצה שלי, הייתי במחזור הראשון שלמד אצלו.

טובה ארצי: מי שמתאים מכשיר שמיעה צריך להיות בעל מקצוע ולא בעל חנות סתם.

טובה ארצי: לפעמים רוכשים מכשיר שמיעה באופן אחר והוא לא עומד בסטנדרטים, אלא הרכישה היא לפי הכדאיות של הסוכן.

טובה ארצי: הסוכן מקבל 30% רווח על מכשיר שעולה 10,000 ש"ח.

טובה ארצי: ברור שהעדפה היא למכור מכשירים יקרים יותר.

טובה ארצי: כשאודיולוג עושה זאת, זה יותר מקצועי.

טובה ארצי: חשוב שזה יהיה כמו בארצות אחרות, שבהן המבטחים מחליטים מי יתאים את מכשיר השמיעה, כדי שזה יהיה איש מקצוע.

שאול יהלום: זה בידכם.

שאול יהלום: אין חוק, אבל יש חוברות הסברה.

שאול יהלום: שירותי בריאות כלית – יש להם המון חוברות.

טובה ארצי: נכון.

טובה ארצי: הוצאתי חוברת בנושא זה לקראת יום הבריאות.

טובה ארצי: אבל האנשים רואים כותרת בטלוויזיה או במקום אחר, קונים מכשיר, ומוציאים סכום גדול מאוד.

טובה ארצי: כפי שהסברתי קודם, חשוב מאוד שיהיה חוק שיגן בנושא הזה.

חיה לוין: אני מנהלת המכון האודיולוגיה בבית חולים "הדסה" וחברה בוועד של מיח"א.

חיה לוין: אני רוצה לחזור על דברים שאמרה גב' זוהר וגב' הרצנו: ילדים עד בני 18 מכוסים, פחות או יותר.

חיה לוין: אני לא מכירה ילדים עד גיל 18 בארץ שמסתובבים בלי מכשיר שמיעה אם הם זקוקים לו.

חיה לוין: יש עזרה ממשרד הבריאות, מקופות החולים, מארגונים שונים, וכך מגיעים לכך שכל ילד מקבל את מה שהוא צריך.

חיה לוין: לעומת זאת, אנשים מעל גיל 18 שמתחרשים או מאבדים שמיעה באופן פתאומי אינם יודעים מה לעשות.

חיה לוין: הם נכנסים לעולם של דממה, מנותקים מהחברה.

חיה לוין: עלינו לעשות את כל המאמצים כדי לעזור להם – ניתוח שתל או אמצעי אחר.

תלמה הרצנו: כולם מדברים על מכשירי שמיעה, על הוזלתם, על השתתפות בעלותם.

תלמה הרצנו: אם מסתכלים על האוכלוסייה הבוגרת שרוכשת מכשירי שמיעה, יש אחוז מפחיד מאוד, שאני לא רוצה לציין כאן, ששם את המכשיר במגירה ולא באוזן.

תלמה הרצנו: זה הוכח בסקר שגב' בן משה מכירה היטב.

תלמה הרצנו: אנשים לא משתמשים במכשירי השמיעה, זאת מאחר שהם לא מקבלים סדרה של מה שנקרא "אימוני שמיעה", ולא לימוד איך להשתמש במכשיר השמיעה.

תלמה הרצנו: לדעתי אסור למכור מכשיר שמיעה בלי לתת לאנשים טיפול על-ידי קלינאי תקשורת, שמבהיר ליהנות ממכשיר השמיעה.

תלמה הרצנו: יש אנשים שמכשיר שמיעה הוא הפתרון בשבילם.

תלמה הרצנו: את זה צריך לקבוע קלינאי התקשורת.

תלמה הרצנו: הוא צריך להחליט אם יש להשתמש במכשירי עזר.

תלמה הרצנו: הנגשת מכשירי השמיעה בלי טיפולים היקפיים – בכך לא עשינו כלום.

תלמה הרצנו: 60% מהאנשים לא משתמשים במכשירי השמיעה.

תלמה הרצנו: אני מציעה שההחלטה לגבי ההגברה, השאלה אם לתת הגברה או לא לתת הגברה, תהיה בידי קלינאי תקשורת, אודיולוג.

תלמה הרצנו: הוא המומחה בנושא.

תלמה הרצנו: אני עובדת משרד הבריאות.

תלמה הרצנו: זה ברשימה שאנחנו עובדים עליה.

תלמה הרצנו: מבקשים שעם ההמלצה למכשיר שמיעה יינתנו אימונים.

תלמה הרצנו: זה בזבוז כסף.

אסתר תירוש: אולי לאנשים שמקבלים עזרה וסיוע, לגביהם תהיה התניית הסיוע בעזרה כזאת.

עידו גרנות: אני מ"בקול".

עידו גרנות: רציתי לחזור לדבר על אנשים כבדי שמיעה שדווקא לא צריכים שתל והם לא ילדים, כמוני למשל.

עידו גרנות: כרגע אני לא צריך שתל.

עידו גרנות: לפני כמה שבועות רכשתי שני מכשירי שמיעה.

עידו גרנות: אחרי הנחה, בזכות חברותי ב"בקול" הם עלו לי 12,000 ש"ח.

עידו גרנות: אני חבר קופת חולים כללית.

עידו גרנות: ההחזר היחיד שיש לי משם הוא 625 ש"ח למכשיר, 1,200 ש"ח.

טובה ארצי: אין לך "מושלם".

עידו גרנות: יש לי "מושלם".

טובה ארצי: אז הסכום הוא 1,075 ש"ח.

עידו גרנות: אבל זה אם קונים במכון בהסדר.

עידו גרנות: לא קניתי במכון בהסדר.

טובה ארצי: אתה יכול לשלוח, ישלמו לך.

טובה ארצי: יש חריגים, מחזירים.

עידו גרנות: אני לא רוצה להיכנס לחריגים.

עידו גרנות: אני חושב שכל מי שקונה מכשיר שמיעה ויש לו "מושלם" צריך לקבל את הסכום הזה מעבר ל-600 ש"ח.

עידו גרנות: לגבי הסכום של 625 ש"ח, הועלה קודם רעיון טוב לצבור אותו אך הוא לא עודכן כמה שנים.

עידו גרנות: אין היום אינפלציה, אך הסכום נקבע כשהיתה אינפלציה גבוהה והוא לא הוצמד לכלום.

עידו גרנות: גם אם נשארים עם ההסדר הזה, אולי הגיע הזמן לעדכן את הסכום.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: הרעיונות הועלו כאן, אנחנו מבינים את הבעיות.

שאול יהלום: לסיכום, אני מבקש שני דברים: ראשית, משרד הבריאות יעשה את כל מה שקיבל עליו.

שאול יהלום: שנית, כל ארגון שיכול לכמת את המאבקים בסכומים של מיליונים בודדים של שקלים, אפילו לגבי קטעים מסוימים, יעביר אלי את ההצעה.

שאול יהלום: אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו.

שאול יהלום: נקווה שניפגש ביום השמיעה הבאה ותהיה לנו פחות עבודה.

שאול יהלום: תודה רבה לכם, רבותי.

שאול יהלום: בהצלחה לכל העוסקים בנושא.