ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2005-05-18 09:00

יעקב ליצמן: אני פותח את הישיבה.

יעקב ליצמן: על סדר היום - תקנות כלי הירייה (אגרות רשיון), התשס"ה-2004.

יעקב ליצמן: יעקב עמית, נציג משרד הפנים, בבקשה.

יעקב עמית: בעקבות הישיבה הקודמת, ישבנו עם כל הגורמים שהיו לנו חילוקי דעות איתם.

יעקב עמית: הוצאנו סיכום, הסיכום של הישיבה מובא כאן לוועדה.

יעקב ליצמן: הסיכום של הישיבה מוסכם ביניכם או לא?

2436: לא היה סיכום.

צבי שור: היתה ישיבה ולא היה סיכום.

יעקב ליצמן: היה סיכום שלא הסכמתם.

יעקב עמית: הסיכום הביא עוד פעם את כל חילוקי הדעות.

יעקב ליצמן: אולי תחזור על חילוקי הדעות, תרענן קצת את זיכרוננו.

יעקב עמית: מבחינת הגורמים שנפגשו עם משרד הפנים- הנציגים של מפעל תעש טענו לגבי גובה האגרה.

יעקב עמית: כיום האגרה עומדת על 2%, בהצעה שלנו זה צומצם ל-25 שקלים לכל כלי ירייה שיוצא.

יעקב ליצמן: כמה זה באחוזים?

עמוס בן-שאול: זה לא באחוזים.

יעקב ליצמן: זאת אומרת שבכלים מסוימים זה 5%, בכלים מסוימים זה חצי אחוז.

יעקב עמית: נכון.

יעקב עמית: בעבר היינו לוקחים מכל סכום של הסחורה 2%.

יעקב עמית: למשל, על סחורה של מיליון היינו לוקחים 2% אגרה.

יעקב עמית: במצב הנוכחי לוקחים על כל המיליון - 25 ש"ח.

יעקב עמית: זה הרבה יותר זול בנושא התחמושת.

יעקב ליצמן: בגלל שזה יותר זול, הם מתנגדים?

יעקב עמית: אנחנו לוקחים את האגרה לפי העבודה.

יעקב עמית: מאחר שהעבודה שלנו היא אותו הדבר לגבי מיליון שקלים ולגבי שקל אחד, הסכום הוא קבוע.

עמוס בן-שאול: האגרה המקורית היתה 2% מהערך.

עמוס בן-שאול: זאת אגרה מאוד בעייתית, כי היא נושאת אופי של מס משום שהיא לא נוגעת למהות העבודה אלא לגודל התשואה.

יעקב ליצמן: כלומר, 2% זה מס ו-25 שקל זה לא מס?

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין.

עמוס בן-שאול: אדוני היושב הראש, המצב הקודם היה אגרה שלא קשורה לעבודה שהושקעה על-ידי מערך כלי הירייה בכל מה שקשור לרישום ולפיקוח.

עמוס בן-שאול: היו טענות רבות על כך.

עמוס בן-שאול: אנחנו שינינו את כל התהליך - בדקנו באופן מדוקדק כמה תעלה העבודה ונקבנו בסכום של 25 שקלים.

עמוס בן-שאול: הצגנו את זה כאן בפעם הקודמת, והיתה לכך התנגדות.

יעקב ליצמן: איך קבעתם 25 שקל?

עמוס בן-שאול: לקחנו איש מקצוע מטעמנו - רואה חשבון יעקב ביתן - ומדדנו את העבודה שנעשית, אמדנו כמה זמן זה נעשה.

עמוס בן-שאול: הרעיון היה לתת ערך כלכלי לפעולה שנעשית.

יעקב ליצמן: אפי יבין מאיגוד לשכות המסחר, תסביר למה אתם לא מסכימים לזה.

2436: אדוני, אני נשיא איגוד לשכות המסחר.

2436: אפי יבין הוא יושב-ראש חטיבת הנשק אצלנו.

2436: אני מייצג אותם.

יעקב ליצמן: אגיד לך למה נתתי לו לדבר לפניך.

יעקב ליצמן: אני יודע שאתה מייצג את לשכות המסחר, האיגוד שלכם מייצג את כל המסחר.

יעקב ליצמן: הנושא הזה נוגע אישית לתחום של אפי יבין.

יעקב ליצמן: לכן רציתי קודם להתמקד בו, ואחר לעבור אליך ולשמוע הכל.

2436: אני באתי כדי לייצג את החטיבה הזאת.

יעקב ליצמן: נשמע עכשיו אותו, ואחר כך אותך.

אפי יבין: מעבר לדברים שיגיד מר לין, אני רוצה להתייחס לחישוב הפרטני של 25 שקלים.

אפי יבין: לפי החשבונות שלנו - ואנחנו מוכנים שמישהו נייטרלי יבדוק אותנו - סכום העבודה מגיע ל-3 שקלים.

אפי יבין: חוץ מזה, אנחנו משלמים אגרה שנתית – בתור סוחר נשק אני משלם 2,355 שקלים - בתמורה לשירותים שאני מקבל ממדינת ישראל בנושא הזה.

אפי יבין: אם הם רוצים לעשות פיקוח על הנשק – כך הם אמרו, זה מופיע בפרוטוקול של הישיבה הקודמת של הוועדה, שכל הסיפור בא משום שהם רוצים פיקוח - אני לא צריך לשלם בשביל זה.

אפי יבין: אני משלם אגרה פעם אחת, זה מספיק.

אפי יבין: אגרה באה כשאני מקבל טובת הנאה.

אפי יבין: פה אני לא מקבל שום טובת הנאה.

2436: אדוני היושב-ראש, מקובל על כולנו שמסי יבוא לא מטיל כל משרד ממשלתי על פי הבנתו.

2436: אני שמח שאחרי זמן משרד הפנים הבין - -

יעקב ליצמן: זה לא מקובל על כולם.

2436: מקובל כעיקרון.

יעקב ליצמן: זה מקובל אבל לא מבוצע.

יעקב ליצמן: אנחנו מכירים את המצב.

2436: לקח זמן עד שמשרד הפנים היה מוכן להכיר בעובדה ש-2% על ערך היבוא זה מס יבוא לכל דבר.

2436: היום הם רוצים לשנות את המס על פי ערך, כשבעצם זה הופך להיות מס קצוב – 25 שקלים לכל כלי ירייה מיובא.

יעקב ליצמן: אולי אדוני יפרט אלו היטלים יש על נשק.

2436: אני אגיע לזה.

2436: אני רוצה שיובן שאנחנו מתחילים מנקודה שאי אפשר להטיל מסים על היבוא; אפשר לגבות אגרות כאשר על פי התפיסה המקובלת אצלנו אגרה נגבית כנגד שירות.

2436: חייב להיות שירות ישיר של מי שמקבל את המוצר או השירות ומשלם את האגרה.

2436: אני בא למשרד הפנים, רוצה לקבל דרכון, אני משלם אגרה כנגד הדרכון.

2436: אני רוצה להבהיר שכאן לא מדובר על אגרה אלא על מס קצוב ביבוא - מס קצוב של 25 שקלים לכל כלי ירייה.

יעקב ליצמן: אתה לא רואה הבדל בין 2% ל-25 שקלים.

2436: אני חושב שזה מס קצוב.

2436: כאשר מדובר על אגרה - על פי החוק והתקנות, צריך להצביע על שירות שניתן למי שמשלם את האגרה.

2436: כאן אין דבר כזה.

2436: אני ואחרים נושאים כלי ירייה, אנחנו משלמים אגרה על החזקת כלי ירייה באופן אישי.

2436: האגרה הזאת מממנת את פעולות הפיקוח של משרד הפנים על כלי ירייה בישראל.

2436: נשאלת השאלה מדוע הם צריכים לגבות גם את האגרה ביבוא של כלי ירייה?

יעקב ליצמן: ישאל אותך משרד הפנים: למה כשמביאים רהיטים מהונגריה, יש היטל?

2436: יש מכס, אבל לא אגרות.

יעקב ליצמן: אז שם זה נקרא מכס, וכאן זה נקרא משהו אחר.

גיל נדל: מדינת ישראל, בהסכם WTO, התחייבה לא להטיל מכסים על יבוא של כלי נשק.

יעקב ליצמן: אז חיפשו איך לעשות את זה ומצאו.

יעקב ליצמן: ישראבלוף.

גיל נדל: מצאו מין מעקף, וזאת בעצם הפרה של ההתחייבות.

גיל נדל: יש סדרה של פסקי דין, גם של ארגון הסחר העולמי, גם של הקהילה אירופית, אפילו במקרים יותר חריפים – למשל בדיקות איכות שנעשו למשלוח יצוא של ירקות ופירות, נקבע שזה עדיין נקרא מס כי זה לא משרת באופן ישיר את היצואן.

2436: גבייה של 25 שקלים בכל כלי ירייה ביבוא, בטענה שזאת אגרה - במהות זה מס קצוב ולא אגרה.

2436: מה שיקרה הוא, שאותו צרכן סופי שהיום משלם אגרות עבור נשיאת כלי ירייה – ויש היום פיקוח מאוד קפדני על נשיאת כלי ירייה, והפיקוח הוא הוגן, הוא במקום, ולא כל אחד מקבל כלי ירייה, ואנחנו יודעים שהיום זה משמש להגנה עצמית – החיוב הנוסף הזה יגולגל עליו.

יעקב ליצמן: המשטרה לוקחת אגרה על הוצאת אישור לנשיאת נשק?

יעקב עמית: לא.

יעקב עמית: הדבר הזה מכוסה במסגרת העבודה שאנחנו מבצעים מול המשטרה ומול משרד הבריאות.

יעקב עמית: אוריאל לין: אדוני היושב-ראש, סוחר משלם אגרה שנתית.

יעקב עמית: אנשים שנושאים כלי ירייה משלמים אגרה עבור נשיאת כלי הירייה כל אימת שמחדשים את הרשיון.

יעקב עמית: האגרה הנוספת כאן היא לא אגרה, היא מס קצוב, היא בלתי חוקית גם על פי ההתחייבויות שלנו.

יעקב עמית: משרד הפנים צריך להצביע ישירות על שירות שניתן ליבואן כנגד האגרה הזאת, והוא לא יכול להצביע על כך.

יעקב עמית: מדובר על פיקוח.

עמוס בן-שאול: זה ממש לא נכון.

2436: האגרה באה לממן פיקוח על כלי ירייה, ואת זה משלמים באופן ישיר אלה שמקבלים את הרשיונות.

נסים דהן: למיטב זכרוני, שסמדר מחזקת אותו, בישיבה הקודמת חשבנו שהתחשיבים של משרד הפנים לגבי עדכון האגרה, התשלום על מתן הרשיונות ועבור איחור בתשלום, אין להם בסיס.

נסים דהן: זאת מכיוון שלדעתנו אגרה לא יכולה להיות תחליף למס, אגרה צריכה לכסות את העלויות בלבד.

נסים דהן: אדוני היושב ראש, אמנם אין חוק אבל ההיגיון הצרוף אומר שאם הממשלה רוצה לגבות מס בלי כל קשר לעלויות, היא יכולה לקרוא לזה מס ואין בזה שום בעיה.

נסים דהן: אבל ברגע שזאת אגרה, אגרה במהותה נועדה לכסות את עלויות השירות שהאזרח מקבל.

נסים דהן: עד לרגע זה לא הוגש לנו חומר שבו רואים מה העלויות, ואיך האגרה הזאת צריכה לכסות את העלויות.

נסים דהן: לדעתי לא השתנה שום דבר מאז הדיון הקודם שבו התבקש משרד הפנים לשבת עם הנוגעים בדבר.

יעקב ליצמן: הם ישבו ולא הסתדרו.

נסים דהן: האם אפשר לומר מה נקודות המחלוקת?

יעקב ליצמן: אני מנסה כבר רבע שעה להבין ולא מצליח.

יעקב ליצמן: אני לא מבין מה ההבדל בין 25 שקלים שזה לא מס לבין 2% שזה כן מס.

שאול דרבי: העניין מתחיל בכך שהנושא של 2% לא היה חוקי, ואותו תקפנו.

שאול דרבי: בעקבות זה הם באו עם ההצעה של 25 שקל.

שאול דרבי: היום רוצים 25 שקל ביבוא לסוחר; מסוחר לסוחר עוד 25 שקל, וכאשר זה מגיע ללקוח הוא משלם 150 שקל בשלוש שנים.

שאול דרבי: זה מס על מס.

שאול דרבי: זה לא רק פעם אחת – משלמים פעם אחת ביבוא, פעם שנייה בהעברה, וביצוא אותו הדבר.

נסים דהן: אני רוצה לשאול שאלה משפטית את היועצת המשפטית של הוועדה.

נסים דהן: לשם הגינות, אני חייב להודיע שאני נושא כלי נשק ברשיון, אולי ההשפעה של החקיקה הזאת תחול גם עליי כאזרח.

נסים דהן: האם מותר לי להשתתף בדיון?

נסים דהן: האם אין פה ניגוד אינטרסים?

שגית אפיק: אמרתי גם בפעם שעברה - אין לך מניעה מלהשתתף בדיון.

שגית אפיק: אין ניגוד אינטרסים.

צבי שור: אני לא באתי בקשר ליצוא-יבוא או מסחר בנשק, אלא בקשר לכך שבהצעה החדשה שלו משרד הפנים רוצה לבטל פטור מאגרה לכלי נשק ספורטיביים.

צבי שור: אני מדבר על רובה אוויר, אקדחי אוויר ורובי טוּ-טוּ שנמצאים באגודות ספורט.

יעקב ליצמן: למה עד לרגע זה אף אחד לא מעלה את העלאת האגרה השנתית מ-470 ל-2,355 שקלים?

יעקב ליצמן: זה בסדר?

קריאה: נגיע לזה.

צבי שור: אני מתייחס לסעיף של נשק ספורטיבי – רובי אוויר, אקדחי אוויר ונשק זעיר - מה שנקרא טוּ-טוּ.

צבי שור: מ-1962 - 43 שנים - היה פטור מאגרה על נשק ספורטיבי, לצורך עידוד הספורט.

צבי שור: עכשיו רוצים לבטל את הפטור הזה ולהשית עלינו 100 שקל לשנתיים לכל כלי נשק ספורטיבי, שלפעמים ערכו לא מגיע ל-100 שקלים.

צבי שור: יש ברשותנו קרוב ל-2,000 כלי נשק ספורטיביים ישנים ומשומשים, שרוב רובם משמשים לאימון נוער לקליעה ספורטיבית, שזה דבר מאוד חיובי ויש לנו מקומות טובים בעולם.

צבי שור: המשמעות היא כ-200 אלף שקל שרוצים לקחת מאיתנו, כשקודם זה היה אפס.

צבי שור: זאת לא הגדלה, זה מעבר מאפס ל-200 אלף שקל.

צבי שור: זאת כאשר תמיכת התקציב ממשרד החינוך לאגודות הספורט מגיעה ל-150 אלף שקל.

צבי שור: רוצים לקחת מאיתנו יותר מאשר התמיכה שהממשלה נותנת לספורט הקליעה.

צבי שור: ואז אומרים לנו: תפנו למשרד החינוך שיכסה את זה .

צבי שור: כלומר, זה מעבר מכיס לכיס בממשלה.

צבי שור: נלך למשרד החינוך שייתן לנו כסף, כשכמובן אין סיכוי כי כל שנה מקצצים.

צבי שור: דבר שני, אומרים לנו שזה לצורך פיקוח, רישום.

צבי שור: אני מודיע באחריות מלאה שבמשרד הפנים יש רישום מלא במערכת מחשב על כל כלי נשק ספורטיבי - רובה אוויר ואקדח אוויר - ואין להם שום בעיה עם פיקוח.

צבי שור: אומר לנו איש משרד הפנים: אני רוצה שיהיה רישום, שזה יעלה אפילו שקל.

צבי שור: ברגע שהוא אמר את זה, נכנס משרד האוצר ואומר:

צבי שור: עכשיו אעשה חישוב כמה עולה הרישום - זאת לא הדרישה של משרד הפנים, זאת הדרישה של האוצר - הרישום יעלה 50 שקל.

צבי שור: כך הסיפור מתגלגל באופן קפקאי לחלוטין, ואנחנו לא נוכל לקיים את ספורט הקליעה בישראל.

צבי שור: אני אומר במפורש - יש רישום מלא ופיקוח על כל כלי נשק שקיים היום במערכת.

צבי שור: הצעתנו לצורך פשרה – בכל מועדון יש בין 50 ל-100 כלי נשק ישנים; ספורטאי מצטיין שיש לו כלי נשק אישי לקליעה - אפילו שזה נשק ספורטיבי, זה אישי שלו - הוא משלם אגרה.

צבי שור: זאת אומרת שפה אין לנו בעיה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשאול את משרד הפנים.

יעקב ליצמן: מה ההכנסות שלכם מכל ההיטלים והרשיונות האלה במשך שנה.

יעקב ליצמן: מה היה ומה אתם מצפים שיהיה לכם אחרי כל השינויים האלה.

יעקב ליצמן: כמה היו ההכנסות ב-2004, ולכמה הכנסות אתם מצפים לאור השינויים כאן?

יעקב עמית: בסך הכל, הכנסות לשנה מכלי ירייה - 20 מיליון שקלים.

יעקב עמית: לגבי מה שיהיה - למעשה אנחנו מורידים את כל הפטורים של אותם גופים, יישובים, שפעם קיבלו פטור ב-1948 והפטור ממשיך.

יעקב עמית: בירושלים מחזיקים מאות כלי נשק בלי לשלם אגרה.

יעקב עמית: תל אביב אותו הדבר.

יעקב עמית: אנחנו מניחים שההכנסות יעלו ב-3 מיליון.

יעקב ליצמן: רק 3 מיליון?

יעקב ליצמן: לדעתי זה הרבה יותר.

יעקב עמית: לא יותר.

יעקב עמית: אני אסביר.

יעקב עמית: חברות שמירה, שזה הגוף הכי גדול שמחזיק נשק, משלמות הכי הרבה אגרות.

יעקב עמית: מאחר ובחברות שמירה יש ההתניידות הכי רבה של כלי נשק, לפי התקנות היום הן חייבות לשלם על כל כלי נשק 140 שקל לשנה, ומדובר שם במאות כלים.

יעקב עמית: בתקנות החדשות אנחנו הולכים לעשות צדק עם הנושא הזה ולהוריד את זה מ-140 שקל ל-50 שקל בלבד, כי מוטטנו אותם מבחינה כספית.

יעקב ליצמן: אתם אומרים שבסך הכל ההכנסות שלכם יהיו לא יותר מ-23 מיליון לשנה - שזאת גם העלאה של יותר מ-10%, שזה מוגזם קצת - אבל נניח שאציע לך שאנחנו נאשר לך אגרות של לא יותר מ-23 מיליון שקל שנתי, ואתה תחלק את זה.

יעקב ליצמן: אתה צריך להוריד הרבה מהאגרות האלה.

יעקב עמית: זה לא מדויק.

יעקב ליצמן: אתן לך עוד כמה ימים.

יעקב ליצמן: תביא חישובים מדויקים כמה זה יעלה.

יעקב ליצמן: אין סיבה להעלות כל כך הרבה לעומת מה שהיה, כי אין העלאה במסים.

יעקב ליצמן: שמענו אתמול משר האוצר שיש ירידה ממסים, אז אין סיבה דווקא במס הזה להעלות.

יעקב ליצמן: במקום שנכניס פטורים חדשים לכל מיני מגזרים, פתאום אתה מבטל פטורים.

יעקב ליצמן: גם את זה אני לא מבין.

יעקב ליצמן: ובכן, אני לא אצביע היום, בשבוע הבא אעלה את זה להצבעה.

יעקב ליצמן: לא אקיים דיון נוסף.

יעקב ליצמן: אני רוצה שתביא לי רק דבר אחד - לאלו הבדלים אתם מצפים בהכנסה, תעשה חישובים מדויקים ותביא את זה לוועדה.

נסים דהן: אני ביקשתי בקשה יותר פשוטה.

נסים דהן: ביקשתי לדעת מה הקשר בין האגרה לעלויות האמיתיות.

נסים דהן: הרי משרד הפנים לא מתכונן עכשיו לגבות יותר ממה שהוא צריך כדי לכסות את העלות.

עמוס בן-שאול: שינוי התקנות נוגע למספר דברים, הוא לא נוגע אך ורק לתיקון האגרה שמוטלת היום על הסוחרים, שהיא בסך 2%.

עמוס בן-שאול: במסגרת שינוי התקנות, יש טיפול כולל.

עמוס בן-שאול: העיקרון המרכזי כאן הוא ביטול מסיבי של הפטורים.

עמוס בן-שאול: במסגרת החוק כמעט אין פטורים.

עמוס בן-שאול: ביטול הפטורים מוחל גם על אנשי הקבע, גם על שוטרים שמחזיקים נשק פרטי, גם על חברי הכנסת, ביטול פטורים כולל.

יעקב ליצמן: כלומר, מהיום שוטר צריך לשלם על הנשק שלו?

עמוס בן-שאול: מדובר על הנשק שלו, על נשקו הפרטי.

עמוס בן-שאול: זה עיקרון שאני מניח שאתם מסכימים לו.

חיים אורון: יש מקומות שאדם חייב לשאת נשק, וזה נשק פרטי.

חיים אורון: גם אז הוא מחויב באגרה?

יעקב עמית: אין דבר כזה שמחייבים אדם לקנות נשק פרטי.

יעקב עמית: נותנים לו.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אורון מציע להכניס סעיף שאם מחייבים מישהו לשאת נשק, שיהיה על זה פטור.

חיים אורון: אני נזהר בדבריי כי לא בדקתי את זה עד הסוף.

חיים אורון: אבל פנו אליי ממקום מסוים שבו יש חובה חוקית לשאת נשק.

חיים אורון: המציאות כרגע היא שרוב כלי הנשק הם פרטיים.

חיים אורון: אסביר לכם איך זה קורה.

חיים אורון: יש ישובים שבהם אומרים לאנשים: אתם צריכים נשק.

חיים אורון: הצבא נותן עוזי או קרבין מלפני אלפיים שנה, זה לא נוח לאנשים ואז הם מתחילים לקנות אקדחים.

חיים אורון: ואז אומרים להם: חוץ מזה שקניתם אקדחים - שנכון שהם פרטיים - תשלמו אגרה.

חיים אורון: הם אומרים: אנחנו לא רוצים לשאת נשק.

חיים אורון: אז אומרים להם: אתם חייבים שביישוב שלכם כל הזמן יהיו X אנשים נושאי נשק.

יעקב ליצמן: אנשי משרד הפנים, מה מפריע לכם לדחות את ההצבעה ולעשות את הבדיקה?

עמוס בן-שאול: הנושא הזה נמשך כבר הרבה זמן.

יעקב ליצמן: אני מדבר על שבוע.

עמוס בן-שאול: יש תחשיב מסודר שערכנו והעברנו אותו לגורמים שעירערו על הסכום.

עמוס בן-שאול: יש תחשיב מדוקדק שעשינו, מדדנו את הזמן המדוקדק של העבודה שלנו.

צבי שור: אנחנו לא מסכימים לתחשיב הזה.

צבי שור: לא היה ולא נברא דבר כזה.

עמוס בן-שאול: האנשים שעירערו על הסכום, לא עירערו על עצם הפעולות שמשרד הפנים צריך לבצע.

יעקב ליצמן: אני לא רואה שום סיבה להעלות את הסכומים.

יעקב ליצמן: אם יש תוספת בגלל שביטלתם כל מיני פטורים, יכול להיות שלזה אני אסכים.

יעקב ליצמן: אבל אם בתוך כל החישובים יש לכם תוספת, העלאה סמויה, לזה אני מתנגד.

יעקב ליצמן: לכן אני רוצה לתת לכם כמה ימים, בעזרת השם בלי נדר בשבוע הבא אצביע על זה.

יעקב ליצמן: אני רוצה שתביאו חישוב לוועדה - אמרת שתהיה תוספת שנתית של 3 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: השאלה אם התוספת של 3 מיליון היא בגלל שביטלתם פטורים או אם כשאתם משנים מ-2% ל-25 שקל זה יוצא יותר כסף.

יעקב ליצמן: אם זה יוצא יותר כסף בגלל האגרה של 25 שקלים, אני מתנגד לקטע הזה.

יעקב ליצמן: אם זה בגלל חלק מהפטורים, אני אתמוך.

2436: מאחר שאשי משרד הפנים אומרים שזאת אגרה, הם צריכים להצביע על שירות ישיר למי שמשלם את האגרה.

2436: הם צריכים להצביע על שירות ישיר ליבואן, כי אלה שנושאים כלי ירייה משלמים אגרה אישית.

2436: אנחנו מממנים את הפיקוח.

עמוס בן-שאול: הדברים האלה נבדקו על-ידי ועדת האגרות.

עמוס בן-שאול: כבר עברנו את הדבר הזה, כל השאלות האלה כבר נשאלו.

נסים דהן: איזה מזכירה בשירות הממשלתי מקבלת 200 שקל לשעה?

גיל נדל: הוויכוח שלנו עם משרד הפנים הוא שאנחנו טוענים שהתשלום שהתקנות המוצעות מבקשות עבור פיקוח - זה לא שירות.

יעקב ליצמן: אבל על מה ששילמת עד היום, אין לך ויכוח.

גיל נדל: יש לי ויכוח.

יעקב ליצמן: אז אולי יש לך ויכוח גם אתי.

יעקב ליצמן: כי את מה ששילמת עד היום, אני לא הולך לבטל כרגע.

יעקב ליצמן: אני אומר דבר אחד - אם רוצים לשנות את התחשיבים, אין לי בעיה.

יעקב ליצמן: אם רוצים להשיג כאן עוד הכנסות באופן סמוי, אני מתנגד.

יעקב ליצמן: לכן אני מבקש שבשבוע הבא יביאו לנו התחשיבים - האם התוספת של 3 מיליון באה מביטול הפטורים או בגלל שהטלתם 25 שקל במקום 2%.

סמדר אלחנני: אני רוצה לומר שתי הערות לשבח, שנדיר מאוד לשמוע ממני.

סמדר אלחנני: בעקבות הישיבה הקודמת עשיתם שני דברים נכונים.

סמדר אלחנני: אחד, שבאמת מלווה את התקנות השוואה של לפני ואחרי.

סמדר אלחנני: השני, ניסיתם את נוסחת עיגול הסכומים לנוסחה המתמטית הנכונה.

סמדר אלחנני: בוודאי עשיתם את זה בעקבות מה שכתבתי, אני מציינת את זה לשבח.

סמדר אלחנני: דבר נוסף - המסמך שמונח עכשיו לפני הוועדה נושא את התאריך של 31 באוקטובר 2004 ויש לו את המספר 23/528/2004.

סמדר אלחנני: זה המסמך שהיה מונח בוועדה בדיון הקודם.

סמדר אלחנני: אבל אז היו מצורפות לו תקנות אחרות.

סמדר אלחנני: לאותו מכתב לוואי צירפתם תקנות חדשות.

סמדר אלחנני: אני לא רוצה להתבטא בצורה חריפה, כי הדברים נרשמים בפרוטוקול.

סמדר אלחנני: אסור שיהיה דבר כזה.

סמדר אלחנני: כי מישהו יכול להחזיק ביד את התקנות הקודמות, מישהו יכול לקבל את התקנות החדשות, והאישור ניתן למסמך שנושא את המספר 23/528/2004.

יעקב ליצמן: הדברים נרשמו בפרוטוקול וייקחו את זה לתשומת לב.

יעקב ליצמן: תודה רבה.