ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 395, 2005-03-22 14:00

שאול יהלום: צהרים טובים, אני פותח את הישיבה.

שאול יהלום: אני מודה לכל האנשים שהגיעו בהתראה כה קצרה, אבל סכסוך מטבע בריאתו, אם רוצים לעזור ולטפל בו צריך לעשות את זה כמה שיותר מוקדם.

שאול יהלום: כאשר הדברים נעשים במועד יותר מאוחר, ייתכן וכבר יהיו דברים בלתי הפיכים.

שאול יהלום: לכן זימנתי את הדיון מאתמול להיום.

שאול יהלום: מי שפנה אליי הם עובדי הבנק, ואני מציע שהם קודם יפתחו, ואחר כך נראה איך להמשיך.

שאול יהלום: יושבת ראש ארגון העובדים, גברת שרה לזרוביץ, בבקשה.

שרה לזרוביץ: תודה רבה שקיבלתם אותנו בהתראה כל כך קצרה.

שרה לזרוביץ: אני רוצה לספר לכם על האווירה בבנק.

שרה לזרוביץ: אני עובדת למעלה מ-30 שנה בבנק, מצב כזה, שבו עובדים חשים מאוימים, לא היה מעולם.

שרה לזרוביץ: יש אווירה של חוסר כבוד לעובד, לרצונות שלו, שטיפת מוח לעובדים.

שרה לזרוביץ: אנשים מפחדים לפתוח את הפה, אנשים מפחדים להזדהות עם ארגון העובדים.

שרה לזרוביץ: הדברים מגיעים לידי כך שאני מקבל כמעט יום-יום טלפונים רבים מעובדים, שמספרים לי, ואתן לכם כמה דוגמאות.

שרה לזרוביץ: מספרת לי עובדת, שרצתה לבוא לכנס שלנו, ומנהל הסניף שלה אומר לה: אני מבקש שלא תלכי, שתישארי בסניף.

שרה לזרוביץ: היא אומרת לו: אני רוצה לדאוג לפרנסה שלי, לכן אני מצייתת לארגון העובדים והולכת עם הוועד.

שרה לזרוביץ: הוא אומר לה: דווקא אם את רוצה לדאוג לפרנסה שלך, את צריכה להיות אתנו.

שרה לזרוביץ: מקרה אחר, שמספר לי עובד שקראו לו והציעו לו תפקיד, קידום.

שרה לזרוביץ: שאלו אותו אם זה מתאים לו, וכשהוא אמר כן, אמרו: טוב, נחשוב, יש עוד כמה מועמדים.

שרה לזרוביץ: אחרי כמה ימים אומרים לו: לך להחליף עובדים מושבתים במוקד.

שרה לזרוביץ: הוא אמר שאין לו אישור מהוועד לעשות את זה, אז מנהל הסניף אומר לו: מנהל המרחב הבין שאתה אתנו.

שרה לזרוביץ: כלומר, נותנים לעובדים להבין מה מצפים מהם, איפה הצד הנכון.

שרה לזרוביץ: מנסים לדלג על ארגון העובדים, להתעמת עם העובדים ולספר להם כמה הוועד לא צודק.

שאול יהלום: תיארת את האווירה - - -

שרה לזרוביץ: יש בעיה שהעובדים פוחדים להתלונן.

שאול יהלום: בואי נקדים לאווירה מה קרה, האווירה היא תוצאה.

שאול יהלום: ספרי לנו מה קרה מבחינת

שאול יהלום: כם, כפי שכתבתם לי, ב-1 בינואר.

שאול יהלום: הבנק התאחד עם בנק טפחות, ומה קרה מבחינת ההנהלה?

שרה לזרוביץ: אנחנו מצביעים על תופעה, שהיא לדעתנו ניסיון לשבור את האווירה המאורגנת בבנק.

שרה לזרוביץ: צריך להבין שבנק המזרחי קיבל החלטה למזג את בנק טפחות לתוך בנק המזרחי.

שרה לזרוביץ: אנחנו לא התנגדנו למיזוג, בניגוד לעובדי בנק טפחות שהתנגדו למיזוג.

שרה לזרוביץ: רק אמרנו, שכאשר עושים מיזוג בבנק המזרחי צריך לעשות הסכם עם ארגון העובדים על כל השלכות המיזוג על העובדים.

שרה לזרוביץ: היום אנחנו מייצגים גם את האינטרסים של עובדי בנק טפחות.

שאול יהלום: נעשה איזה הסכם?

שאול יהלום: הייתה הידברות?

שרה לזרוביץ: הייתה הידברות, נוהל משא ומתן, שלא הגיע לידי גמר.

שרה לזרוביץ: היו טיוטות לחתימה אבל היו נושאים פתוחים.

שאול יהלום: אותה טיוטה, שיש בה נושאים פתוחים, היא במשא ומתן אתכם?

שרה לזרוביץ: כבר מזמן שאין משא ומתן.

שרה לזרוביץ: יש היום הליך גישור, אני לא יכולה להגיד הרבה על הגישור כי יש הסכם סודיות, אבל אין שום התקדמות.

שרה לזרוביץ: ההפך, אנחנו נמצאים פה כי קרה משהו בשבוע שעבר.

שרה לזרוביץ: לקחנו עובדים לאסיפת הסברה של חצי שעה, וכאשר הם רצו לחזור לעבודה הם פגשו את הגלריה שיושבת פה, פחות או יותר, ואמרו להם - - -

שאול גלברד: המילה "גלריה" לא פרלמנטרית.

שרה לזרוביץ: פגשו אותם האנשים הנכבדים היושבים פה, והאנשים האלה אמרו לכל עובד: אם אתה רוצה לחזור לעבודה תחתום שאתה מתחייב שלא לעשות עיצומים ולא לשבות.

שרה לזרוביץ: העובדים, רובים זמניים - - -

שאול יהלום: מה הייתה הסיבה לאותה אסיפה?

שאול יהלום: מה שאצלכם כבר לחם חוקכם, אם אנחנו רוצים, כחברי כנסת, להיכנס לעניין צריכים להבין את מהות הסכסוך.

שאול יהלום: אני רוצה להבין יחד אתך.

שאול יהלום: ב-1 בינואר התאחד הבנק, אני מניח שזאת העילה, אם הוא לא היה מתאחד לא הייתה שום בעיה.

שאול יהלום: אני מניח שייתכן שהאיחוד מביא ליעילות ולעודף כוח אדם או שינוי תפקידים – כך אני מבין – ואני מניח שאם נכנסים שני ארגוני עובדים, עוד עובדים, זה גורם לתסיסה.

שאול יהלום: את אומרת שנעשה ניסיון להסכם, ההסכם הזה במחלוקת, ועל המחלוקת הזאת יש גישור.

שאול יהלום: הגישור, מטעמי סודיות לא ייפרש כאן, אבל הוא עדיין בתהליך.

שאול יהלום: מה קרה בין זה לזה, מה התפרץ פה?

שאול יהלום: האם ההנהלה עשתה משהו, האם אתם עשיתם משהו, שמתוכו, באמצע הגישור, התפרצה להבה?

נסים דהן: בהמשך לשאלה שלך, אדוני היושב ראש, האם יש מקום שוועדת כנסת בשלב זה תיכנס לתמונה?

נסים דהן: יכול להיות שאנחנו עושים פה עוול או לעובדים או להנהלה.

נסים דהן: יכול להיות שנחבל בגישור ובסוף העובדים יינזקו.

שאול יהלום: אין לפקפק בסמכותה ובכניסתה של ועדת הכנסת.

נסים דהן: לא, השאלה היא רק אם נזיק לעובדים.

גלעד ארדן: אם כל צד בגישור יידע שהוא יכול לצדדים שלישיים, זה פוגע בסיכויים של הגישור.

שאול יהלום: גברת לזרוביץ, אנחנו צריכים להבין האם קרה כאן משהו, האם פוטרו עובדים?

שאול יהלום: מה שתיארת הבנו, שיש מאבק שליטה בין ההנהלה לוועד, למי שומעים.

שרה לזרוביץ: איומים על העובדים.

שאול יהלום: הבנו, אבל אני שואל האם היה איזה אקט מצד ההנהלה של הצרת צעדים של עובדים, של העברת עובדים, פיטורים, עובד שהיה בסמכות גבוהה ובגלל המיזוג ירד לסמכות נמוכה – האם היו תופעות מצד ההנהלה שפגעו במשהו?

שרה לזרוביץ: יש כמה עשרות עובדים שקיבלו מכתב כוונת פיטורים, והם כבר כמה חודשים תלויים באוויר באי ודאות.

שאול יהלום: רק מ"טפחות" לא מ"מזרחי".

שרה לזרוביץ: הם היום עובדים שלנו לכל דבר ועניין, ואנחנו מייצגים אותם.

שרה לזרוביץ: חשוב להבין שלמעלה מ-100 עובדים יושבים כבר קרוב לשבוע בבית, ללא עבודה, מושבתים על ידי ההנהלה.

שאול גלברד: מושבתים על ידך.

שאול יהלום: מר גלברד, כל נציגי בנק המזרחי יקבלו את זכות הדיבור, ותוכל לתקן כל נושא שלא נראה לך בדברי מישהו אחר.

שרה לזרוביץ: למעשה, הגישור תקוע.

שרה לזרוביץ: אנחנו נמצאים במצב שכל יום ההנהלה מפיצה חוזרים נגד הוועד.

שרה לזרוביץ: רק היום יצא חוזר שמשמיץ אותי, שכאילו כל כוונתי לשרת את הצרכים הפוליטיים של עצמי ולא את הוועד.

שרה לזרוביץ: קיבלתי מכתב התראה.

שרה לזרוביץ: לא רק לי מתנכלים, מתנכלים לכל חבריי בוועד, מנסים לעשות "הפרד ומשול", מנסים לקנות עובדים.

שרה לזרוביץ: אומרים לעובדים: אנחנו מחלקים את הבונוס, אנחנו נותנים את הדרגות, אז תדע לך עם מי כדאי לך להיות.

שרה לזרוביץ: מנסים להשמיץ אותנו כאילו אנחנו מאיימים על עובדים.

שרה לזרוביץ: אני יכולה לאיים על עובדים?

שרה לזרוביץ: אני יכולה, במקרה הכי גרוע, לא להגן עליו מפני צעדים של ההנהלה.

שאול יהלום: האם את יכולה להסביר מדוע הגישור תקוע?

שרה לזרוביץ: אסור לי.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: מר חלד, אתה עורך דין של הוועד?

שאול יהלום: בבקשה.

אשר חלד: אני עורך הדין של הוועד מזה 20 שנה, ועוסק בתחום כ-30 שנה.

אשר חלד: לא היה, לפי טעמי, סכסוך עבודה כזה בענף הבנקאות, מכמה כיוונים.

אשר חלד: האחד, התקפות אישיות קשות על חברי הוועד.

אשר חלד: השני, פניות אישיות לעובדים.

אשר חלד: כל מערכת יחסי העבודה מבוססת על זה שכאשר העובדים מאורגנים, ההנהלה כקבוצה מול העובדים כקבוצה.

אשר חלד: בסכסוך הזה, ההנהלה מזמינה את העובד הבודד לשיחה.

אשר חלד: זה עובד מול ההנהלה.

אשר חלד: במצב של עובד מול הנהלה, כל הרעיון של עבודה מאורגנת מותקף, וודאי שאין שוויון כוחות כאשר אתה מזמין את העובד הבודד, ונותן לו להבין שהוא הוזמן לבחור באיזה צד הוא רוצה, האם הוא רוצה להיות בצד של אלה שמדברים אתו או בצד של האחרים.

שאול יהלום: אני רוצה להבין מה כוונתך.

שאול יהלום: נניח שיש עובד מצטיין בסניף X ורוצים למנות אותו למנהל הבנק.

שאול יהלום: מנהל המחוז מזמין אותו ואומר לו: אנחנו רוצים למנות אותך למנהל הסניף.

שאול יהלום: זה בסדר.

שאול יהלום: אז איפה יש בעיה כשמזמינים עובד בודד, הם לא מזמינים אותו לצורכי עבודה, אלא רק למה?

שאול יהלום: אני לא מבין איפה הגבול.

אשר חלד: מזמינים אותו לשיחה בעניין השתתפותו באמצעים ארגוניים.

אשר חלד: האם אתה מתכוון להשתתף בשביתה?

אשר חלד: האם אתה מתכוון לציית להוראות הוועד?

אשר חלד: תבין מה כדאי לך לעשות.

שאול יהלום: ויש בידך עדויות כאלה.

אשר חלד: יש בידי עדויות כאלה.

אשר חלד: התמונה היא, שכאשר אתה מנהל את השיחה עם העוצמה של ההנהלה מול העובד הבודד, אתה מפרק לגורמים את כל הרעיון של קיום מערכת יחסי עבודה מאורגנת, וזה מה שמתרחש.

אשר חלד: זה חלק מרכזי בתהליך.

גלעד ארדן: זה לא חוקי?

גלעד ארדן: יש איסור בחוק על ההנהלה להיפגש עם העובד הבודד?

אשר חלד: לפי עניות דעתי, יש איסור על הפעלת סחיטה באיומים.

אשר חלד: כאשר אתה אומר למישהו דברים - - -

גלעד ארדן: אז למה אתה לא מגיש תלונה במשטרה?

אשר חלד: הגשנו מספר תביעות, לא בעניין הזה.

שאול יהלום: חבר-הכנסת ארדן, אתה רוצה להחמיר את הסכסוך?

גלעד ארדן: הוא אומר שזאת סחיטה באיומים.

שאול יהלום: זה לא אומר שהכל סחיטה באיומים.

אשר חלד: כאשר אני פונה למישהו ורומז לו שיבולע לו אם הוא לא ישביע את רצוני, אז אני עושה דבר אסור.

אשר חלד: אתה שואל אותי אם על כל דבר מגישים תלונה - - -

גלעד ארדן: אני שואל כי במסגרת של ארגונים – ואני מכיר כמה ועדי עובדים – לפעמים ליושב ראש ועד העובדים יש כוח לא פחות מההנהלה.

גלעד ארדן: אני מכיר כמה חברים שלי, שהם ראשי ועדים, שהעובדים חוששים מהם לא פחות, אולי קצת יותר, מאשר מההנהלה.

גלעד ארדן: הקידום של העובדים תלוי הרבה יותר בוועד העובדים מאשר בהנהלה.

שאול יהלום: אז גם זה לא בסדר.

אשר חלד: אני מניח שראשי הוועדים האלה לא באים לכנסת בבקשה לעזרה.

גלעד ארדן: מה היכולת שלי, כחבר כנסת, לדעת את המרקם המורכב של היחסים.

שאול יהלום: יש כאן הצהרה של עורך הדין של הוועד, חזקה עליו שדבריו נכוחים.

אשר חלד: המאמץ להתיש את העובדים לובש עכשיו אופי חדש.

אשר חלד: כחמישה משרדי עורכי דין נרתמו למאמץ הזה, יש משרד אחד שמטפל בתלונה אישית נגד עבדך הנאמן, שיושב מולך, על כך שהוא אמר שמן הראוי להחרים עובדים ששוברים שביתה, ולא לשתף אתם פעולה.

גלעד ארדן: זה קצת דומה למה שאמרת על ההנהלה.

שאול יהלום: חבר-הכנסת ארדן, אני מאוד מבקש, זה לא דו-שיח.

שאול יהלום: אחר כך תוכל להגיד את דבריך.

אשר חלד: משרד עורך דין אחד נשכר כדי לייצג אותם שוברים שביתה אומללים כנגד הפעולות שכביכול ננקטו על ידי ארגון העובדים נגדם, כאשר הלכה למעשה לא ננקטה שום פעולה על ידי שום אדם.

אשר חלד: מדובר פה על מפגש של יחסי כוחות ועל שימוש באמצעים, שמרשה לעצמה ההנהלה הנוכחית של בנק המזרחי.

אשר חלד: זאת התקפה ישירה על עצם קיומה של התארגנות עובדים בבנק.

אשר חלד: העניין הזה מוסווה תחת מסע של אמירות.

אשר חלד: זה כמו שהולכת פלונית למשטרה ומתלוננת שבעלה מכה אותה, ותכף ומיד הוא מגיע ומגיש תלונה נגדית.

אשר חלד: בחלק מהמקרים הטענה של המשטרה היא שיש תלונה מפה ותלונה משם, אז כנראה שלא צריך להתערב, ולא מתערבים.

אשר חלד: הטענה היא, שכל אימת שננקט איזשהו אמצעי, הבנק מגייס את מכונת התעמולה שלו, ואיננו בוחל בהפצת הודעה, למשל כפי שהופצה היום ל-2,500 עובדים, שהכוונה של יושבת ראש הוועד בסכסוך העבודה בבנק זה לקדם את ענייניה במרכז המפלגה בה היא חברה.

אשר חלד: במכתבים האלה גם נטען שהליווי התקשורתי שהארגון שכר לצורך הסכסוך הזה הוא משרד ששכרה שרה, כדי לקדם את היבחרה מחדש לוועד העובדים.

אשר חלד: צריך לזכור שמדובר בשני גופים, שיש ביניהם פער עצום של יחסי כוחות.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מבקש לדבר, כי אני צריך לצאת לוועדת הכספים.

שאול יהלום: אני רוצה לשמוע קודם את עמדת הבנק, ואחר כך כל חברי הכנסת יוכלו להשתתף.

עמיר פרץ: אני מבקש לדבר, ואחר כך אני צריך לצאת.

עמיר פרץ: באתי לומר עניין עקרוני.

עמיר פרץ: אני חושב שמדובר באחד הוועדים שכל השנים מגלה אחריות לגורלו של הבנק.

עמיר פרץ: אני לא חושב שאפשר להסתכל על ועד העובדים של בנק המזרחי כוועד שהתנהג באופן בלתי אחראי כלפי גורלו של הבנק.

עמיר פרץ: בהרבה מאוד מקרים יושבת ראש הוועד הייתה הגורם שפעל לשכנע את כל המערכת הבנקאית בעת שהכרזנו על מאבקים כוללים.

עמיר פרץ: היא הייתה תמיד בעמדה המתונה.

עמיר פרץ: העובדה שהיא הגיעה למצב שהיא מסומנת – כי הרי מכינים פה תשתית לפיטוריה, וזה ברור לחלוטין.

עמיר פרץ: ברור שכל מה שמתרחש סביב נועד לפגוע במנהיגה, כדי לגרום לכך ששום חבר ועד לא ירגיש מוגן.

עמיר פרץ: השיטה הזאת ידועה, אנחנו מכירים את המנכ"ל, הוא הפעיל את השיטה הזאת בכמה מקרים.

עמיר פרץ: אנחנו מצטערים שהשיטה הזאת שווה הרבה כסף, לכן משלמים בשבילה הרבה כסף.

עמיר פרץ: המנכ"ל מדלג מבנק לבנק כדי לתת את שירותיו.

עמיר פרץ: הודענו לארגון עובדי בנק המזרחי, שאנחנו נתמוך בו.

עמיר פרץ: לא במקרה לואי רוט נמצא כאן, הוא מייצג את שאר הבנקים בחטיבה, ואם נראה שמדובר בהתנכלות לזכות ההתארגנות, נעמיד לרשות בנק המזרחי את כל עובדי הבנקים בישראל, ורציתי מאוד שהיושב ראש יידע את זה.

נחום פיינברג: אני רוצה להגיד בנוכחות חבר-הכנסת פרץ, אין כוונה לגעת ביחסים הקיבוציים.

נחום פיינברג: יש נכונות - וזה גם נמסר בצורה לא פורמלית לאנשים שכפופים לך – להארכת ההסכמים הקיבוציים לתקופה סבירה.

עמיר פרץ: דיברתי על התנכלות אישית, לא על הסכמים קיבוציים.

שאול יהלום: אני מבין שהנציג הבכיר של הבנק פה הוא סמנכ"ל כוח אדם, מר גלברד.

שאול יהלום: מר גלברד, כמה שנים אתה עובד בבנק?

שאול גלברד: בתפקיד הזה שנה.

שאול גלברד: קודם הייתי מנהל מרחב ירושלים.

שאול יהלום: האם בתקופה הזאת השתנה משהו מבחינת המדיניות של ההנהלה כלפי העובדים, הוועד, זכות ההתארגנות, יחס ההנהלה לוועד.

שאול יהלום: האם אתה רואה איזו צומת של השתנות.

שאול גלברד: יש שינוי גדול, רצינו שינוי גדול מאוד.

שאול גלברד: נכנסתי לתפקיד ביוני שנה שעברה, המנכ"ל נכנס חודש או חודשיים לפניי.

שאול גלברד: תוך חודש הגענו להסכם שהוא כמעט חתום, הכוונה שלנו הייתה ונשארה לשנות את פני יחסי העבודה מיחסי תלות והורדת ידיים ליחסי עבודה נורמליים, שבהם אנחנו לא מסתכלים 25 שנים אחורה, אלא 25 שנים קדימה מול מתחרים חזקים.

שאול גלברד: דרך אגב, אני מוחה שהמתחרים נמצאים פה, המתחרים הכבדים שלנו: בנק הפועלים, בנק לאומי, בנק דיסקונט, אלה שאנחנו רוצים להגיע למקום שלהם, אנחנו רוצים להיות בשוק תחרותי בנקאי אתם נמצאים פה, ולא כצופים מן הצד.

שאול גלברד: לואי יודע שהוקמה יחידה בבנק לאומי שפועלת נגד מיזוג בנק טפחות ובנק המזרחי, במובן המסחרי, עסקי, של המילה.

שאול גלברד: יש פחד בבנקים הגדולים מהתחרות החדשה שאנחנו מכניסים.

שאול גלברד: טפחות הם לקוחות של הבנקים הגדולים, פועלים ולאומי.

שאול גלברד: לשאלה שלך, הרצון שלנו, אפילו אחרי עשרה חודשים של מאבק מר, נשאר רצון של 25 שנים קדימה, דור קדימה, של ניהול יחסי עבודה, על רקע קונסטרוקטיבי, על רקע של שוק תחרותי.

שאול גלברד: העולם השתנה, אנחנו חייבים להסתכל על שנת 2030, אנחנו צריכים לבנות את הבנק.

שאול יהלום: אני רוצה שתסביר, גם מתוך זה שהיום אתה באגף כוח אדם ועד לפני שנה לא היית בתפקיד הזה, מה קרה כאן?

שאול יהלום: יכול להיות שתגיד איזה צעד שהייתם חייבים לנקוט למען התחרות, למען 25 קדימה.

שאול יהלום: אבל תן לנו הבנה מה שיניתם, בהנחה שאתם לא רוצים לשבור את ההסכמים הקיבוציים, לא רוצים לשבור את הארגון, לא רוצים לפטר את הוועד, לא רוצים לפגוע במעמדו.

שאול יהלום: מה עשיתם?

שאול יהלום: מה קרה פה?

שאול גלברד: מבחינתי, הייתי מנהל מרחב, מעולם לא הזדקקו 250 עובדיי לארגון העובדים, לא כי אין לו מקום, אלא כי ברוך השם הסתדרנו.

שאול גלברד: טוב שהנהלת הבנק תנהל דו-שיח ישיר עם העובדים, ככה צריך להיות, זו אחריות מנהלים.

שאול גלברד: לארגון העובדים בהחלט מקום בעבודה של אחד על אחד בנושא יחסי העבודה בבנק.

שאול גלברד: אני מכבד את הנקודה הזאת ב-100%, אבל ביחסי העבודה בבנק, לא בדברים אחרים, עסקיים.

שאול גלברד: העובדים הם נכס עיקרי של הבנק, ואף אחד לא יגיד שאני חושב אחרת.

שאול גלברד: מהיום שדרכתי בבנק, ועוד כשהייתי בבנק לאומי.

שאול גלברד: שאלת מה עשינו.

שאול גלברד: עשינו מיזוג, עברנו משתי קבוצות בינוניות לקבוצה אחת גדולה, שקוראים לה מזרחי טפחות, עם הון גדול מאוד, עם יכולת לתנופה גדולה, עם יכולת לגידול.

שאול גלברד: כל כך הרבה יכולת, שהבטחנו לעובדים שבמשך ארבע שנים לא נפטר מסיבות כלכליות אף עובד מעובדי בנק המזרחי.

שאול גלברד: אנחנו מדברים על קבוצה של כ-3,000 עובדים בבנק, 500 עובדים בחברות הבנות.

שאול גלברד: נכון, בבנק טפחות היו ונותרו 100 מפוטרים שהם בדיונים.

שאול גלברד: ביחסים נורמליים וסבירים הגענו אתם ל-60 מתוך 100 פרישות מרצון, עם תנאים של 150% מעל הפיצויים, עם תנאים של למעלה מ-15 שנות פנסיה מוקדמת.

שאול גלברד: אנחנו חושבים שיכול להיות, אם נעשה עבודה טובה בגישור, נוכל עם כולם להגיע למהלך של פרישה מרצון ולא נזדקק לנושא הפיטורים, בתנאים מצויינים.

שאול גלברד: אין כל כוונה לפגוע בעבודה המאורגנת בבנק, חד-משמעית.

שאול גלברד: אני לא מדבר בשם עצמי, אני מדבר בשם הנהלת הבנק.

שאול גלברד: נפעל אך ורק על פי הסכמים קיבוציים חתומים, אבל נפעל.

שאול גלברד: זאת אומרת, זכויות שיש לנו, אנחנו בהחלט רוצים לממש על פי הסכמים קיבוציים.

שאול גלברד: לא יכול להיות שגם מה שמוקנה לנו כדין בתוך הסכמים קיבוציים, יחזיקו אותנו.

שאול גלברד: נפעל על פי הסכמות קיבוציות.

שאול יהלום: מר גלברד, דבריך כל כך יפים וטובים, עוד מעט אני מתפטר מהכנסת ומבקש לעבוד בבנק.

שאול יהלום: מה קרה?

שאול גלברד: תכף אדבר על הליך הגישור, ואז נראה מה קרה.

שאול גלברד: מי שהשבית את המוקדנים זה יושבת ראש ארגון העובדים, שיושבת פה, וסיבותיה עמה.

שאול גלברד: היא השביתה ללא התראה.

שאול יהלום: תואיל אתה להגיד לי מה עשית.

שאול יהלום: מה אתם עשיתם שהיא השביתה את המוקדנים?

שאול גלברד: כלום.

שאול גלברד: היא אספה את העובדים והשביתה אותם שעתיים.

שאול גלברד: אמרנו ל-30 עובדים שהשביתו השבתה חלקית – התרענו בכתב – שנהפוך שביתה חלקית לשביתה מלאה, ואמרנו ל-30 עובדים לא לחזור.

שאול יהלום: לפני זה, מה גרם להשבתת המוקדנים?

שאול גלברד: תשאל את הגברת לזרוביץ, היא השביתה.

שאול יהלום: אתה אומר לגבי המוקדנים, שלא פניתם לעובדים, לא שיניתם את מקומות עבודתם, לא שיניתם את התנאים שלהם, שום דבר לא קרה.

שאול יהלום: יום אחד קמה הגברת לזרוביץ והשביתה את המוקדנים.

שאול גלברד: נכון.

שאול גלברד: הגברת לזרוביץ אמרה לעוד 90 עובדים במוקד: אם ל-30 המוקדנים אמרו לא לחזור לעבודה בלי התחייבות שלא להפריע, הרי כל המוקד מושבת.

שאול יהלום: זאת ריאקציה.

שאול יהלום: מה גרם להשבתה?

שאול יהלום: מה הביא את הוועד של בנק המזרחי לטפל במוקדנים?

שאול גלברד: אין לי מושג למה בתוך הליך גישור – נאמר פה שהוא תקוע, אני לא חושב שהוא תקוע, אני חושב שהוא מתקדם טוב, כמו שהליך גישור צריך להתקדם.

שאול גלברד: הוא בונה אמון לאט לאט, אני חושב שהוא התהליך היחידי שאם נלך אתו בדרך הארוכה, צעד צעד בסבלנות, אנחנו יכולים להגיע למצב של הסכם.

שאול גלברד: 150 קידומים בבנק, זה מה שעשינו בתקופה הזאת.

שאול גלברד: מתוכם, רבים מהם אנשים ועד העובדים, מנהלים ועובדים.

קריאות: ארגון העובדים, לא ועד.

שאול גלברד: חברים בארגון העובדים, גם נציגי הוועד בסניפים, גם מנהלים בחטיבת המנהלים.

שאול גלברד: אנחנו לא מפלים בשום פנים ואופן בין מי שיש לו תפקיד בוועד למי שיש לו תפקיד בוועד, ואם תרצו אשמח להביא דוגמאות.

שאול גלברד: יש 3,500 עובדים בקבוצה, 3,000 עובדים בבנק, תנו לי דוגמה של אדם – בלי שם – תארו איפה הוא עובד, איך הוא נפגע.

שאול גלברד: מי נפגע בעשרת החודשים מאז שיונס, שעושים אותו מנכ"ל בעייתי במיוחד, הגיע, מאז שההנהלה הוחלפה.

שאול גלברד: תביאו לי אדם אחד.

שאול גלברד: ביולי, אמרה הגברת לזרוביץ, נותרה נקודה אחת בהסכם.

שאול גלברד: מה הנקודה?

שרה לזרוביץ: אתה משקר.

שאול יהלום: את יכולה להגיד טועה, לא משקר.

שאול גלברד: בסדר, דרך אגב תבעו אותי אישית על ידי עורך הדין חלד, רק היה לכם ביזיון גדול בבית הדין בפני השופטת.

שאול יהלום: אני מבקש לשמור פה על סגנון ענייני.

שאול יהלום: אני מבקש לא לעסוק עכשיו בתביעות הדדיות.

שאול גלברד: אם ביולי נותרה לנו נקודה אחת – אחרי זה היו עוד נקודות, כי התפתחו – שדברה על כך שחצי מענק של משכורת בגין המיזוג לעובדים זה בעיה.

שאול גלברד: למה?

שאול גלברד: כי כשיגיע יום הבונוס – בעוד שבועיים, שלושה – אזי יונס האיום יחתוך מהבונוס מה שהוא שילם במענק המיזוג.

שאול גלברד: ראה זה פלא, לפני שהשביתה הגברת לזרוביץ בשבוע שעבר, פגשתי אותה ונתתי לה פרטים על הבונוס השנה.

שאול גלברד: ב"מעריב" פורסם שזה 50 מיליון שקלים, אז זה נכון מה שפורסם – ואני לא מכחיש – זה יותר מהשנה שעברה.

שאול גלברד: 20 מיליון שקלים כמעט ניתנו בינואר, 50 מיליון שקלים כעת, יש משא ומתן על עשרות מיליוני שקלים נוספים.

שאול גלברד: מי חילק פה 80, 90 מיליון שקלים בבנק בסדר גודל כזה תוך חצי שנה?

שאול גלברד: מי חילק 80 מיליון שקלים לעובדים שהוא לא אוהב אותם, לא רוצה אותם, פוגע בהם?

שאול יהלום: אני רוצה להבין, אתה אומר שמאז ינואר, מבחינת ההנהלה כלפי ועד העובדים, לא נעשה שום דבר מאיים, שום שינוי מעמד – אני לא מדבר על 100 העובדים של בנק טפחות כרגע – לגבי עובדי בנק המזרחי, ולפתע פתאום הגברת לזרוביץ, שהיא יושבת-ראש הוועד מזה 14 שנים, פתאום קיבלה איזו קריזה והתחילה להשתולל.

שאול יהלום: זה מה שאתם אומרים?

שאול גלברד: אדון פרץ הסביר את זה.

שאול גלברד: הגיע סדין אדום לבנק המזרחי, צריך להיכנס בו.

שאול גלברד: היא אמרה: גאוותן, הרהבת עוז, התחילה להעביר עליו ביקורת עוד לפני שהוא דרך בבנק.

שאול גלברד: הבן אדם הגיע, אמר: יש מיזוג, אני לא מפטר עובד אחד.

שאול גלברד: אמרו תקציב את זה בזמן, מה זה אתה לא מפטר.

שאול גלברד: אמר: כמה אתם רוצים, ארבע שנים?

שאול גלברד: ארבע שנים.

שאול גלברד: זה היונס הבעייתי.

שאול גלברד: זה היה יותר מידיי מהיר כנראה.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: מר פיינברג, בבקשה.

נחום פיינברג: אני רוצה להוסיף לגבי לוח הזמנים.

נחום פיינברג: בקיץ 2004 התקבלה, מבחינת האנשים שיושבים פה, החלטה על המיזוג.

נחום פיינברג: זה לכל הדעות מהלך אסטרטגי יוצא דופן לחיוב מבחינת הבנק, יום חג לבנק.

נחום פיינברג: המיזוג היה אמור להיכנס לתוקף חצי שנה אחר כך.

נחום פיינברג: זאת אומרת, יש חצי שנה זמן לנהל משא ומתן עם העובדים.

נחום פיינברג: מר חלד ניהל את המשא ומתן מצד העובדים, אני השתתפתי מצד ההנהלה, המשא ומתן עמד בפני גמר.

נחום פיינברג: שנינו זומנו ללילה לחתימה.

נחום פיינברג: היו ניירות מוכנים לחתימה.

נחום פיינברג: אז מישהו – וזאת לא ההנהלה – העלה דרישות נוספות .

נחום פיינברג: הם יגידו שזה אנחנו, אנחנו נגיד שזה הם, השולחן הזה לא יוכל להחליט.

נחום פיינברג: היו לחתימה – בלשונו של חברי המלומד - עשר דקות למשא ומתן.

נחום פיינברג: אנחנו מגיעים בלי הסכם ל-1 בינואר.

נחום פיינברג: מה-1 בינואר ההנהלה כל הזמן אומרת שאת כל ההתחייבויות האישיות, שניתנו בטיוטת ההסכם, גם היום היא אומרת את זה, כשאין מסמך חתום, שבמשך ארבע שנים לא יפוטר עובד.

נחום פיינברג: ההנהלה אומרת שכל ההסכמים הקיבוציים גם היום בתוקף, לא נפעל בלי הסכמים קיבוציים.

נחום פיינברג: יש לנו יום חג שהפכו אותו לצרה צרורה שפוגעת בבנק, במקום לתת לבנק הזה לפרוח.

נחום פיינברג: הנהלת הבנק היום לא מבינה את האג'נדה של העובדים, והיא מתגוננת.

נחום פיינברג: ביקשנו מהם לא לשבות, ביקשנו מהם לא לעשות עיצומים.

נחום פיינברג: כשהם עושים עיצומים, זה הסיפור של הילד שבא הביתה ואומר: הרביצו לי, וכשאבא שואל למה לא החזרת, הוא אומר: החזרתי קודם.

נחום פיינברג: זה בדיוק מה שקורה עכשיו, הבנק חייב להתגונן בשביל להמשיך ללכת.

נחום פיינברג: אם הוועד חושב שלהנהלה אסור לנסות להתגונן מפני המהלכים הכוחניים של הגברת לזרוביץ – מכתבי ההתראה שהיא קבלה מקבלים על עבירות שנראות לבנק כעבירות משמעת חמורות.

שאול יהלום: מר פיינברג, שאלתי אותה שאלה את מר גלברד, ואני רוצה שתסביר לי.

שאול יהלום: לי זה נראה משונה, מה קרה כאן?

שאול יהלום: היא קיבלה איזה ג'וק בראש?

שאול יהלום: הרי צריכים להיות דברים.

נחום פיינברג: התשובה היא כן.

נחום פיינברג: לדעתנו, אין לה היום אג'נדה.

נחום פיינברג: אני מאוד מכבד את הגישה של אדוני לחפש איך יוצאים, לא לחפש אשמים.

נחום פיינברג: אני מבין שהשאלות של אדוני מכוונות לכך.

נחום פיינברג: אין לוועד אג'נדה, לא הייתה אג'נדה, הוא קיבל הנהלה מאוד דינמית, הם לכלכו על המנכ"ל עוד לפני שהוא הגיע, ויש פרסומים.

נחום פיינברג: תראו את הפרסומים שהעובדים הוציאו, אם ההנהלה הייתה מוציאה דבר כזה על יושב-ראש ועד, אוי ואבוי מה שעמיר פרץ היה עושה לנו.

נחום פיינברג: היה לוקח את כל ההסתדרות ועומד לפני הבנק.

שאול יהלום: אני רוצה לפתוח חלון של כמה דקות לאורחים.

שאול יהלום: מר רוט, בבקשה.

לואי רוט: מר גלברד, ההזדהות שלי לא נובעת מעסק מסחרי.

לואי רוט: ניסיתי לצאת למאבק למען בנק הפועלים ולמען הרשויות, יש לי השקפת חיים מסוימת.

לואי רוט: חבר-הכנסת יהלום, אגיד לך מה שלא מעיזים להגיד פה, מה שקרה.

לואי רוט: אני מכיר את ועד בנק המזרחי ואת שרה שנים, הגיע יונס, וכולם מכירים אותו ואת העבר שלו, בריונות שאין שני לה.

לואי רוט: איך שציירו אותו פה, כמעט שרציתי להגיד שאנחנו רוצים אותו לבנק לאומי.

לואי רוט: אמרתי לשרה: אל תיתני לו להיכנס.

לואי רוט: היא אמרה לי: לא.

לואי רוט: אמרתי לה: תראי את העבר שלו בכל המקומות, פה פיטר 1,000 עובדים, שם פיטר 800, אל תתני לו להיכנס.

לואי רוט: אני נכנסתי לטריבונה, אני לא במשחק, אבל מהטריבונה רואים את המשחק יותר טוב.

שאול יהלום: נניח שליונס יש תדמית נוראה, והוא נכנס להנהלה.

שאול יהלום: אבל אני צריך לקבל רשימה שאומרת, שעובד פלוני אלמוני פוטר, עובד X היה עד היום מורשה חתימה ושללו את זה ממנו סתם.

שאול יהלום: הם אומרים שנכנס יונס, הוועד הסכים, וזאת זכותם של הבעלים לבחור מנכ"ל.

שאול יהלום: אבל גם ועד צריך לחכות למעשה הראשון שלו, מה היו המעשים האפלים?

לואי רוט: כולנו יודעים מי זה יונס, היא נתנה לו צ'אנס בניגוד לעצה שלי.

לואי רוט: שרה לזרוביץ היא היחידה שהצליחה לארגן את כל הוועדים למען תמיכה בבנק המזרחי.

לואי רוט: אני לא זוכר בכל השנים שלי שכל הוועדים - - -

גלעד ארדן: אבל מה הוא עשה נקודתית?

לואי רוט: נקודתית, שאלת אם זה חוקי, אפשר להרוג בצורה חוקית.

לואי רוט: הוא הצליח לפצל את העובדים, לאיים על העובדים.

שאול יהלום: מר חלד, יש לך איזושהי רשימה, בבקשה.

אשר חלד: אם אתם רוצים דוגמה, שאלת מהי האג'נדה של שרה, אמר מר גלברד שיש לה אג'נדה במקום אחר.

אשר חלד: כשעורך דין פיינברג ניסה לענות לך, הפטיר מר גלברד את המילים האלה.

אשר חלד: אלה המאמצים של הנהלת בנק המזרחי.

שאול יהלום: מר חלד, עם כל הכבוד, אני לא מקבל את זה.

שאול יהלום: אם יבוא X מבנק המזרחי ויגיד: יונס שד משחת - אז מה?

שאול יהלום: אנחנו מדברים על מבחן התוצאה.

שאול יהלום: זה שהם חושבים שלשרה לזרוביץ – הלוואי ויהיה לה עתיד להיות מנכ"לית בנק הפועלים – שיש לה עתיד במקום אחר, ויגידו את זה בכל מקום, זה עדיין מילים.

שאול יהלום: תן לי דוגמה של מעשים, עובדות.

אשר חלד: הדבר הראשון הוא שלא רק שיש מפוטרים, אלא יש קבוצה גדולה של עובדים שנמצאים באוויר.

אשר חלד: הם היו עובדים זמניים בבנק טפחות - - -

שאול יהלום: לא, תגיד לי לגבי עובדי בנק המזרחי קודם כל, לפני המיזוג.

שאול יהלום: הם מודים שיש 100 עובדים שצמצמו, אף אחד לא מכחיש את זה.

שאול יהלום: זה היה חלק מהמיזוג, מה צריכים למזג אם לא מייעלים?

שאול יהלום: צריכים לראות איך האנשים האלה יוצאים מהעניין הזה עם פנסיה, עם פיצויים – אני לא נכנס לזה, לזה יש את הגישור.

שאול יהלום: אבל אני שואל לגבי עובדי בנק המזרחי, מי מהם פוטר, נפגע?

אשר חלד: בבנק המזרחי יש פגיעה מערכתית קשה.

אשר חלד: אחד, הבנק הזה היה מבוסס על עבודה של עובדים קבועים.

אשר חלד: נקלטו מאות אנשים לבנק, חסרי מעמד, חלקם חסרי הגדרה, חלקם נקלטו על תקן של עובדים זמניים.

נחום פיינברג: על פי הסכם קיבוצי בר תוקף.

אשר חלד: הבנק קלט אותם כאוגדה של מאות אנשים, שהם עובדים זמניים.

אשר חלד: שונה בכך לחלוטין המאזן בין מוסד שמעסיק עובדים קבועים, שמבוסס על עבודה קבועה, עם 10% עובדים זמניים בשוליים, למוסד שמעסיק מאסה של עובדים זמניים.

אשר חלד: אנחנו מעריכים שכרבע מהעובדים הם עכשיו זמניים.

אשר חלד: אמרו לכם שכל ההבטחות שניתנו במשא ומתן יקוימו.

אשר חלד: אני אומר לכם שזה לא נכון.

נחום פיינברג: זה לא מה שאמרו, אמרו שרק ההבטחות האישיות.

אשר חלד: לכם אפשר להגיד הכל, אין לכם כלים לחקור ולבדוק איפה עובדים עליכם בדברים לא נכונים, ואיפה מביאים לכם דברי אמת.

גלעד ארדן: בזה תם הדיון בעצם, כי אין לנו כלים.

אשר חלד: לא, אני אומר לכם שיש חשיפה למצב שבו אם מישהו מעז להיכנס לכאן ולומר לכם לא אמת, אז יש בעיה עם זה, כי אז אתם בדיוק במצב של המשטרה, כשמוגשת תלונה של הבעל ותלונה של האישה.

שאול יהלום: הדבר הראשון שאנחנו שומעים כאן מכל העניין זה משהו על אותה פליטה של עובדים זמניים, והחשש שהעובדים הזמניים האלה יישארו זמניים, ואז יש עניין של קבועים וזמניים.

שאול יהלום: קודם כל אני רוצה להגיד גילוי נאות, יש לי חשבון בבנק המזרחי ושתי משכנתאות בבנק טפחות, אז אני רוצה שכל העסק יהיה בסדר.

שאול יהלום: אני אומר לכם לטובת העובדים, זימנו את הישיבה הזאת רק למען העובדים, מחר תופיעו בעיתונות, בתקשורת, אולי כל הסנקציות שעשיתם מוקדמות מידיי.

שאול יהלום: יכול להיות, אני אומר את זה במלוא גילוי הלב, שצריך לחכות לפגיעה הראשונה של אותו שד משחת – חס וחלילה, אני לא אומר את זה, אבל נניח.

שאול יהלום: ממה נפשך?

שאול יהלום: אם ההנהלה באמת גרועה ורוצה לחסל את הארגון, אז אתם משחקים לידיה.

שאול יהלום: עכשיו יש לה עילה לקחת חמישה משרדי עורכי דין, לקחת משרד יחסי ציבור, להתנכל לאנשים.

שאול יהלום: אם היא לא חשבה, אז למה גיליתם אותה?

שאול יהלום: אם אתם שואלים אותי מה צריך לעשות, שני הצדדים צריכים לקבל על עצמם חזרה ל-1 בינואר, לחזור לגישור, כל אחד מחזיר את הנשק לנדן, וכאילו לא קרה כלום, עד שתקרה העובדה הראשונה.

שאול יהלום: גם אז, אפשר לקבוע שהמגשר יקבע.

שאול יהלום: ההנהלה כבר למדה שמדובר בוועד חזק, כל המדינה יודעת את זה, כל המדינה יודעת שעמיר פרץ מאחורי הוועד, כל המדינה יודעת שלואי רוט מאחוריכם, עם חטיבת הבנקים, יודעים את הכל.

שאול יהלום: עכשיו טקטית, בואו נחזור ל-1 בינואר, אין שום סנקציות, אין שום השבתות, ההנהלה אם היא חשבה לעשות משהו לעובדים – השביתה 90 – חוזרת בה, אתם חוזרים בכם.

שאול יהלום: מבטלים את כל משרדי עורכי הדין, חוץ מעורכי הדין הקבועים, שהיו שנים רבות, מבטלים את כל משרדי יחסי הציבור, חוץ ממה שהיה עד היום, ומתחילים לחיות מחדש ללא שום בעיות.

שאול יהלום: אני מוכן שנשב כאן בעוד שבועיים, ואז תוציא לי את הרשימה ותראה לי שקרו עשרה דברים, אשאל את גלברד איך עשו את זה, ונראה שמשהו מתהפך.

שאול יהלום: אבל בואו ננסה לפתור לא להחמיר את העניין, זאת הצעתי.

מיכאל גורלובסקי: אני לא חבר בוועדה הזאת.

מיכאל גורלובסקי: אני, כמו חבר-הכנסת יהלום, מחזיק שתי משכנתאות בבנק טפחות, וכשהיה מדובר על מיזוג נלחצתי.

מיכאל גורלובסקי: אני גר באזור שאף בנק לא נתן משכנתאות, חוץ מבנק טפחות.

מיכאל גורלובסקי: גם בנק המזרחי, שפתח סניף בגוש קטיף, עשה מעשה מאוד יפה בעיניי.

מיכאל גורלובסקי: בתור מתנחל, אלה שני בנקים ששרתו אותנו יפה במשך שנים.

מיכאל גורלובסקי: הייתה אלי פניה של עובדי בנק טפחות בקשר למיזוג, אבל כשקרה המיזוג ראיתי שלא קרה שום דבר דרמטי.

מיכאל גורלובסקי: בסך הכל, אם נסתכל אחורה על ההפרטות של הבנקים, על כל מיני זעזועים שהיו בבנקים, היו פיטורים ונפגעו המון אנשים.

מיכאל גורלובסקי: פה קרה משהו די מוזר במדינת ישראל, שמעתי שבמשך ארבע שנים אנשים לא ילכו הביתה ואמרתי שהלוואי שזה יקרה במקומות אחרים.

מיכאל גורלובסקי: בתור חבר בוועדת הכספים, הצבעתי על כמה הפרטות במדינה עם לב כבד.

מיכאל גורלובסקי: בהרבה מקרים אנשים הלכו הביתה, ולא בדיוק בתנאים טובים.

מיכאל גורלובסקי: ההתרשמות שלי מהסיפור - ואני אומר מראש שאני לא מכיר אף אחד מההנהלה, אף פעם לא נפגשתי עם אף אחד מהם – שיש פה בעיה של יחסי אנוש בין הוועד וההנהלה, ואת הבעיה הזאת תצטרכו לפתור.

מיכאל גורלובסקי: ההנהלה לא יכולה לעבוד בלי ועד, וועד שאין לו ערוצים להנהלה לא ישיג שום הישגים.

מיכאל גורלובסקי: עבדתי בארגונים גדולים, ברשות הדואר, אני ממש לטובתכם, יש הרבה סימפתיה לעובדים, אבל במקרה הזה, בדיוק כמו חבר-הכנסת יהלום, לא התרשמתי שקרה משהו דרמטי.

מיכאל גורלובסקי: אף אחד לא הלך הביתה.

מיכאל גורלובסקי: שינוי סטטוטורי בחברה, שהיו 90% עובדים קבועים, וזה השתנה ל-75%, זה דבר לא סימפתי, אבל זאת עדיין לא דרמה.

מיכאל גורלובסקי: המצב היה יכול להיות חמור פי כמה.

מיכאל גורלובסקי: אני לא מגן על ההנהלה, אני מציע לכם למצוא פתרון.

מיכאל גורלובסקי: חוץ מעצה אני לא יכול לתת כלום, אני מציע לחזור ל-1 בינואר כמו שהציע היושב ראש, ולהגיע לעבודה משותפת, כי אחרת לא יהיה שום פתרון.

מיכאל גורלובסקי: ראינו את זה בכמה מקומות שהיו השבתות, אני בעד הזכות של העובדים להשבית כשזה מוצדק.

מיכאל גורלובסקי: אני לא טוען שבמקרה הזה זה לא היה מוצדק, אבל ההתרשמות שלי ממה ששמעתי פה היא שצריך לעבוד יחד, אחרת לא תתקדמו בכלום.

מיכאל גורלובסקי: אני מתנצל, אני צריך לצאת לוועדת הכספים.

שאול יהלום: מר אבי ורבר, בבקשה.

אבי ורבר: שמעתי את דבריו של מר גלברד, ואני חושב שהוא צייר תמונה קצת לא נכונה, במילים עדינות.

אבי ורבר: נכון שהיה הסכם כמעט גמור, אבל באנו לחתום על ההסכם וגילינו שינויים בסעיפים מהותיים, שינויים חד-צדדיים של מילה אחת.

אבי ורבר: אני לא נכנס לסעיפים, אבל היה שיבוץ בגין מיזוג טפחות, הכניסו לשם מילה אחת, שלא ידענו עליה: שיבוץ ראשוני.

אבי ורבר: אני לא נכנס לפרטים מה זה, אבל זה משנה את כל התמונה של הסעיף.

אבי ורבר: אם מר גלברד הבטיח שהנהלת בנק המזרחי לא תפטר עובדים ארבע שנים, הוא רק שכח להזכיר שיש שם סייג קטן – יש כמה סייגים שהסכמנו להם, אם עובד מועל כמובן שלא נתנגד לפטר אותו, אם הרגולטור יחליט שצריך להוציא מחלקה X מהבנק, לא נוכל להתנגד, אבל הוסיפו לשם עוד מילה קטנה, הוא מחביא את המילה הזאת: "בגין אי התאמה".

אושיק פלר: זו הייתה תוספת?

שאול גלברד: זה הסכם קיבוצי.

אבי ורבר: זאת תוספת.

אבי ורבר: בשביל מה הדגשת את זה?

שאול גלברד: אתה מקשקש פה.

שאול גלברד: אתה מנהל פה משא ומתן?

אבי ורבר: בשביל מה אתה מציין לוועדה תמונה כזאת ורודה?

שאול יהלום: ביקשתי לא להשתמש במילים כאלה.

שאול גלברד: אני חוזר בי.

שאול גלברד: מר ורבר, אתה אומר שלהסכם נוספו מוקשים.

אבי ורבר: נוספו מוקשים על ידי ההנהלה, ואלה שתי דוגמאות קטנות.

שאול יהלום: אבל מר גלברד אומר בקריאת ביניים, שפיטורי עובדים קבועים מתוך חוסר התאמה, על זה אתם חותמים בכל הסכם קיבוצי.

אבי ורבר: לא נכון.

אשר חלד: אם זה בהסכם הקיבוצי, למה לחתום?

יוסף ולנר: מר גלברד חדש, הוא לא מכיר את החומר.

אבי ורבר: כשיושבת הנהלת הבנק ומצהירה שהיא רוצה שהמהלך יהיה שקט, היא צריכה להגיע להסכם עם העובדים כדי שהמהלך יהיה שקט.

אבי ורבר: מה עשתה הנהלת הבנק?

אבי ורבר: ניהלה משא ומתן אתנו ועם ועד עובדי טפחות – שההסתדרות ייצגה אותם – עד ה-31 בדצמבר, כאשר לנו הבטיחו שאנחנו מקבלים את עובדי טפחות בלי הבעיות של טפחות.

אבי ורבר: כל הבעיות של טפחות ייגמרו עד ה-31 בדצמבר, והיו שם בעיות קשות, פיטורים של 100 עובדים קבועים זאת בעיה קשה, פיטורים של עוד 150 עובדים זמניים – אני לא בטוח שאני מדייק במספר - - -

שאול גלברד: 70.

אבי ורבר: בסדר, 170 עובדים יחד.

שאול גלברד: אתה יודע שיש הליך משפטי.

אבי ורבר: אני מדבר רק על ההליך של הפיטורים, לא למה מפטרים.

אבי ורבר: כל הנושאים האלה הם קשים, ולנו הובטח שהם ייגמרו עד ה-31 בדצמבר.

אבי ורבר: קיבלנו שבועיים קודם את הידיעה שהדברים האלה לא ייגמרו לפני ה-31 בדצמבר, וקיבלנו את הדברים האלה אלינו, ואלה הפכו להיות בעיות שלנו.

אבי ורבר: כל עובד טפחות, שהצטרף לבנק המזרחי, הוא היום עובד בנק המזרחי, אין היום יותר בנק טפחות, אנחנו גם מייצגים אותם.

אבי ורבר: לכן, הבעיות שנשארו שם פתוחות עברו אלינו.

אבי ורבר: אי אפשר להתעלם מהדברים האלה.

שאול יהלום: בוא נאמר שגם הם היו רוצים לגמור את הכל עד ה-1 בינואר, במיוחד שמדובר בדברים רעים, והם לא הצליחו, אבל הבנק צריך להתחיל ב-1 בינואר.

שאול יהלום: אני שואל, ואני חייב שתענו לי ולא תתחמקו מזה - נכנסתם לעניין, אתה אומר כמה דברים, שראיתם הסכם וברגע האחרון שינו כמה מילים - האם יש לך עוד עובדות שעשתה ההנהלה באופן חד-צדדי?

אבי ורבר: כן, אסביר.

אבי ורבר: יש לנו הסכם קיבוצי ישן על מספר חוזים אישיים בתפקידים מסוימים.

אבי ורבר: ההנהלה הכניסה חוזים אישיים עם טפחות לתפקידים, שהיה אסור להכניס אותם לבנק המזרחי מלכתחילה, זאת פגיעה ראשונה.

אבי ורבר: היינו אמורים לעגן את זה בהסכם גדול, שאסור להעסיק עובדים עם חוזים אישיים, כמו שבבנק מזרחי אסור בתפקידים מסוימים.

אבי ורבר: ההנהלה עשתה את זה חד-צדדית.

אבי ורבר: אתן לך דוגמה על מה שקורה כרגע.

אבי ורבר: הצענו להנהלה לעשות פסק זמן.

אבי ורבר: אמרנו להם: המיזוג קיים אבל תפסיקו את פעולות המיזוג המעשיות, אל תעבירו עובדים מטפחות אלינו, אל תבקשו מעובדים שלנו לעבור לטפחות.

אבי ורבר: אנחנו לא נעשה שום צעד ואתם לא תעשו שום צעד.

שאול יהלום: מתי ביקשתם את זה?

אבי ורבר: ערב הגישור.

אבי ורבר: ההנהלה אמרה: לא.

אבי ורבר: אתם לא מתכוונים שנפסיק חד-צדדית את העיצומים ואתם בינתיים תמשיכו את המהלכים שלכם, שנתעורר בעוד X חודשים אחרי הגישור, ונגלה שאין בכלל על מה להילחם כי כל המשרות של טפחות שרצו להעביר למזרחי אוישו, כל האנשים של מזרחי שהיו צריכים לעבור לטפחות עברו, כל המבצעים שרצו - - -

נחום פיינברג: מה רע בזה?

אבי ורבר: אני מזכיר עוד דבר אחד, שלא קשור למיזוג אלא לפגיעה בארגון, בנציגי הארגון ובעובדים.

אבי ורבר: קשה לי קצת לדבר, כי זאת פגיעה בי.

אבי ורבר: הנהלת בנק המזרחי החליטה להתנכל לחברי ועד העובדים.

אבי ורבר: אני רוצה להבהיר, מר גלברד טען שהיו 120 קידומים, ביניהם גם חברי ועד, אז על מנת לא להטעות את הציבור, יש מושג של חבר ועד, שזה תשעה אנשים, ויש מוסד של מועצת עובדים, שזה 120 אנשים.

אבי ורבר: לא ידוע לי על מישהו מבין התשעה שקודם במסגרת הזאת.

שאול גלברד: אני מתקן, מועצת העובדים.

אבי ורבר: שלא יצא מצב שמישהו מוועד העובדים קיבל שוחד בקידום.

שאול יהלום: אתה רוצה להסביר לי עליך?

אבי ורבר: לא כל כך נעים לי.

אבי ורבר: אתה יודע מה, אספר.

אבי ורבר: היה לי הסכם מלפני שש שנים.

אבי ורבר: ההנהלה רצתה שאעבור לעבוד במוקד מזרחי בטלפון.

אבי ורבר: לפני ארבעה חודשים הייתה שביתה במשק, בנק המזרחי הזדהה עם השביתה, כמו שביקשו מכולם להזדהות.

אבי ורבר: במזרחי, במוקד הטלפוני, השבתנו רק לשעתיים, לא כמו כל הבנקים, בגלל שההנהלה עשתה גם צעדים אחרים.

אושיק פלר: אתה לא מדייק.

אבי ורבר: מדייק.

אבי ורבר: שבוע אחר כך, אולי אפילו פחות, אני מקבל מכתב שאותו הסדר שהיה לאבי ורבר שש שנים בוטל.

אבי ורבר: זה היה ברור.

אבי ורבר: באו אלינו עם בקשה לדון בשינוי מבנה ארגוני במזרחי בטלפון, בעקבות המיזוג.

אבי ורבר: יש מוקד בירושלים, יש מוקד בתל-אביב, צריך לעשות שם שינוי, ואז אמרו גם מה השינוי.

אבי ורבר: לאבי ורבר יש תפקיד מסוים במוקד, בהסכמה שלהם במשך שש שנים, ועכשיו הוא מוחרג, הוא לא משובץ שם.

אבי ורבר: למה?

אבי ורבר: אומרים: אתם זוכרים שהוא עבד כך וכך, עכשיו הוא הפסיק לעבוד כך וכך אז אי אפשר לתת לו את התפקיד.

אבי ורבר: זה היה במסגרת תפקידי בוועד, מכיוון שרצו שאעבור שם בתור אחראי משמרת X שעות, ואמרו שהוועד יפריע, אז אמרו לי שמה שאעבוד במסגרת הוועד ייחשב לי כשעות נוספות.

אבי ורבר: אמרו לי: תשתדל לעבוד כמעט משרה מלאה במוקד, שזה לא יפריע לך להיות אחראי משמרת.

אבי ורבר: ההנהלה הורידה את זה, ועכשיו בשיבוץ החדש לא נתנו לי כי הם טוענים שאני לא עובד משרה מלאה במוקד.

אבי ורבר: שש שנים עבדתי כמעט משרה מלאה במוקד כדי לשמור על התפקיד, ואני אוהב את העבודה שלי.

אבי ורבר: ההנהלה, חודש וחצי לפני השינוי במבנה הארגוני הזה, הורידה לי חלק מכמות השעות, ועכשיו היא טוענת שהיא לא יכולה לתת לי את התפקיד כי אני לא עובד מלא.

אבי ורבר: המטרה: אבי, תפסיק לעבוד בוועד, תעבוד מלא, ניתן לך את התפקיד.

שאול גלברד: זאת המסקנה שלך.

אבי ורבר: ככה אני מבין את זה, וכל בר דעת יבין את זה.

שאול גלברד: כל הסכסוך הוא בגלל העניין שלך, כל הבלגן.

אבי ורבר: לא.

אבי ורבר: עשו test case על מוקד מזרחי בטלפון, ניסו להכניס לשם איש טפחות בתור מנהל המוקד הארצי בחוזה אישי, כשאסור להם להכניס אדם כזה בחוזה אישי, כי יש לנו הסכם שרק מנהל סקטור ומעלה או מנהל אגף ומעלה יהיה עם חוזה אישי.

שאול גלברד: לא נכון, לא נכון.

אבי ורבר: תגיד "לא נכון" 20 פעמים, זה לא יעזור לאמיתות של הדברים.

אבי ורבר: עשיתי את ההסכם הזה, אני לא צריך לקרוא אותו, זה ההבדל ביני ובינך.

אבי ורבר: שם ניסו להכניס את הבן אדם ולהפעיל את שינוי המבנה הארגוני, ולכן שם נוצרה הבעיה.

אבי ורבר: אז היום יש לנו 110 אנשים – וחבל שאף אחד לא התייחס לזה - - -

שאול יהלום: ברוך השם, אחרי שעה וחצי אני מבין למה נוצר סכסוך העבודה אצל המוקדנים.

אושיק פלר: אתה שואל את האנשים מה קרה מינואר, ולא בכדי אתה לא מצליח לקבל איזושהי תשובה קונקרטית וספציפית מי נפגע, איפה קרה משהו רע, למי הזיקו.

אושיק פלר: הדברים היחידים שאתה שומע זה שהבטיחו ארבע שנים בלי פיטורים, אני לא מכירה הרבה ארגונים שמבטיחים אפילו פחות.

שאול יהלום: זה היה עד לפני כמה דקות.

שאול יהלום: אתם עושים דברים טובים, אף אחד לא אומר שלא, אבל כאן הובהרו לי כמה דברים.

שאול יהלום: קודם כל, בהתחלה שאלתי – אסור היה לי לשאול ככה – מה מעניין אתכם טפחות?

שאול יהלום: אתם בנק מזרחי, הם החליטו לקנות את טפחות, שישברו את הראש.

שאול יהלום: אומר הוועד, ברגע שב-1 בינואר התאחדנו, עכשיו אנחנו ועד של בנק המזרחי-טפחות, אז אנחנו אחראים לגביהם באותה מידה.

שאול יהלום: בבנק מזרחי-טפחות יש בעיה, שמלכתחילה היו צריכים לקבל שולחן נקי, ומקבלים שולחן עם עשרות בעיות.

שאול יהלום: דבר שני, הם אומרים שלא שמרתם באיחוד הארגוני על ההסכמים עם בנק המזרחי.

שאול יהלום: זה מה שאומר מר ורבר, עוד לפני המקרה שלו.

שאול יהלום: הוא אומר שבתוך ההסכמים – אפשר להוציא את ההסכמים ולראות – היה כתוב מי יכול להיות בחוזה אישי.

שאול יהלום: עומד בנק מזרחי על כל עובדיו, ויודע שבחוזה אישי יש רק X תפקידים.

שאול יהלום: זה אומר שכל עובד רוצה להתקדם מחוץ לחוזה האישי לתפקידים האלה.

שאול יהלום: פתאום לתפקידים האלה, שאצלם מוגדר כעובד קבוע, מכניסים מישהו שמגיע מבנק טפחות.

שאול יהלום: הם אומרים שיש להם בעיה לייצג את בנק טפחות, אלא אתם מצרים את צעדיהם, בגלל שאתם פוגעים בעובדים קבועים, שמחר לא יוכלו להתקדם לתפקיד מנהל המוקד, למשל.

שאול יהלום: דבר שלישי שהם אומרים, מתשעת חברי הוועד, אנשים מרגישים פגיעות אישיות בהם.

שאול יהלום: מר ורבר, בגילוי לב מול הוועדה, אומר את העניין.

שאול יהלום: הוא אומר שהוא חבר ועד, בעבר נתנו לו איזושהי אפשרות לעשות את עבודת הוועד דרך שעות נוספות, הפסיקו לו את זה אז קצת נפגעה העבודה במשרה השלמה - - -

אבי ורבר: על זה אני מוחל, אבל לא להגיד לי שאני לא מתאים כי אני לא עובד משרה מלאה.

שאול יהלום: כאשר באים לתת את התפקיד הבכיר יותר, אומרים לו: אתה לא משרה שלמה.

שאול גלברד: יש לך בעיות אישיות - - -

אבי ורבר: אין לי שום בעיות אישיות.

שאול יהלום: מספיק, הסכסוך יימשך אם ככה תדברו.

שאול יהלום: אני חוזר ושואל – הוועד אמר שהם הסכימו לזה, אני מקווה שיסכימו גם היום – את ההנהלה, האם אפשר לעשות פסק זמן, לחזור אחורה ל-1.1.2005, המיזוג עכשיו מתחיל, מורידים את כל המשרדים, מפסיקים את כל התביעות, חוזרים מכל התביעות ההדדיות, אין תלונות, יושבים בצורה עניינית, בלי מריבות, פותחים הסכמים ורואים מה קרה, פותרים את הבעיות של בנק טפחות, של 100 ועוד 70 עובדים.

שאול יהלום: מתחייבים מכאן שלא פוגעים בתשעת חברי הוועד, ואם הייתה פגיעה, טעות או אי הבנה, מנסים למצוא את הפתרון.

שאול יהלום: לא תופסים את המקומות של אנשי בנק המזרחי על ידי חוזים אישיים עם אנשי בנק טפחות.

שאול יהלום: האם אני יכול לקבל מכם שחוזרים לינואר, מוחקים את כל התביעות, אין יותר עיצומים, השבתות מגן ושום דבר, ומכאן ואילך נותנים שבועיים-שלושה למשא ומתן ענייני, וגם משנים את סגנון הדיבור.

שאול יהלום: כן או לא?

אבי ורבר: דרך אגב, את מה שאמרתי לגביי אמרה עובדת של אושיק פלר.

שאול גלברד: אתה מוכן שאגיד גם את הדברים שקיבלת לפני כן?

אושיק פלר: העניין האישי הוא לא העניין פה.

שאול יהלום: מה זה משנה?

שאול יהלום: יש בעיה, צריך לפתור אותה.

שאול יהלום: מר פיינברג, בבקשה.

נחום פיינברג: צריך להבין שיש לנו היום בבנק שתי קבוצות עם שני חוזים קיבוציים, וזה כרגע המצב עד שנצליח ליצור הסכם אחד.

נחום פיינברג: ביקשנו לשבת אתם ואנחנו מוכנים מחר בבוקר, בלי שום קשר, לעשות ועדת המרה, כדי לעשות סינכרוניזציה להסכם אחד.

נחום פיינברג: ביקשנו, התחננו, אנחנו מוכנים עכשיו לצאת מפה עם ועדה, כדי להגיע לחוזה אחד.

נחום פיינברג: אחת הבעיות שתצטרך לקבל פתרון, לנו יש עמדה שלנו ולהם אחרת, בטפחות היו X חוזים אישיים, במזרחי היו Y חוזים אישיים, בבנק הממוזג יש X פלוס Y. במזרחי היו X עובדים זמניים, בטפחות היו Y עובדים זמניים, בבנק הממוזג, כל עוד לא נגיע להסכם המרה, וזה היה סעיף בטיוטה – כי המטרה היא להגיע להסכם אחד - - -

שרה לזרוביץ: שיניתם אותו.

נחום פיינברג: זה לא שחור ולבן.

נחום פיינברג: מה זה נחזור אחורה ל-1 בינואר?

נחום פיינברג: הבנק מתקדם, אם לאדוני יש חשבון בבנק טפחות, אנחנו רוצים אותו גם בבנק המזרחי, הבנק מתקדם, ועושים סינכרוניזציה של המערכות.

נחום פיינברג: מה זה לחזור אחורה?

נחום פיינברג: מוציאים מכרזים.

נחום פיינברג: כמו שהיא אומרת שהיא מגנה על עובדי טפחות, אם אנחנו מוציאים היום מכרז, אנשי בנק טפחות משתתפים במכרז כמו עובדי בנק המזרחי, הם לא סוג ב'.

שאול יהלום: זה ברור.

שאול יהלום: אסביר לך מה זה חוזרים אחורה.

שאול יהלום: לדוגמה, אתה אומר שיש לך כך וכך חוזים, הם טוענים שניפחתם את העניין.

שאול יהלום: אולי הייתם צריכים לעשות את זה כדי להרגיע את אנשי טפחות, אינני יודע.

שאול יהלום: אבל הם אומרים שאתם באים עם חוזים אישיים, שזה הדבר הכי מאיים על ארגוני העובדים, זה מאיים על העובדים הקבועים, ואתה בא עם מספר מוגזם של חוזים אישיים.

שאול יהלום: לחזור זה אומר ככה, לו הייתי במקומך הייתי אומר: יש בעיה, בגלל שעובדי טפחות באים עם עשרה חוזים אישיים בתפקידים שאצלכם לא היו בחוזים אישיים, אבל אין לנו ברירה.

שאול יהלום: בואו נחשוב יחד איך מפצים את העובדים הקבועים על עשרת החוזים האלה, כי כבר נתנו אותם.

שאול יהלום: אז הם באים למשא ומתן, הרי הם מבינים את זה, הם רוצים שגם לאנשי טפחות תהיה הרגשה טובה.

שאול יהלום: זה נקרא לחזור אחורה, זה לומר: אני לא מכתיב לכם.

שאול יהלום: זאת דוגמה אחת.

אושיק פלר: הדוגמאות שעלו פה הן רק חלק מהבעיות.

אושיק פלר: מיזוג כזה הוא מורכב, ויש עוד שורה של דברים.

אושיק פלר: בדיוק לצורך זה קיים הליך הגישור.

אושיק פלר: אני מציעה לשני הצדדים לחזור לגישור.

אושיק פלר: ההגדרה שהליך הגישור תקוע היא הגדרה שלא מקובלת עלי.

שאול יהלום: מי המגשר?

אושיק פלר: פרופסור מרוני, בהסכמה של שני הצדדים.

אושיק פלר: לשבת מסביב לשולחן יום ולילה ולתת מענה לכל הבעיות האלה.

אושיק פלר: אי אפשר יהיה לפתור את זה פה, גם לא בדיון של ארבע שעות, זה מורכב.

אושיק פלר: אנחנו יושבים מאות ישיבות, מאות שעות של דיונים.

אושיק פלר: כשאנחנו אומרים שהגישור תקוע, אז הוא תקוע ואי אפשר לצאת ממנו, אבל אם שני הצדדים ניגשים לגישור בתום לב, מתוך רצון כן ואמיתי לפתור את הסכסוך הזה, לפתור את הבעיות שהעלינו פה ואחרות שלא העלינו – זאת הדרך היחידה שאפשר יהיה לצאת מהסכסוך הזה.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: מר אליעזר אבטבי, בבקשה.

2120: אמרת שהעובדים הם נכס לבנק – אין ספק.

2120: אני מכיר את העובדים, אלה אנשים נאמנים, מיומנים ובעלי מקצוע.

2120: הם עושים את עבודתם נאמנה.

2120: זה לא סוג העובדים שאנחנו מכירים, שכל שני וחמישי שורפים צמיגים.

2120: יחד עם זה, כמו שהם נכס לבנק, העובדים רואים בבנק את מקור פרנסתם.

2120: מה שניסתה ההנהלה לעשות זה דבר שלא ייעשה.

2120: לא יעלה על הדעת שיושב ראש ועד עובדים או יועץ משפטי, שרוצים להגן על העובדים בדרך חוקית, מסודרת - הם ממלאים למעשה את תפקידם, זאת חובת נאמנותם לייצג את העובדים - מגישים נגדם משפטים או התראות.

2120: זה בהחלט איום ישיר על ראש הוועד ועל היועץ המשפטי, זאת סתימת פיות, את זה אסור לעשות.

2120: זה חלק מהבעיה, שבאים לפגוע כדי שלא יהיו ארגוני עובדים בארץ.

2120: לצערי הגדול, יש רבים שחושבים כך, שמחר מחרתיים אפשר יהיה להרוס את כל המנגנון הזה שנקרא עובדים, ארגוני עובדים והסתדרויות.

2120: זה לא יקרה לפחות ב-50 השנים הקרובות, לכן צריך לרדת מהעניין, לא לנסות לפגוע בוועדי העובדים, בארגוני העובדים, בהנחה שבדרך זאת יצליחו זאת להפריד בין הגופים ולשלוט בעניין.

2120: זה לא ייעשה, זה לא יהיה, לכן חבל להשקיע בזה מאמץ.

2120: לדעתי, יש כמה צעדים בוני אמון שצריך לנקוט.

2120: אל"ף, מיידית להודיע על ביטול המשפטים האלה.

2120: אדם בא לייצג את העובדים, כפי שזאת חובת נאמנותו, והוא תחת איום של אזהרה ומשפטים – זה לא יכול להיות.

2120: אם אנחנו יכולים להגיע למצב שגם מה שפורסם בעיתונות, שזה כאילו עניין פוליטי של יושבת ראש הוועד, שרוצה להגיע לאיזה תפקיד בכיר, לדעתי אין לזה שום יסוד, זה רק יכול להחמיר את העניין.

2120: לדעתי, צריך שהנהלת הבנק תודיע שאין לה שום כוונה לפגוע בארגון העובדים.

2120: אתו היא צריכה לנהל משא ומתן, אתו היא צריכה להמשיך לחיות ולעבוד, אין דרך אחרת.

2120: לכן צריך ביטול כל ההתראות האלה, כדי לבנות אמון.

2120: בזמנו קבענו גבולות, כמה עובדים יהיו בחוזים אישיים, זה נקבע.

2120: נכון, הייתה פה חריגה.

2120: אבל העניין הזה חשוב.

2120: באותו רגע שמתחילים לפרוץ את החוזים האישיים ללא הגבלה, ברור שזה בא להצר את צעדיו של ארגון העובדים.

2120: לכן, היושב ראש הציע הצעה, ננסה לשבת יחד, כאשר כולנו משוחררים מהתראות ואיומים, כי אם זה יהיה הסכסוך יימשך.

2120: אף גוף שמכבד את עצמו, הסתדרות שמכבדת את עצמה, תעמוד לימין כל העובדים, ולא תיתן שמישהו יפגע במרכיב החברתי הזה, שקיים במשק ואסור היה לפגוע בו.

2120: כל פגיעה בו יכולה להביא לאנרכיה, אי סדר חברתי, שאי אפשר יהיה להסכים לו.

2120: לכן גם אנחנו, כהסתדרות הפועל המזרחי, מאמינים בזה שעל ידי הסתדרות ושיח – זאת אמנה חברתית.

2120: צריך להמשיך לשבת ולנסות להתקדם, כאשר כולנו משוחררים ממה שקרה בחודשיים-שלושה האחרונים.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: מר קויפמן, בבקשה.

דוד קויפמן: לא התכוננתי לדבר, אבל כיושב ראש מועצת הארגון של העובדים, אני חייב לומר דבר שקרה רק ביום חמישי האחרון.

דוד קויפמן: החליט הוועד לקיים הפגנה מול בניין שער העיר ברמת-גן.

דוד קויפמן: קראנו לעובדים לרדת למטה.

דוד קויפמן: הלכו המנהלים, נעמדו ליד המעלית אצלי בקומה, אחד מהם צעק על עובדת.

דוד קויפמן: העובדת הזאת נכנסת לפחד וחרדה, הזמינו אמבולנס כי היו לה לחצים בחזה.

דוד קויפמן: הלך אותו מנהל – ככה נמסר לי – ביטל את האמבולנס הראשון, הגיע אמבולנס שני.

דוד קויפמן: הזעקתי את שרה מלמטה, אמרתי לה: תעלי דחוף למעלה ותנסי להרגיע את העובדת הזאת.

דוד קויפמן: מאיימים על העובדים אצלנו.

דוד קויפמן: היום יצא רעיון חדש של ההנהלה, אחרי 30 שנים שאני עובד בבנק.

דוד קויפמן: רעיון נחמד, של משלוח מנות בין היחידות השונות בבנק.

דוד קויפמן: מחלקות שלמות לא היו מעונינות לשלוח, ביניהן גם המחלקה שלי.

דוד קויפמן: אמרו שאנחנו לא במצב של שמחה, רגיעה.

דוד קויפמן: זה היה טוב בשנים קודמות.

דוד קויפמן: הייתה פה הצעה טובה לחזור ל-1 בינואר, אבל רבותיי, בלי איומים.

דוד קויפמן: אם ועד עובדים, מבחינת החוק, הכריז על סכסוך עבודה, מותר לו לעשות צעד מסוים בהתאם לחוק, אם זאת הפגנה, אסיפת הסברה – לא שביתה כוללת.

דוד קויפמן: דרך אגב, במוקדנים, כשעשו אסיפת הסברה, השאירו שם חמישה תורנים, לא סגרו את כל המוקד.

שאול יהלום: אני שואל את מר גלברד ואת שרה לזרוביץ: זאת ההצעה שלי.

שאול יהלום: מתוך צער על כל סכסוך עבודה, וקל וחומר שאנחנו רואים שכאן סכסוך העבודה הוא בהתחלה של גדילה ולבלוב של בנק גדול ומאוחד.

שאול יהלום: זה לא שאנחנו רואים תחזית שהעסק מתמוטט, ואנחנו אומרים שכל אחד צריך להציל את עצמו, אלא העסק הולך לקראת מיזוג גדול.

שאול יהלום: יש כמה בעיות, אבל זה הופך להיות בנק בין הגדולים.

שאול יהלום: כל הרצון האופטימי הזה, צריך באיזשהו מקום לשכוח ולהתחיל מחדש.

שאול יהלום: אני רוצה תשובה ממר גלברד ומשרה לזרוביץ.

שאול יהלום: אני מציע שלושה סעיפים: ביטול כל הצעדים המשפטיים, התלונות ההדדיות וכל מכתב שהיה בו משום איום, סנקציה או דבר כזה.

שאול יהלום: זה הצעד הראשון.

שאול יהלום: שתיים, הוועד מבטל כל סנקציה, השבתה, הפגנה מכל סוג שהוא, שתכנן.

שאול יהלום: שלוש, חידוש הגישור על כל נושא שהוא במחלוקת בין ההנהלה והוועד.

שאול יהלום: הכל מגיע לגישור, ובעוד חודש ניפגש כאן כדי לראות איך העניינים מתקדמים.

שאול יהלום: האם אתם מסכימים?

שרה לזרוביץ: זה שונה ממה שהצעת קודם.

שאול יהלום: אני מציע לקחת כל נושא במחלוקת לגישור.

שאול גלברד: אני מציע דבר דומה מאוד למה שאמרת.

שאול גלברד: לגבי נושאים משמעתיים או משפטיים – הם נדונים בבית משפט.

שאול גלברד: יש שם תביעות בגין דברים חמורים ביותר, אני לא רוצה להגיד מאיזה צד, בואו נשאיר את זה בצד.

שאול גלברד: אבל אני מציע שנעבור את פורים בשלום.

שאול גלברד: ניפגש בימים שני, שלישי, רביעי, חמישי – אין לי מושג מה יש לי ביומן וזה לא מעניין, אני מוחק הכל.

שאול גלברד: נבוא בצוות מלא, ארבעה ימים רציפים מבוקר עד לילה, ונפתור את כל הבעיות.

שאול גלברד: בזמן הזה אנחנו מבקשים שייפסקו כל העיצומים.

שאול גלברד: אנחנו גם מזמינים את המוקדנים לחזור לעבודה.

שאול גלברד: בואו לא נעשה את זה יותר מידי מסובך.

שאול גלברד: המגשר הוא איש מאוד חכם, לדעתי אחד המגשרים החזקים ביותר היום במשק.

שאול גלברד: אם כל אחד יידע שהוא בקצה והוא צריך להגיע לאיזשהו מקום, כל אחד צריך לוותר ולהתפשר.

שאול גלברד: אני מאמין שתוך ארבעה ימים מאומצים אנחנו יוצאים להסכם מסודר.

שאול גלברד: בתקופה הזאת - למעט נושא עסקי אחד שקוראים לו win-win, תוכנית של גיוס לקוחות בין בנקים – לא נעביר עובד ממקום למקום, לא נעשה שום הדרכה שלא קשורה ל-win-win, אתן הוראה להפסיק את הישיבות בנושאי המיזוג, ויש המון ישיבות כאלה.

שאול גלברד: אנחנו לא נפסיד עכשיו שני מיליון שקלים בהוראות לעיתונים, לרדיו וללקוחות להמתין עשרה ימים, את זה בואו נשים בצד.

שאול גלברד: אבל כל יתר הפעילויות הארגוניות מוקפאות.

שאול גלברד: אם נשב אותם ארבעה ימים, עם רצון לפתור את הבעיות, אני מאמין שבעבודה מאומצת אנחנו מסוגלים להגיע להסכם מלא.

דוד בן-דוד: אם להפסיק אז להפסיק הכל, לעשות הקפאה.

אושיק פלר: בואו לא ניכנס לכל הפרטים.

אושיק פלר: הקפאה זה סטטוס קוו מעכשיו והלאה.

שאול יהלום: הוא אומר שבארבעה ימים תדברו על הכל, על טל ומטר – תעלו את העניין של טל אם הם רוצים.

שאול יהלום: מיום שני שאחרי פורים יושבים ארבעה ימים, 24 שעות ביממה, עם הוועד.

שאול יהלום: אתם ארבעה, הם ארבעה, ויושבים על הכל: על טל, על מטר, על הסנקציות, חוזים אישיים, קבועים וזמניים, מנסים לפתור את כל הבעיות.

שאול יהלום: באותה תקופה כל העובדים חוזרים למקומם, אין שום השבתות, אין סנקציות.

שאול יהלום: הם לא מקפיאים רק את ה-win-win.

שאול יהלום: שרה לזרוביץ, את מסכימה?

שרה לזרוביץ: אני רוצה להגיב על כמה דברים, ולהסביר למה אנחנו לא יכולים להיענות להצעה שלו, וללכת יותר לקראת מה שאתה, אדוני היושב ראש, הצעת בהתחלה.

שרה לזרוביץ: קודם כל שאלת מה קרה, מה מאיים עלינו, למה אנחנו פה.

שרה לזרוביץ: צריך להבין גם כאשר ויקטור מדינה היה מנכ"ל הבנק הוא לא היה סוציאליסט גדול, ולא התכוונו להפוך אותו לסוציאליסט, כמו שאין לנו כל כוונות להפוך את מר יונס לאיזשהו סוציאליסט ואוהב עובדים מושבע.

שרה לזרוביץ: הכוונה היחידה שלנו היא לייצג את העובדים שבחרו בנו, ולשדר להנהלת הבנק שהיא לא יכולה להכתיב לנו הסכמים.

שרה לזרוביץ: ביחסי העבודה בבנק תמיד היו ויכוחים, אבל יש כללי משחק, וביחסי עבודה קיבוצים, ליד שולחן המשא ומתן היה שוויון בין שני הצדדים, בין ההנהלה לוועד.

שרה לזרוביץ: לצערי, מר גלברד התבטא לא פעם: מה שהיה אצל מדינה לא יחזור, היו לכם יחסים של קח ותן, אצלנו זה לא יהיה.

שרה לזרוביץ: מה הם רוצים?

שרה לזרוביץ: הם רוצים אווירה, שעושים לך טובה שאתה עובד, יחסי עבודה פטריארכליים.

שרה לזרוביץ: לא שאנחנו מועסקים בזכות, כאילו בחסד.

שרה לזרוביץ: מצד אחד מרדימים את כל העובדים, אומרים להם שארבע שנים לא יפטרו אף אחד, רק קידומים.

שרה לזרוביץ: מצד שני, פוגעים בחברי ועד, יושב פה עובד מושבת, והוא לא היחיד.

שאול גלברד: מי השבית אותו?

נחום פיינברג: כשעושים עיצום לגיטימי בבנק, כמה זמן קודם לפי חובת תום הלב צריכים להודיע להנהלה?

נחום פיינברג: חמש דקות לפי שרה.

אשר חלד: לא תעשה הסכם בלי שרה.

נחום פיינברג: אני לא רוצה לעשות הסכם בלי שרה, אל תכניס לה את זה לראש.

שרה לזרוביץ: מצד אחד, מרדימים את העובדים ואומרים להם שהכל יהיה בסדר, מצד שני פוגעים בחברי ועד.

שרה לזרוביץ: ההנהלה, שהבטיחה בראש חוצות - - -

שאול יהלום: אתם תשעה חברי ועד, חוץ מהמקרה של אבי, היו עוד פגיעות?

אבי ורבר: בשאול שאולי מבנק טפחות.

נחום פיינברג: אולי תספר מה הפגיעה?

שרה לזרוביץ: אולי תיתנו לדבר?

שרה לזרוביץ: אתם רוצים לדבר בגישור, אולי תיתנו לי גם עכשיו לדבר?

אושיק פלר: בגישור נדבר על הכל, גם על זה.

שרה לזרוביץ: אני רוצה לדבר על כמה דברים שנאמרו פה.

שרה לזרוביץ: אני חושבת שמדינת ישראל הפסידה כמה שחקני תיאטרון מעולים.

שרה לזרוביץ: מה שחשוב להבין - - -

שאול יהלום: שרה, תביני, גם הם לא טמנו ידם בצלחת, אבל את צריכה להבין שדיבורים כאלה לא עוזרים.

שאול יהלום: הרי אתם נשארים אתם, הם לא הולכים למכור כרגע את הבנק ואתם לא הולכים לעזוב את הבנק.

שאול יהלום: אתם הולכים להישאר מחותנים לעשר השנים הקרובות.

שאול יהלום: דברים שאומרים תוך כדי ריב, אחר כך מפריעים לשלום.

שאול יהלום: בואו נתחיל מרגע זה לרדת מרמת הפגיעות .

שאול יהלום: אני שומע את אבי, ואני אומר שהוא פגוע מאוד, אני מבין את הפגיעה.

שאול יהלום: אבל הם אומרים לך ארבעה ימי דיונים, מה מפסידים?

שאול יהלום: נניח שעכשיו המצב נורא ואיום, אתם מפעילים אותנו – אני לרשות

שאול יהלום: כם תמיד – ומפעילים את חטיבת הבנקים, את הסתדרות הפועל המזרחי, ההסתדרות הכללית, הכל לרשותכם, אתם לא מאבדים אף אופציה.

שאול יהלום: מה הם אומרים?

שאול יהלום: נשב ארבעה ימים, מה יקרה בארבעה ימים האלה?

שאול יהלום: אם הם היו אומרים ארבעה חודשים, מי יודע מה היה קורה.

שאול יהלום: הם מקפיאים הכל, הם לא מפטרים אנשים שכבר קודמו, אבל ידונו בזה.

שאול יהלום: יכול להיות שתמורת טל ומטר תקבלו כפיצוי את משיב הרוח.

שאול יהלום: אני הצעתי אחרת, הם מציעים אחרת, אני פונה אליכם, ברגע שהם מציעים ארבעה ימי דיונים על הכל, אני מבקש מכם לקבל את זה.

שאול יהלום: ביום חמישי אתם גומרים, ביום שני שאחרי זה, אם אתם פונים אליי, יש ישיבה נוספת כאן.

שרה לזרוביץ: קודם כל, סכסוך עבודה הוכרז בספטמבר, היום אנחנו נמצאים לקראת סוף מרץ.

שרה לזרוביץ: אני רוצה שתבין איזה צעדים נקטנו עד עכשיו.

שרה לזרוביץ: ב-30 בדצמבר, פעם ראשונה העובדים מכונסים לאסיפת הסברה, יום אחד הבנק מושבת.

שרה לזרוביץ: הפעם השניה שנקטנו צעדים הייתה ב-14 בינואר, יום שישי, שחצי בנק מושבת בו ממילא.

שרה לזרוביץ: עשינו את זה כדי לשנות להם קצת את סדר היום.

שרה לזרוביץ: הם ישבו בים המלח, עשו הפרד ומשול עם המנהלים, עשו להם אסיפת הסברה, אז עשינו גם אנחנו אחדות עם חברת המחשבים, וסגרנו את הבנק.

שרה לזרוביץ: ב-18 בינואר, כל המערכת הבנקאית, לאות הזדהות עם העובדה ששאול שאולי נתקל בבריונים בבואו להיכנס לסניף הבנק, שבתו שעתיים.

שרה לזרוביץ: זה מה שעשינו עד עכשיו.

שרה לזרוביץ: בנוסף עשינו אסיפות הסברה חלקיות, לא כל הבנק.

שאול יהלום: שלא יהיה ספק קל שבקלים שאני מבקר אתכם על מה שעשיתם.

שרה לזרוביץ: אני רוצה להגיד את הצעד ההתקפי שלהם, זה לא צעד הגנתי, שההנהלה רוצה להתגונן ממעשי הוועד.

שרה לזרוביץ: שתבין על אילו מעשים מדובר.

שאול יהלום: בסדר, אבל אם אחרי ארבעה ימים ולילות הם יישארו באותה גישה ולא יבואו לקראתכם, הכל תעשו, ותעשו פי 100 מהפעולות האלה, והם יפסידו את הראש שלהם.

שרה לזרוביץ: מה שהיא מציעה זה לתת למישהו פרס על התנהגות לא טובה.

שרה לזרוביץ: הם בצעד התקפי לקחו 100 עובדים, שיצאו לשעה - - -

אושיק פלר: הוצאנו 100 עובדים?

שרה לזרוביץ: 45 עובדים - - -

שאול יהלום: אז מה את רוצה שהם יעשו עכשיו?

שרה לזרוביץ: 100 עובדים יושבים בבית בגללך.

שרה לזרוביץ: אני רוצה להסביר, הם כל הזמן נכנסים לדבריי.

שרה לזרוביץ: עובדי המוקד קיבלו מכתב אזהרה, שאם הם עושים עיצומים ההנהלה לא רוצה לקבל מהם - - -

נחום פיינברג: זה חוקי.

נחום פיינברג: מה עורך הדין שלך אמר לך?

שרה לזרוביץ: זה חוקי.

נחום פיינברג: תודה רבה.

שרה לזרוביץ: אתה מבין איך אנחנו מנהלים משא ומתן?

שרה לזרוביץ: שכל פעם לא נותנים לנו לדבר, רוצים להכתיב, אבל אני רוצה להסביר.

שרה לזרוביץ: זאת לא שאלה של כן ולא.

שרה לזרוביץ: לקחנו 45 עובדים, כשהיו שם 50 איש במשמרת, השארנו חמישה תורנים.

שרה לזרוביץ: למה באנו אליהם בכלל?

שרה לזרוביץ: כי הם היחידים בבנק, מכל 3,000 העובדים, שקיבלו את המכתב המסוים הזה, לא אף אחד אחר.

שרה לזרוביץ: אמרנו שנסביר להם מה המשמעות של המכתב.

שרה לזרוביץ: כינסנו אותם, בשונה מאחרים שהשבתנו יום שלם, לשעה אחת.

שרה לזרוביץ: כשבאנו חזרה - - -

שאול גלברד: באמצע שעות העבודה בלי הודעה מוקדמת.

שרה לזרוביץ: כשבאנו חזרה, הם - - -

שאול יהלום: אני מצדיק את מה שעשית, את לא צריכה לחזור על זה.

שאול יהלום: נכון עשית.

שאול גלברד: היושב ראש הציע לכם הצעה, למה אתם לא מקבלים אותה?

שרה לזרוביץ: הוא הציע לחזור לינואר, אני מוכנה לקבל את ההצעה שלו, אתה לא מוכן.

שרה לזרוביץ: אמרו לעובדים: אתם רוצים לחזור לעבודה?

שרה לזרוביץ: תתחייבו – בניגוד לחופש ההתארגנות – שאתם יותר לא עושים עיצומים.

שרה לזרוביץ: אז מה הוא רוצה ממני עכשיו?

שרה לזרוביץ: שאני אתחייב שאין עיצומים שלושה ימים, בתמורה הוא יחזיר את העובדים האלה חזרה, והעיצום היחיד שהעובדים עושים בבנק זה לא לעשות את ה-win-win, אז גם את זה הוא רוצה שאני אפסיק.

שרה לזרוביץ: ומה הוא נותן לי?

שרה לזרוביץ: דיבורים?

שרה לזרוביץ: הוא יגיד לעובדים: הוועד שלכם נכנע, הוועד שלכם הפסיק את כל העיצומים, על מה, על דיבורים?

שרה לזרוביץ: על זה שהוא עושה לי טובה שהוא מדבר אתי?

שאול יהלום: מה אתם עושים כאן?

שאול יהלום: אתם מדברים.

שאול יהלום: אבל זה לא הפורום, זה לא אני, זה לא שייך, אתם לא יורדים לפרטים כי זה לא המקום.

שאול יהלום: אם הוא היה אומר לך שמפסיקים הכל ונכנסים לארבעה חודשים, היית צודקת.

שאול יהלום: את צודקת, אבל דווקא הצודק צריך לבוא לקראת האחר.

שאול יהלום: לפעמים צריך להיות חכם ולא צודק, כמו הסיסמה.

שאול יהלום: את הולכת לחיות עם האנשים האלה, אז מה הם מבקשים?

שרה לזרוביץ: מה הוא נותן?

שאול יהלום: כלום, ארבעה ימים דיבורים.

שאול יהלום: מה את מפסידה?

שאול יהלום: באתם לפה והפסדתם שעתיים.

שאול יהלום: אם היית מפסידה חודש, חודשיים הייתי מבין.

שאול יהלום: את יכולה לחזור ולהעצים את הבנק, לעשות אסיפות ברמת-גן וכל מה שאת רוצה לעשות ביום חמישי בלילה.

שאול יהלום: הדיון הראשון יהיה ה-win-win, ביום שני בבוקר.

שאול גלברד: ה-win-win לא במחלוקת.

שאול יהלום: אז זה ייגמר בחמש דקות.

שרה לזרוביץ: אתם צריכים להקפיא את החוזה, ביקשנו מכם קודם.

נחום פיינברג: לא מקפיאים, את לא מנהלת את הבנק, מנסים להגיד לך את זה כל הזמן.

שרה לזרוביץ: אני לא מתיימרת.

שרה לזרוביץ: יש לך מנטרה ותירוץ, שכאילו אני מנסה.

שרה לזרוביץ: בחיים לא ניסיתי.

נחום פיינברג: ההזמנות לתקשורת יצאו, מה את רוצה?

שרה לזרוביץ: מה יותר טוב?

שרה לזרוביץ: שהעובד יישב מול הלקוח ויגיד שיש עיצומים?

שאול יהלום: אני אופיע בפני האסיפה, ואגיד שלבקשתי דחו את הכל בארבעה ימים ולילות.

שאול יהלום: שום חוזר לא מוציאים מרגע זה ואילך.

אבי ורבר: זה יצא כבר.

שאול יהלום: אז אי אפשר להחזיר את זה עכשיו אחורה.

שאול יהלום: ההצעה שלהם היא משא ומתן ללא תנאים מוקדמים.

שאול יהלום: יכול להיות שהדיון הראשון יהיה האם ה-win-win פוגע בנו, השני יהיה איך מחזירים את אבי ורבר, השלישי יהיה הפגיעות על שאול שאולי – אתם צודקים, תנו את הארבעה ימים, דווקא מתוך עוצמת הצדק.

שרה לזרוביץ: הם מבטלים את ההשבתה במוקד?

שאול יהלום: בוודאי.

אבי ורבר: אגיד לך איפה הנקודה.

אבי ורבר: יש להם היום קרוב ל-20 שמודרכים על מנת להכשיר אותם בתור מוקדנים שיחליפו את המוקדנים הקיימים.

אבי ורבר: אנחנו מבקשים להקפיא גם את הדבר הזה.

שאול גלברד: יש לנו תוכנית לגיוס עוד 50 מוקדנים.

שאול גלברד: הם לא יפגעו ברבע משרה - - -

אבי ורבר: הם ילמדו את העבודה במשך השבוע ימים, אני לא מוכן שהם יעבדו במקומנו.

אבי ורבר: אני רוצה הקפאה של הכל.

שאול גלברד: בסדר, אני לא מכניס אותם למוקד.

אבי ורבר: וגם לא מדריך אותם.

שאול יהלום: תנו לי לדבר.

שאול יהלום: יש במשא ומתן קרע ובעיות ביחסי אנוש, ואז אדם רואה צל הרים כהרים.

שאול יהלום: אתה אומר שאתה מתפתח, וכל המוקד הוא כדי לחסוך כוח אדם בסניפים או להרחיב את הסניפים – אני לא מבין בזה – אז אתה אומר שאתה רוצה עוד 50 מוקדנים וכבר מכשיר 20.

שאול יהלום: הם חושבים, שמאחר והמוקד הפך לנקודה בה מתרכזות כל הסנקציות כרגע, הם אומרים שאתם מדריכים 20 אנשים כדי שתכניסו אותם במקום המוקדנים המושבתים.

אושיק פלר: אז אתה מציע שנחזיר הביתה אנשים שקלטנו?

אבי ורבר: שישבו בבית ארבעה ימים, מה קרה?

אשר חלד: שאול, אתה מנהל עם עצמך משא ומתן.

שאול יהלום: מאחר ואני בטוח שבסוף ארבעת הימים יירד העניין של המוקדנים מפני שהכל ייגמר לטובה, ואז לא תהיה בעיה.

שאול יהלום: הם מבקשים ממך, ואני מבקש שתבואו לקראתנו, שבמשך שבוע ימים, עד יום חמישי הבא, אתה אומר לאנשים שקלטת שהקורס מתחדש בעוד שבעה ימים.

אושיק פלר: הקורס נגמר.

שאול יהלום: אז אתם לא מכניסים אותם.

אושיק פלר: שאול אמר שהם לא ייכנסו למוקד.

שאול יהלום: אז זה בסדר.

שאול יהלום: האם אתם מקבלים את זה?

אבי ורבר: לא ייכנסו, לא בירושלים ולא בתל-אביב.

שרה לזרוביץ: אני רוצה שההנהלה, כמחווה של רצון טוב, לא תכריח אותי לפתוח חשבונות עובר ושב ללקוחות טפחות.

אושיק פלר: יצא מבצע פרסום של מיליוני שקלים, איך אפשר לעשות דבר כזה?

שאול יהלום: אתם הולכים עכשיו סעיף אחר סעיף, ואני אומר לך שאני לא האיש שמתאים, שמבין ומגשר.

אבי ורבר: הנה אתה מצליח, אז אולי מי שלא מבין צריך לעשות את זה?

שאול יהלום: אני מבין שיש המון בעיות, אני מציע – מתוך הצדק שלכם – שתגלו את עצמת הצדק.

שאול יהלום: הם מקבלים על עצמם שמיום שני ארבעה אנשים מההנהלה וארבעה נציגי עובדים, במשך ארבעה ימים וארבעה לילות יושבים עם המגשר על הכל, חוץ מה- win-win.

שרה לזרוביץ: אנחנו לא מסכימים.

שאול יהלום: כן - כן, לא – לא, אני לא יכול להכריח.

שאול יהלום: מכסימום, מה קורה?

שאול יהלום: אני נותן לכם את הכנסת כאן ביום שני הבא כדי לשמוע אם צריך, ועד יום חמישי בלילה יהיה משא מתן ללא תנאים מוקדמים.

שאול יהלום: מכאן אני אומר לבנק - אתה אמרת את זה מר גלברד,שמגיעים לאמצע, ברור שבכל פשרה מגיעים לאמצע - אבל אם אתם חולמים וחושבים שהכנסת לא תעמוד נגד העניין הזה של דיכוי עובדים, של פגיעה, אז אתם טועים.

שאול יהלום: אבל אם אתם הולכים בכנות למשא ומתן של ארבעה ימים וארבעה לילות, אני חושב שזה יהיה בסדר.

שאול יהלום: ולא מכניסים למוקדים את האנשים החדשים.

נחום פיינברג: ה-win-win עובד, אין עיצומים עליו.

נחום פיינברג: פה יש כפל לשון, הגברת לזרוביץ אמרה שאת העיצומים על ה-win-win היא ממשיכה.

נחום פיינברג: אז אין מה ללכת למשא ומתן, זאת לא הייתה ההצעה של היושב ראש.

שרה לזרוביץ: זאת לא ההצעה של היושב ראש, זאת ההצעה שאתם העליתם.

אושיק פלר: אם יבוא לקוח מה יגידו לו?

אושיק פלר: תמתין ארבעה ימים?

אושיק פלר: איך אפשר לעשות דבר כזה?

שרה לזרוביץ: אני רוצה להציע הצעה.

שרה לזרוביץ: הגישור התקיים עד לפני שבוע ימים.

שרה לזרוביץ: בואו נחזור למצב שהיה לפני שבוע, ונמשיך את הגישור.

שרה לזרוביץ: הרי הגישור הופסק בגלל מה שקרה בצד שלהם.

נחום פיינברג: את לא יכולה לדבר - - -

שרה לזרוביץ: למה אמרת חלק מהדברים?

אושיק פלר: את אמרת שהגישור תקוע.

שרה לזרוביץ: מי דיבר על הארכת תוקף ההסכם?

שרה לזרוביץ: הוא דיבר.

שרה לזרוביץ: את רוצה שאגיד גם במה הוא התנה את זה?

שאול גלברד: את מאבדת שליטה, וחבל.

שאול גלברד: אסור לדבר על הגישור ליד השולחן הזה, אנחנו חתומים על זה.

שרה לזרוביץ: אז למה דיברת על הארכת תוקף ההסכמים הקיבוציים?

נחום פיינברג: אני אמרתי את זה ואני לא יודע מה קורה בגישור.

שאול יהלום: האם ה-win-win פוגע במי שעובד?

שרה לזרוביץ: ועד עובדים, כאשר הוא רוצה לעשות הסכם עם הנהלת הבנק והוא לא מצליח לשכנע בטוב נוקט עיצומים.

שרה לזרוביץ: אמרנו להם: אתם רוצים למזג בנק, אנחנו לא הפרענו לכם, בהרבה מקומות זה לא הלך כל כך חלק.

שרה לזרוביץ: אנחנו לא מתערבים בהחלטות ניהוליות, למרות שמנסים לצייר אותנו ככאלה.

שרה לזרוביץ: זאת החלטה עסקית שהחלטתם, אם היא לא פוגעת בעובדים אנחנו מסכימים.

שרה לזרוביץ: כל החודשים האלה אמרנו שאם לא יהיה הסכם לא ניתן למזג את הבנקים בפועל, לא ברמה המשפטית.

שרה לזרוביץ: בעצם מבצע win-win אומר שלא רק ברמה המשפטית יש מיזוג, גם ברמה המעשית.

שרה לזרוביץ: זה הדבר היחיד שהורינו לעובדים שהם לא עושים.

שרה לזרוביץ: מה שאתה הולך עכשיו לעשות לעובדים זה להגיד להם: נתתי נוק-אאוט לציבור העובדים.

שרה לזרוביץ: זאת פגיעה מורלית.

שרה לזרוביץ: אתה אומר לעובדים שבאנו לוועדת העבודה והרווחה, והיא בעצם - - -

שאול יהלום: אני אגיד לך מה את אומרת לעובדים, אני מציע סיכום.

שאול יהלום: באת לוועדת העבודה והרווחה, הוועדה שמעה על הסכסוך בבנק המזרחי והגיעה למסקנה – אני אומר את זה על דעת יושב ראש הוועדה – שנעשו צעדים משני הצדדים הפוגעים אחד בשני.

שאול יהלום: חלק מהפעולות שנקטו העובדים נעשו מתוך הרגשה או מתוך עובדות, שהם מאוימים על ידי ההנהלה.

נחום פיינברג: אנחנו לא מסכימים לזה.

שאול יהלום: אתם לא מסכימים, אבל את זה אני אומר.

שאול יהלום: תנו לי לסכם.

שאול יהלום: יחד עם זאת, הצהירה ההנהלה בפני הוועדה כי כל הפעולות שעשו הן פעולות שלא נועדו לפגוע בעובדים, והעובדים ראו אותן ככאלה בטעות.

שאול יהלום: אי לכך, מציע יושב ראש ועדת העבודה והרווחה לשני הצדדים לקבל את הצעת ההנהלה למשך ארבעה ימי דיונים אינטנסיביים, בצוותים של ארבעה מול ארבעה, כדי לפתור את כל הנושאים השנויים במחלוקת, מתוך הנחה שהנושאים ייפתרו והסכסוך ייעלם, לטובת הבנק.

שאול יהלום: ועדת העבודה והרווחה עומדת בשבוע שאחרי אותו יום חמישי, 31 במרץ 2005, לרשות הוועד פעם נוספת, במידה והדברים לא ייפתרו.

שאול יהלום: יחד עם זאת, כדי להגיע לרצון טוב משני הצדדים, פונה יושב ראש הוועדה לשני הצדדים להפסיק את הכל הפעולות שיש בהן משום עיצומים, השבתות, הפסקת עובדים.

שאול יהלום: לכן, מצד אחד העובדים המודרכים למוקדים לא ייכנסו עד סיום המשא ומתן האינטנסיבי לעבודה במוקדים - - -

אבי ורבר: וכל פעילות לשינוי המבנה הארגוני.

שאול יהלום: נכון, ומצד שני לא תהיה כל פעילות לקיום - - -

אבי ורבר: נעשתה פעילות.

שאול יהלום: מכאן ואילך.

שאול יהלום: במשא ומתן תעלה את זה, אולי ייתנו לך פיצוי לעניין הזה?

שאול יהלום: הם לא יודיעו לאדם שהודיעו לו לפני יומיים, שעכשיו זה מבוטל.

שאול יהלום: אתה לא מבין את זה?

שאול יהלום: אני כן מבין את זה.

שאול יהלום: אבל מכאן ואילך, שום פעילות ארגונית שיש בה שינוי לא נעשית למשך אותו שבוע.

שאול יהלום: את כל הנושאים מעלים, כולל פיצוי על צעדים שנעשו.

שאול יהלום: או שיחזירו את טל ומטר או שייתנו לך משיב הרוח.

שאול יהלום: יחד עם זאת, כאות של רצון טוב, פונה יושב הראש לוועד לא לפגוע במהלך התקין של מבצע win-win, למשך שבוע ימים בלבד.

שאול יהלום: המשך יחסו של הוועד למבצע win-win ייקבע לפי תוצאות המשא ומתן.

שאול יהלום: זאת הצעתי.

שאול יהלום: אתם מקבלים אותה?

שאול יהלום: ההנהלה מקבלת.

שאול יהלום: מקבל הוועד?

שרה לזרוביץ: אני רוצה להתייעץ.

שרה לזרוביץ: הישיבה נפסקה ב-16:20 ונתחדשה ב-17:30)

שאול יהלום: אני מחדש את הישיבה.

שאול יהלום: אני מביע כעס וצער על ההודעה לעיתונות, שהנהלת הבנק הזדרזה לפרסם עוד בטרם הסתיימה הישיבה.

שאול יהלום: אני רואה בכך זלזול בכנסת ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול גלברד: היה פה שיבוש בפרסום הדברים.

שאול גלברד: צריך לחשוב איך לתקן אותו, ואנחנו נתקן אותו.

שאול יהלום: הבנק יתקן את ההודעה שהוא הוציא, כפי שאמר מר גלברד.

נחום פיינברג: בכל מקום אליו נשלחה הודעה, הבנק יתקן אותה.

אבי ורבר: אני מבקש שזאת לא תהיה הודעה בנוסח הסיפור שמספרים על רב אחד שאמר בבית הכנסת שחצי מהקהל הם גנבים.

אבי ורבר: מאוד כעסו עליו ובשבוע שאחר כך אמר שהוא מתקן את דבריו, וחצי מהקהל הם לא גנבים.

שאול גלברד: צריך לטפל בהודעה.

שאול יהלום: הבנק יתקן הודעתו, ועם התיקון כל דבר אחר יתוקן.

שאול יהלום: אני לא נכנס כרגע , מתוך כוונה שהסכסוך ייפתר, להאשמות, צדק.

שאול יהלום: כל אחד נשאר עם הצדק שלו, עם כלי הנשק שלו.

שאול יהלום: מה שאנחנו שאלנו אם אפשר בגישור אינטנסיבי של ארבעה ימים, שיושבים ארבעה מול ארבעה, לגמור.

שאול יהלום: אני מברך אתכם שזה ייגמר, ואם לא ייגמר כל אחד חוזר למקומו.

שאול יהלום: להשבית את המוקד אפשר בעוד שבוע אפשר פי מאה.

שאול יהלום: לצורך העניין הזה קבענו כמה דברים.

שאול יהלום: בתוך הקביעה הזאת של ארבעה ימי דיונים אינטנסיביים בהם הכל עולה, אמרנו שכל הסנקציות, המינויים הארגוניים, העיצומים, כל דבר ארגוני או סנקציוני מתבטל.

שאול יהלום: העובדים שהודרכו לא נכנסים לעבודה במוקדים בזמן המשא ומתן, אלא אם כן יוחלט על כך בהסכמת שני הצדדים.

שאול יהלום: יחד עם זאת, דובר על כך, שכדי לא לפגוע בהנהלת הבנק שפרסמה את העניין ורואה בו נושא חשוב, הנושא שאין בו שום עניין ארגוני אלא רק ביטול סנקציות, לא יהיו סנקציות כלפי win-win.

שאול יהלום: בימים האלה תרשמו מי שרוצה לטובת חיזוק הבנק.

שאול יהלום: אמרתי שבמידת הצורך, אחרי המשא ומתן, הוועדה עומדת לרשות הצדדים.

שאול יהלום: שני הצדדים מקבלים על עצמם לראות בבנק, בקידומו ובשגשוגו את מטרותיהם.

שאול יהלום: הנהלת הבנק הצהירה שהיא רואה בהמשך ההתנהלות בהסכמים קיבוציים את המשך יחסי העבודה עם הבנק.

שאול יהלום: אני חושב שבכך אפשר לסיים.

שאול יהלום: הפסקנו בזה שהוועד לא נתן תשובה, אז אנחנו מחדשים את שאלתנו לגברת שרה לזרוביץ.

שרה לזרוביץ: אני למדה מהנייר שהופץ לעובדים, שחבר הכנסת יהלום קרא לוועד העובדים להיענות להצעת ההנהלה.

שרה לזרוביץ: זאת אומרת, שאתם עוצרים את כל המשך קידום המיזוג, למעט ה-win-win?

אושיק פלק: אנחנו עושים בדיוק כמו שחבר הכנסת יהלום אמר.

שרה לזרוביץ: אם כתבתם הצעת ההנהלה, יש פרוטוקול, אפשר לקרוא בדיוק מה שאול גלברד הציע.

שרה לזרוביץ: הוא הציע שלמעט ה-win-win ההנהלה עוצרת את כל המהלכים של המיזוג.

שאול יהלום: ומה אני אמרתי?

אושיק פלר: זאת ההצעה, מה לא בסדר בזה?

שאול יהלום: מה ההבדל?

שרה לזרוביץ: כשהוא אומר שהוא מפסיק את כל הפעולות שמקדמות את המיזוג, זאת אומרת כל הישיבות לקידום המיזוג, כל העברות - - -

שאול יהלום: איך יהיה לו זמן אם הוא יושב אתך 24 שעות?

שרה לזרוביץ: מה, רק הוא פועל בבנק?

שרה לזרוביץ: אין לו צוות גדול?

שרה לזרוביץ: בטח שהכל ממשיך.

שרה לזרוביץ: את זה הוא רוצה, הוא לא רוצה לחדד את זה, הוא רוצה להמשיך את המהלכים.

שרה לזרוביץ: אני אומרת, שההצעה שהוא הציע, שהבנק עוצר את כל המהלכים - - -

שאול יהלום: זה ברור.

אושיק פלר: לפני שעה וחצי אמרתי את זה לעורך הדין שלך.

שאול יהלום: אמרתי שיוקפאו כל הצעדים הארגוניים הנובעים מהמיזוג.

שאול יהלום: מה את דואגת?

שרה לזרוביץ: צעדים ארגוניים זה לא מספיק מחודד.

שרה לזרוביץ: יש כל מיני צעדים שקושרים את המיזוג.

שרה לזרוביץ: כל פעילות של עובדים שצריכה לקדם את המיזוג לא תתבצע, למעט win-win.

נחום פיינברג: אם צריכים לשבת שני מנהלים ולעשות תכנון.

אבי ורבר: לא יתבצע ארבעה ימים.

שאול יהלום: תפרטי לי.

שאול יהלום: אנחנו לא הולכים עכשיו להפריד את המיזוג, המיזוג הוא עובדה קיימת וכל הרעיון הוא איך אנחנו פועלים למען גיבוש המיזוג, על זה אין ויכוח.

שאול יהלום: יש ויכוח בצעדים ארגוניים וצעדי כוח אדם, שבעקבות המיזוג קובעים עובדות של דרגות, תפקידים, מעמד.

שאול יהלום: כל זה מוקפא.

דוד קויפמן: גם תוכנית עבודה בין שני מנהלים, מנהל מהסקטור הזה עם מנהל מהסקטור בטפחות.

דוד קויפמן: כל פעולה בנושא טפחות מוקפאת לארבעה ימים.

שאול יהלום: לי יש חשבון בבנק המזרחי, ובסניף טפחות יש לי משכנתאות.

שאול יהלום: שלחו לי מכתב שיש מבצע חדש, למי שיש משכנתאות בטפחות לא יהיה לו אובר-דראפט.

קריאות: זה ה-win-win.

שאול יהלום: אני הולך עכשיו לפקידה ומבקש לסדר לי את ה-win-win.

שאול יהלום: היא אומרת לי שהיא צריכה להתקשר לבנק טפחות לשאול איזה הלוואות יש לי.

שאול יהלום: זה מותר לה?

שאול יהלום: אז מה אסור לה?

דוד קויפמן: זה מותר, זה win-win.

דוד קויפמן: אבל יש למשל מוקדן בחטיבת מוקדנים בבנק המזרחי, ויש בבנק טפחות ורוצים לעשות תיאום - - -

שאול יהלום: יכול להיות שתגיעו למסקנה שכאן לא נכנסים בנק טפחות - - -

דוד קויפמן: למשל, יש סקטור נדל"ן פה וסקטור נדל"ן שם.

שאול יהלום: לזה הם התחייבו.

שאול גלברד: יש דברים שכבר אוחדו, לא נגיד להם שסוגרים לחמישה ימים ולא מדברים אחד עם השני.

שאול גלברד: אבל יש ישיבות משותפות לצורך קידום עניין מסוים שקשור למיזוג או הדרכות, יש כל מיני עניינים של קידום המיזוג.

שאול יהלום: את זה לא עושים.

שאול יהלום: זאת אומרת, אם אפשר להגדיר שכל מה שכבר קיים עושים, כל מה שלקידום המיזוג – מחכים.

שאול גלברד: בואו נשתדל לעבוד באמון שזה מה שהולך לקרות, ואלה ההנחיות שאני הולך לתת.

שאול גלברד: במקביל נוציא הודעה בסגנון: "בשעה טובה ומוצלחת – זה יכול לתקן את מה שקרה קודם – הגענו להסכמה משותפת עם הוועד להתרכז במאמץ מיוחד לפתרון הבעיות תוך ימים ספורים, ובעבודה אינטנסיבית, כפי הודעת יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול גלברד: שני הצדדים קיבלו את ההודעה ומקווים שהמאמץ יצלח.

שאול גלברד: פורים שמח".

שאול גלברד: וכולם שותקים לשבוע.

שאול יהלום: אבל איך אתה מרגיע את הוועד באותו שבוע?

שאול גלברד: אני מודיע למנהלי החטיבות, חברי ההנהלה ומנהלי אגפים שאם יש ישיבות אני מבקש לדחות אותן בכמה ימים, לא לקיים אותן בשבוע הבא.

שאול גלברד: הדרכות זה בשליטה שלנו, חלק ניכר מהדברים זה בשליטה שלנו, שלא ייעשו שבוע.

שאול גלברד: אם יש משהו שמוטל בספק, אבקש לפנות אליי.

שאול גלברד: אם נהיה בספק אפילו נשאל את חברי הוועד אם זה נראה סביר או לא.

שאול יהלום: האם אנחנו יכולים לברך על המוגמר?

שרה לזרוביץ: אנחנו רוצים לראות את ההודעה.

שרה לזרוביץ: אני מציעה שכל צד יציג את הניסוח שלו.

שאול יהלום: אוי ואבוי.

אבי ורבר: שתהיה בהודעה התנצלות שלהם.

אליעזר אבתבי: תוסיף שההודעה הקודמת מקורה בטעות.

שאול יהלום: להודעה שאתה הקראת, אני מבקש להוסיף למטה שורה: הודעה זאת היא הודעת הסיכום המבטלת כל הודעה קודמת שהוצאה לעיתונות.

אושיק פלק: על ידי שני הצדדים.

שאול יהלום: אני מבקש מכל יועצי התקשורת להפסיק לחמם את האווירה.

שרה לזרוביץ: אני לא מוכנה לניסוח הזה.

שאול יהלום: אני קורא את הניסוח שמציעה שרה.

שאול יהלום: "הנהלת הבנק וארגון העובדים הסכימו להיענות לפניית יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לעשות מאמץ משותף לפתור את כל הנושאים הנמצאים במחלוקת במשא ומתן רצוף במשך ארבעה ימים".

שאול יהלום: ההסכמות שאמרתי רשומות, ו: "הודעה זאת מבטלת כל הודעות שהוצאו היום על ידי הצדדים".

שאול יהלום: מקבלים?

שאול גלברד: בסדר.

נחום גלברד: הסיכום שהיושב ראש הקריא זה הסיכום, וההודעה לעיתונות היא הודעה לעיתונות.

שרה לזרוביץ: אני רוצה שיהיה כתוב שעובדי המוקד חוזרים לעבודה סדירה.

נחום פיינברג: תודיעי להם לחזור.

שרה לזרוביץ: אתה סגרת את המוקד, אני לא יכולה להודיע להם אם אתה לא מודיע להם.

שרה לזרוביץ: אתם הקמתם מוקד חליפי.

אושיק פלק: את השבתת את המוקד.

שאול יהלום: מר גלברד, אתה מוכן להודיע כאן שמבחינת ההנהלה המוקד חוזר לפעילות?

שאול גלברד: ככל שהעובדים מפסיקים את העיצומים.

שרה לזרוביץ: ללא תנאים מוקדמים.

שאול גלברד: אנחנו לא מכניסים את זה להודעה, כי חבל להתחיל להעלות - - - העובדים חוזרים לעבודה.

אבי ורבר: אם אחרי שבוע לא מגיעים להסכמה, שוב משביתים אותם?

אושיק פלר: אז אחרי שבוע נדבר.

שאול יהלום: אבי, מה חסר?

אבי ורבר: קודם כל, בפתיח של הישיבה היה לנו הסיפור של ההודעה שיצאה לעיתונות.

אבי ורבר: אצלי בלב זה משאיר הרגשה מאוד כבדה עם מה אני יוצא מהשולחן הזה.

אבי ורבר: דבר שני, יש עניין שעוד לא סיכמנו מתי דנים, הייתה לנו הצעה שרוצים להתחיל לדון מחר, לא לחכות עד יום שני.

שאול יהלום: עכשיו אתה מעלה דבר חדש.

אבי ורבר: לא חדש.

אבי ורבר: היה נושא עובדי המוקד.

אבי ורבר: ההצהרה של הבנק שהם חוזרים ללא תנאי לעבודה.

שאול יהלום: ברור שהם חוזרים.

שאול יהלום: מה זה תנאי?

דוד בן דוד: אותם עובדים שהיום מושבתים יחזרו לעבודה, ואם נניח שחס וחלילה בעוד שבוע המשא ומתן לא צלח, שההנהלה לא תשבית אותם עוד פעם.

שרה לזרוביץ: אמרו לעובדים שיחזרו לעבודה רגילה בתנאי שיחתמו על התחייבות שלא עושים עיצומים.

שאול גלברד: אבל לא ביקשנו את זה, אמרנו שחוזרים לעבודה.

שאול יהלום: אני קובע.

שאול יהלום: העובדים חוזרים ללא שום חתימה שלא הייתה לפני שנה.

אבי ורבר: בעקבות הסיפור של המודעה, עובד יחזור מחר בבוקר, תהיה אסיפה של ההנהלה שתנזוף בהם למה שבתו.

אבי ורבר: אני לא רוצה שייווצר מצב שאותם 110 אנשים שהיו מושבתים יחזרו מחר בבוקר לעבודה, ובמשך תקופת הצינון תהיינה להם אסיפות הסברה מצד ההנהלה, שיתקיפו אותם על מה שהם עשו, או יסבירו להם כמה טוב שהם לא עשו או כן עשו.

אבי ורבר: זה מה שאני מבקש.

שאול יהלום: מקובל?

שאול גלברד: חד-משמעית.

שאול גלברד: לא רק שמקובל, אלא שלא חשבנו לרגע לעשות את זה.

שאול יהלום: תודה רבה, הישיבה נעולה.

שאול יהלום: ביום שני מתחיל משא ומתן של ארבעה ימים, ותדווחו לי על התוצאות.

שאול יהלום: אני מברך את העובדים על המאבק שלהם, אני מברך את ההנהלה על הניהול של הבנק.

שאול יהלום: תחזקנה ידיכם, חג פורים שמח לכולם.