ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 247, 2005-12-05 11:30

יעקב ליצמן: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת וילן התנצל שלא יוכל לבוא, הוא עם קרוב משפחה בבית חולים.

יעקב ליצמן: אני מבין שחבר הכנסת וילן הציע חוק, ואז אתם הצעתם אותו חוק, ושיפרתם אותו.

יובל בורנשטיין: עיקרי התיקונים הם ראשית, שאנו מבקשים להגביר את הפיקוח הפרלמנטרי של ועדת הכספים.

יובל בורנשטיין: אנו מציעים להגביל את התוקף של כל אישור של הוועדה למשך שנתיים.

יובל בורנשטיין: אם הוועדה מאשרת היום ערבות, אנו חושבים שלא נכון שאישור זה יהיה למשך 50 שנה.

יעקב ליצמן: האם ועדת הכספים יכולה לאשר ערבות לבד? לא.

יובל בורנשטיין: לא ייתכן מצב שתאשרו ערבות, לא נעשה שימוש בזה שנתיים.

יובל בורנשטיין: אנו חושבים שזה חשוב, משום שזה מסתדר גם עם סעיף- -

יעקב ליצמן: יש פירוט של רשימת הערבויות?

סמדר אלחנני: כן, זה 11 מיליארד.

יעקב ליצמן: אני מבין שהערבויות יורדות.

יובל בורנשטיין: השאלה היא אם יש ערבויות חדשות.

יובל בורנשטיין: אם יש אישור ערבות, נניח מלפני 5 שנים, שחי היום ויחיה עוד 10 שנים, הוא בא על חשבון ערבויות אחרות שאנו רוצים לאשרן.

יובל בורנשטיין: לכן יש הגיון בשני הסעיפים במקביל.

יצחק כהן: - - -

יובל בורנשטיין: פעם אחת תיקון 39 שזה בסכומים של מאות-מיליונים, אם לא מיליארדים, שחולטו בשנים האחרונות.

יובל בורנשטיין: התיקון השלישי הוא לקבוע שבאופן עקרוני הערבות לא תהיה אף פעם 100% מהסיכון.

יובל בורנשטיין: בעבר נכווינו מאוד, וברגע שיש עליו סיכון מסוים, יש לו תמריץ לפרוע את החוב.

יובל בורנשטיין: התיקון האחרון הוא לגבי העמלה שאנו גובים בגין הערבויות.

יובל בורנשטיין: בעבר לעתים בהתאם לסיכון ולעתים בהתאם לשיטה שהיתה נהוגה לאורך השנים במדינת ישראל.

יובל בורנשטיין: אלה ארבעת התיקונים שחשבנו שהם חשובים לאור השנים, גם את החוק של ערבויות לשם הבטחת ייצוא, ואנו מביאים הכל לאישור.

סמדר אלחנני: חבר הכנסת וילן לא נמצא פה, לצערנו, ואני מניחה שהוא היה אומר את מה שאני אומרת, כך שיש לי רק שתי הערות; הצעת החוק המקורית של אבו וילן דיברה על 10%.

סמדר אלחנני: זה ממש זמן טוב להפעיל את התיקונים האלה, וכל דבר חריג, אפשר לבוא לאישור ועדת הכספים.

סמדר אלחנני: לא רק זה שצריך לגבות עמלה בגין הסיכון - כל התיקונים שהצעתם, אני מתפעלת, אך צריך הרשאה להתחייב למקרה שיהיה צריך לממש ערבות.

סמדר אלחנני: אלה התיקונים שאני מבקשת להכניס.

הלית מגידו: אני רואה שלא נדרש אישור ועדת הכספים.

ימימה מזוז: ודאי שנדרש.

ימימה מזוז: זה פר ערבות.

ימימה מזוז: זה מצריך להצדיק נסיבות מיוחדות ולתקופה מוגבלת.

הלית מגידו: דבר שני, לגבי תנאי הערבות; הוועדה צריכה לאשר את תנאי הערבות.

הלית מגידו: הממשלה תהיה רשאית לגבות עמלות, כדי שיהיה פיקוח פרלמנטרי לגבי גובה העמלות.

ימימה מזוז: הצגנו את הביטול של סעיף 4, וכל פנייה לאישור הערבות מציגה את תנאי הערבות.

ימימה מזוז: לטעמי, לכל דבר לבוא לוועדה, זה כובל את ידי הממשלה בצורה לא מעשית.

ימימה מזוז: אנו מביאים תנאים עיקריים.

ימימה מזוז: הוועדה לא תאשר ערבות בלי לדעת מה התנאים העיקריים שלה.

יובל בורנשטיין: אין לנו כל כוונה להפחית את הפיקוח הפרלמנטרי, להפך.

יובל בורנשטיין: החקיקה הקיימת מדברת על 10% כל שנה.

סמדר אלחנני: זאת היתה פרשנות.

יובל בורנשטיין: שנית, כל ערבות פה מובאת לאישור, כך שתוכלו לא לאשר ערבות.

יובל בורנשטיין: שלישית, החלטנו 15% במקום 10% כדי בכל זאת לשמור את הגמישות למקרים יוצאי דופן.

יעקב ליצמן: האם לכל הדברים צריך אישור ועדת כספים?

הלית מגידו: אכן לגבי כל ערבות ספציפית הממשלה תידרש לבוא לוועדת הכספים, אך לגבי האחוז הכולל מתוך תקציב המדינה, אנו קובעים בחקיקה, נניח, 15%, אך הממשלה יכולה ללא אישור של ועדת הכספים להגדיל את זה במקרים חריגים עד 25 לתקופות קצובות.

ימימה מזוז: זה סתם אמירה.

ימימה מזוז: אני מחליטה להגדיל את המסגרת בלי לבקש ערבות קונקרטית?

ימימה מזוז: אין מושג כזה.

יצחק כהן: אני חושב שהממשלה לעתים נקלעת למצבים שהיא צריכה- -

יובל בורנשטיין: לגבי העמלות, קבענו פה עיקרון מאוד חשוב, ובהיבט הזה אני חושב שהוא הרבה יותר נכון מלהביא כל פרמיה לאישור בוועדה – כן או לא.

יובל בורנשטיין: קבענו עיקרון, שנקבע את הפרמיה בהתאם לסיכון, מה שבעבר לא נקבע בחקיקה.

יובל בורנשטיין: אנו נעשה את ההערכה שלנו לתחזית הסיכון והאפשרות לחילוט הערבות הזאת בעתיד.

יובל בורנשטיין: אנו עכשיו עובדים על מודל בקשר לקביעת הפרמיה, נקבע את הפרמיה שכל גורם שיקבל את הערבות ישלם.

יובל בורנשטיין: אני חושב שזה הרבה יותר נכון מאישורים ספציפיים כאלה ואחרים.

יובל בורנשטיין: אני חושב שזה מסדיר את העניין לגבי העתיד.

מיכאל רצון: אני בעד 10%.

יעקב ליצמן: לא צריך להגזים, כי הם יוכלו להביא חריג.

יעקב ליצמן: האוצר לא מתנגדים לזה.

הלית מגידו: אקריא את החוק, אך לפני כן אני רוצה לומר לעניין העובדה שמדובר בשתי הצעות חוק, אחת פרטית שעברה רק דיון מוקדם והשנייה הצעת חוק ממשלתית שעברה קריאה ראשונה; לפי סעיף 122ב לתקנון הכנסת, יש אפשרות לאחד את שתי הצעות החוק האלה, כך שהצעת החוק הפרטית "תדלג" על הקריאה הראשונה, ושתיהן תבואנה במאוחד לקריאה השנייה והשלישית.

הלית מגידו: האיחוד הזה מחויב באישור ועדת הכנסת, כך שאם הוועדה תחליט לאשר את הצעת החוק, אני מבקשת שהוא יהיה מותנה לתבחינים בעניין הצעת החוק של אבו וילן באישור של ועדת הכנסת.

הלית מגידו: קוראת את הצעת החוק.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: כפי שהיועצת המשפטית אמרה, אנו ממליצים למזג.

יעקב ליצמן: ועדת הכנסת גם תחליט על זה - למזג, לאחד.

רוני טלמור: הייתי ממליצה לפעול לשילוב של הצעות.

רוני טלמור: אין פה מחלוקת מהותית, וחבל בתקופה הזאת, שבה הממשלה נמצאת במצב שהיא נמצאת - אני ממליצה שנשלב.

רוני טלמור: יש אפשרות, לפי סעיף (ב).

הלית מגידו: כפי שאמרתי, 122ב לתקנון – הולכים לוועדת הכנסת.

יעקב ליצמן: מי בעד הצעת חוק ערבויות מטעם המדינה (תיקון מס' 2), התשס"ה-2005 והולכים לוועדת הכנסת עם הצעת חוק ערבויות מטעם המדינה (תיקון - הגבלת סכום הערבויות המצטבר), התשס"ג-2003, של חבר הכנסת אבשלום וילן (פ/71)?

יעקב ליצמן: מי נגד?

יעקב ליצמן: מי נמנע?

יעקב ליצמן: אושר פה אחד.

יעקב ליצמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.