ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2005-08-23 11:30

יעקב ליצמן: רבותיי, אני פותח את הישיבה.

יעקב ליצמן: דיווח על מתן פתרונות למפונים בעקבות יישום תוכנית ההתנתקות.

יעקב ליצמן: הזמנו לכאן את כל כל משרדי הממשלה הרלוונטיים.

בנימין אלון: מבקר המדינה הוזמן?

יעקב ליצמן: נא לא להפריע, כרגע אני לא הולך לעשות כאן קרקס, עם כל הכבוד.

מיכאל גורלובסקי: למה קרקס?

מיכאל גורלובסקי: זאת שאלה לעניין.

יעקב ליצמן: זאת לא שאלה לעניין, כי אם יש בעיות שיעבירו למבקר והוא יבדוק, זה לא דיון לוועדת הכספים.

בנימין אלון: הוא הודיע שהוא חוקר.

יעקב ליצמן: אז לו הוועדה לביקורת המדינה, שם הוא ידווח מה הוא חוקר ומה מצא.

יעקב ליצמן: אנחנו כרגע דנים אך ורק על הטיפול החיוני ומה שקורה עם המפונים.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבהיר חד משמעית לפני תחילת הדיון - לא אסבול שום הפרעות באמצע.

יעקב ליצמן: הודעתי לפני הישיבה שזאת ישיבה רק למוזמנים, נכנסו הנה גם אנשים שלא הוזמנו.

יעקב ליצמן: לכן בבלגן הראשון, אם יהיה בוועדה, אני אוציא את כולם.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדון עניינית ורצינית לגבי בעיות שהתעוררו ופתרונות.

יעקב ליצמן: אם יהיו כאן צעקות ובלגן לא נגיע לכלום.

יעקב ליצמן: אני מודיע את זה מראש שלא תבואו בטענות.

יעקב ליצמן: בבלגן הראשון אני מוציא את כולם חוץ מחברי הכנסת וכמובן המנכ"לים.

יעקב ליצמן: אני עומד על כך שיהיה כאן שקט.

יעקב ליצמן: עכשיו חבר הכנסת בנלולו ביקש הצעה לסדר.

1028: אדוני היושב-ראש, ידידיי חברי הכנסת, המנכ"לים ואורחים נכבדים, נפל הפור והגזירה יצאה לפועל, ההתנתקות יצאה לפועל.

1028: היה לי הכבוד והעונג, בצער, לשבת בוועדה לנושא חוק פינוי-פיצוי, כאשר החלטנו מספר החלטות.

1028: דבר אחד היה ברור - שהמינהלת היתה צריכה לדאוג לדיור ולתעסוקה לכל אותם אנשים שהולכים לעקור אותם - -

יעקב ליצמן: זה לא הצעה לסדר.

יעקב ליצמן: זה חלק מהנושא.

1028: אני אקצר.

1028: כמובן שאנחנו צריכים לצאת מהישיבה הזאת עם שתי החלטות חשובות.

1028: אתה יודע כל מה שהיה בחוק.

1028: לא ייתכן שהוציאו את האנשים על-ידי חייל - היתה לו גם דמעה - ושוטר, הוציאו הורים וילדים והיום אנחנו יודעים מה קורה.

1028: במוצאי שבת קיבלתי טלפון באמצע הלילה שזורקים את האנשים מבתי מלון.

1028: ביליתי שבת באלי סיני והם ביקשו דבר אחד, לעבור כקהילה.

1028: ההחלטה השנייה שצריכה לצאת מפה, עם כל חברי הכנסת שיושבים פה - גם מי שהתפנה מרצון זה נקרא לא מרצון, שעשו איתו הסדר והוא התפנה בזמן, וגם זה שאתמול בבוקר והיום עוקרים אותו מביתו - אותו פיצוי לכולם, אותו פיצוי שהבטיחו לזה שהלך בזמן יינתן גם לזה.

יעקב ליצמן: שוב אני אומר לך, הדברים שאתה אומרים שייכים לדיון, זאת לא הצעה לסדר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת איוב, רק הצעה לסדר.

איוב קרא: ראשית, אני חושב שלכבוד הוועדה יהיה לא לאפשר לאנשים שהזמנת היום לבוא ולתת דיווח, כי הדיווח שנתנו לפני ההתנתקות היה שקרי ממדרגה ראשונה, כל מה שאמרו פה - לא היה דין ולא היה דיין.

איוב קרא: העובדה היא שאנשים יושבים היום באוהלים.

איוב קרא: דיברו על מלאי דירות, כל מתווך שיש לו דירות רשמו אותם אצלם.

איוב קרא: אלה לא הפתרונות שאנשים ציפו מהמינהלת שקיבלה כסף.

איוב קרא: תקציב הפינוי והפיצוי החל מ-1.5 מיליארד, והיום עוד מעט יגיע ל-10 מיליארד שקל, וייגמר אפילו בעשרות מיליארדים.

איוב קרא: אני חושב שזה שאתה מזמין את האנשים הללו להמשיך ללוות את האומללים שניתקו אותם מבתיהם בכל מיני שיטות והזיות שקריות - אני חושב שזה לא יאה לוועדה.

איוב קרא: אני מציע לך לסגור את הישיבה, ושימנו כרגע צוות שאפשר להאמין לו, מינהלת חדשה.

אבשלום וילן: סלח לי, זאת לא תרבות דיון, שלא יקראו פה לעובדי מדינה שקרנים, שלא יפגעו בהם.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אבו וילן, אני מבקש שקט.

יעקב ליצמן: רבותיי, אמרתי לכם בהתחלה ואני אומר שוב - לא יהיה שידור של הוועדה, אנחנו נחזור לחדר.

יעקב ליצמן: אני לא צריך את זה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, צריך להקים ועדת חקירה על השקרים שדיווחו לוועדה, לא לפגוע בהם.

איוב קרא: על המיטות שקנו לפני יומיים לשוטרים ולחיילים, שעלו מאות מיליונים ועכשיו זורקים אותן כמו טמפונים.

איוב קרא: מה זה הדברים הללו?

איוב קרא: אין דין ואין דיין.

יעקב ליצמן: תודה, חבר הכנסת קרא.

מיכאל גורלובסקי: כבוד היושב-ראש, אני מבקש הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: אם כל נאום זה הצעה לסדר, גם אני מבקש.

יעקב ליצמן: מה שאני כן אקח ממה שהצעת, חבר הכנסת קרא, אנחנו בוועדה נעקוב אחרי מה שקורה.

יעקב ליצמן: אבל לא אעשה את זה כוועדת חקירה.

יעקב ליצמן: במשך התקופה הקרובה, כל כמה ימים, נעקוב אחר הפתרונות, אם הם מבוצעים.

בנימין אלון: אולי רוב חברי הכנסת יקראו להדיח את אנשי המינהלת.

צבי הנדל: אני מציע באמת לסדר, אם אנחנו רוצים גם להפיק תועלת מהישיבה הזאת, לא לטפל בהאשמות על העבר - זה חשוב מאוד, אבל אני לא חושב שכרגע זה מביא פתרון - ולגעת בעיקר בנקודה אחת והיא המרכזית להיום: מתוך הנחה שכוונותיה של הממשלה רציניות, להקים בעזרת השם התיישבות קבע לקהילות ולא לפורר את הקהילות, היום הבעיה שלנו היא שלב הביניים.

צבי הנדל: מאחר שההערכה היא גסה - חוץ מיישוב אחד שיש לו אולי פתרון מוכן - שלבנות בית ביישוב קבע לוקח לא פחות משנתיים.

צבי הנדל: במשך השנתיים האלה, השאלה אלו פתרונות אפשר למצוא על מנת שהקהילות יישמרו יחד כקהילה, בלי צורך לפזר אותן בדירות בכל הארץ.

צבי הנדל: אם נצליח להגיע היום לפתרון כזה לגוש עצמו ולקהילות, כל קהילה בנפרד יחד, אז עשינו צעד גדול קדימה, כי ברור שמלון ובתי ספר או אולפנות זה טוב לשבוע או עשרה ימים, לא יותר.

יעקב ליצמן: אכן אני מתכוון לעשות את זה ברוח הדברים שאמרת.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת גורלובסקי, בבקשה.

מיכאל גורלובסקי: אני מוותר, אני מסתפק בדברים שאמר חבר הכנסת הנדל.

ניסן סלומינסקי: יש לי הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהדרך הזאת היא לא נכונה.

יעקב ליצמן: היות שאתה לא חושב כך ואני כן חושב כך, קבעתי שזה יהיה כך.

ניסן סלומינסקי: מותר לי להסביר למה לא?

אברהם-בייגה שוחט: אני מבקש משפט אחד, לא קונטרוברסלי.

אברהם-בייגה שוחט: לא משפט שבוויכוח.

יעקב ליצמן: אם כך, נשמע את חבר הכנסת סלומינסקי ואחר כך אותך.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי זכות דיבור ולא התכוונתי להפוך את ההצעה לסדר לזכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אז אני אשאר בזכות דיבור ואגיד את הדברים.

ניסן סלומינסקי: לאור מה שהתפתח כאן, אסור במפורש ללכת לשיטה שצבי הנדל הציע, לצערי.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להסביר בדקה.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הצעה לסדר.

יעקב ליצמן: לא, תודה רבה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת בייגה שוחט, בבקשה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא נכנס למהות העניין, אני רק רוצה להגיד לעובדי המדינה שנמצאים כאן - מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ראש המינהלת ואנשים אחרים, שיירגעו.

אברהם-בייגה שוחט: יש בוועדה לא מעט אנשים שחושבים על העבודה שאתם עושים בדיוק ההיפך מהאנשים שפתחו את הדיון.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: רבותיי, מהרגע הזה אני הולך להקפיד, אני רוצה דיון ענייני ורציני לגבי בעיות ופתרונות.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לשמוע כרגע את כל הפוליטיקות, יש לנו מספיק זמן לזה.

מיכאל גורלובסקי: - - ועדת חקירה?

יעקב ליצמן: אני מבקש לקרוא לך לסדר, חבר הכנסת גורלובסקי.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה קריאות ביניים, אני רוצה שקט כאן.

יעקב ליצמן: אילן כהן, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ידווח מה קורה.

יעקב ליצמן: אחר כך נעבור לעוד מנכ"לים.

יעקב ליצמן: אילן, בבקשה.

אילן כהן: אני רוצה להציג את מרכיבי הפעילות האזרחית בכל פרוייקט ההינתקות, לדווח על הסטטוס שלהם כיום.

אילן כהן: אני כמובן לא אתייחס לאמירה אם שיקרנו או לא, הרי הופענו בפני הוועדה הזאת, אפשר לבדוק את כל מה שהצגנו ולהשוות למה שאני מציג עכשיו.

איוב קרא: אז למה אנשים באוהלים?

יעקב ליצמן: איוב קרא, אני לא מסכים לזה.

יולי תמיר: כי הם לא פנו למינהלת.

רוני בריזון: איוב, אם תמשוך אותנו בלשון, אנחנו נימשך.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת קרא, אני אוציא אותך.

איוב קרא: הרב ליצמן, תרחם עליי.

איוב קרא: אתה דתי.

איוב קרא: תרחם עלינו, מה שעשו לנו.

יעקב ליצמן: אני רוצה שקט כאן.

חיים אורון: תאמין לי, חבר הכנסת קרא, אתה זקוק להרבה רחמים.

חיים אורון: לכמה רחמים שאתה זקוק.

יעקב ליצמן: אני רוצה פתרונות, אני לא רוצה פוליטיקות כאן.

יעקב ליצמן: את הפוליטיקה תמיד נעשה, גם אני פוליטיקאי.

יעקב ליצמן: כרגע אני רוצה פתרונות לבעיות, לא רוצה לשמוע שום דבר.

מיכאל רצון: חיים אורון, אנחנו זקוקים לרחמים אבל לא מאנשים חסרי לב.

יעקב ליצמן: מיכי רצון, תודה רבה.

בנימין אלון: זורקים אנשים מרויאל בים המלח לפרדייס.

בנימין אלון: כל היום וכל הלילה.

נסים דהן: את הפוליטיקות תעשה בחוץ, אבל אנחנו מדברים על אנשים שגרים באוהלים ושמטלטלים אותם מבית מלון לבית מלון.

נסים דהן: עליהם אנחנו מדברים.

בנימין אלון: מה המצב בבתי המלון היום?

אברהם-בייגה שוחט: הם גרים באוהלים כי הם לא רוצים לשכור דירות.

בנימין אלון: אבל גם היום אין פתרון.

1028: בייגה, זה לא מה שהיה בחוק.

1028: לא היתה כוונה לאוהלים.

1028: זה לא נכון.

נסים דהן: נראה מה הייתם אומרים אם היו עושים את זה לקיבוצים.

אבשלום וילן: חבר הכנסת דהן, היית שר מצטיין, אל תרד ברמה.

נסים דהן: מה שמרגיז זה שוויון הנפש שלכם.

נסים דהן: אל תתייחסו בשוויון נפש, האנשים האלה סובלים, הם צריכים טיפול.

נסים דהן: תעזור להם.

נסים דהן: נסגור את הישיבה, נלך לאוהלים, ונפנה אותם אחד-אחד.

אבשלום וילן: מי שלח אלפיים מתנדבים לעזור?

אבשלום וילן: התנועה הקיבוצית.

נסים דהן: בלי להצדיק אותם, האנשים האלה סובלים, צריך לטפל בהם.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אבו וילן, אני אומר שוב - אני רוצה שקט.

יעקב ליצמן: עוד פעם אחת - אנחנו נכנסים לחדר הוועדה עם חברי הכנסת, עם המנכ"לים, בלי עוזרים, בלי אף אחד ולא יהיה שום דיון.

יעקב ליצמן: אם זה הדיון, אני לא צריך אותו.

יעקב ליצמן: אני רוצה פתרונות לבעיות שהתעוררו - גם בדיור הזמני וגם אחר כך.

יעקב ליצמן: אנחנו מתחילים בפתרון הזמני, כרגע, מה קורה היום.

יעקב ליצמן: על זה הדיון עכשיו.

ניסן סלומינסקי: צריך לדעת קודם מה קרה - -

יעקב ליצמן: לא רוצה לשמוע אף אחד כרגע, תודה.

אילן כהן: ייקח לי פחות מעשר דקות, ואני אסקור לפניכם את הסטטוס היום, ואני מבקש שתיתנו לי לסיים עד הסוף.

אילן כהן: בפעילות האזרחית הוטלו שלוש משימות על המינהלת וגופי הממשלה.

אילן כהן: אחת, ניהול מערכת תשלום פיצויים בהתאם לחוק; תיכף אפרט משהו לגבי החוק.

אילן כהן: שתיים, אחריות כוללת לפינוי הרכוש הציבורי והרכוש הפרטי.

אילן כהן: שלוש, סיוע לקבוצות מתיישבים שמעוניינות לשמור על מסגרת קהילתית.

צבי הנדל: אנחנו לא רוצים הרצאה עכשיו.

אילן כהן: זה לא הרצאה, צבי הנדל.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אמרת שמתחילים בבעיות של עכשיו.

צבי הנדל: אתה יכול להעיר גם לו, אדוני היושב-ראש, לא רק לחברי הכנסת.

צבי הנדל: הוא מסביר לי כל מה שעשו.

יעקב ליצמן: אני מעיר גם לו.

אילן כהן: חבר הכנסת הנדל, אם אתה לא רוצה שאדווח, תתחיל לצעוק ותצעקו ואני אשתוק.

יעקב ליצמן: תמשיך בבקשה.

אילן כהן: חלק מהטיפול הוא גם תשלום הפיצויים.

אילן כהן: חלק מהטענות הן שאנשים נזרקו חסרי כל, אני רוצה לתת סקירה על מצב הפיצויים, זה היה המרכיב המרכזי בחוק.

אילן כהן: הוטל עלינו לטפל ב-1,700 משפחות, 700 עסקים ו-20 מוסדות ציבור.

אילן כהן: הרוב המוחלט, שני שליש או יותר מהפניות, הוגשו שבועות בודדים לפני תאריך הפינוי.

אילן כהן: הסטטוס היום - עד היום הוגשו 1,203 תביעות פיצויים.

אילן כהן: מתוכן אושרו כ-793 תביעות, ל-653 משפחות שולמו מקדמות או פיצוי מלא.

אילן כהן: התקציב הכללי שאושר על-ידכם הוא כ-4.5 מיליארד שקל.

אילן כהן: הכסף הזה צריך לצאת.

אילן כהן: לצערי יוצאות הנחיות לבתי המלון - ויש אצלי מסמך על כך - לא לפנות ולקבל פיצויים.

מיכאל גורלובסקי: - - -

אילן כהן: חלק מהשיקום הוא גם שאנשים יוכלו לקבל - -

צבי הנדל: סליחה, אדוני היושב-ראש, יש דברים שהם מינוריים.

צבי הנדל: כשבאים לבית מלון ואומרים לבן אדם:

צבי הנדל: תחתום שאתה לא רוצה ללכת לקהילה ואתה מסכים לקחת פיצויים ושוכר דירה, ותקבל מקדמה 50 אלף שקל, אנחנו אומרים: אל תחתום כי אתה לא רוצה לוותר על קהילה - ולא כל אחד קורא את האותיות הקטנות.

צבי הנדל: אז לעמוד עכשיו פה - -

אילן כהן: מעולם זה לא נאמר.

בנימין אלון: זה מה שמעניין את המפונים עכשיו בבית המלון?

אילן כהן: אפשר לדבר חמש דקות רצוף?

בנימין אלון: אז תתחיל במה שמעניין אותנו.

בנימין אלון: במחילה מכבודך, אדוני המנכ"ל, יושבים פה אנשים, אני אישית טיפלתי בעשרות מקרים, אני לא רוצה לשמוע את גבורותיה של המינהלת.

בנימין אלון: האם אתה יכול להתעסק בדיור הזמני?

אילן כהן: אדוני, אני אדווח.

אבשלום וילן: אתה שולל, אנחנו לא.

אבשלום וילן: אנחנו רוצים להבין.

אבשלום וילן: אתם רוצים פוליטיקה או שאתם רוצים לפתור בעיות.

אבשלום וילן: אלוהים אדירים, תן לו לדבר.

אבשלום וילן: אתה מתנהגים - -

ניסן סלומינסקי: מה שאנחנו רוצים לשמוע זה לא מה שאתה רוצה לשמוע.

אילן כהן: אני אדווח על הפעילות האזרחית מההתחלה ועד הסוף.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תגיד כל מה שעשיתם, שישמע את זה וידע את זה, וזה לא עובד ככה.

אברהם-בייגה שוחט: ואחרי כן יגיד מה שהוא רוצה.

אברהם-בייגה שוחט: הוא לא ישחק את המשחק הפוליטי שמה שנוח לו, על זה תדבר.

אברהם-בייגה שוחט: אתה תשמע מה עשו ומה לא עשו.

ניסן סלומינסקי: הדיון הזה זומן לפי בקשה שלנו, לנושאים ספציפיים.

בנימין אלון: אני רוצה לשמוע על הדיור הזמני, זה מה שמעניין עכשיו.

אברהם-בייגה שוחט: גם את זה תשמע.

אברהם-בייגה שוחט: יש פה מנכ"ל משרד השיכון.

בנימין אלון: אני מוכן לשמוע, יש לי זמן.

בנימין אלון: אבל מה שבוער עכשיו זה הדיור הזמני.

אברהם-בייגה שוחט: זכותו של המנכ"ל להציג בפני הוועדה, וזכותם של חברי הוועדה לדעת מה עשו עד היום.

יולי תמיר: אנחנו רוצים לשמוע.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה לדעת כמה קיבלו פיצויים.

ניסן סלומינסקי: הדיון הזה זומן לבקשה מסוימת שלנו, תבקש אתה דיון אחר.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי לדון על נושא ספציפי.

אברהם-בייגה שוחט: ואני ביקשתי דיון כולל.

ניסן סלומינסקי: מתי ביקשת?

אברהם-בייגה שוחט: לפני שבוע.

ניסן סלומינסקי: זה לא הישיבה של היום.

בנימין אלון: תקבל את הדיון הזה עוד שבוע, בייגה, אחרי שיהיה להם מקום לשים את הראש.

אילן כהן: תוך פחות מעשר דקות אני נותן לכם תמונת מצב, תהיו רגועים.

אברהם-בייגה שוחט: לא נעים להם לשמוע מה שעשו.

בנימין אלון: לא נעים לנו...

אבשלום וילן: צבי הנדל מדבר לעניין, והם צועקים.

אבשלום וילן: אני רוצה ללמוד את הנושא.

1028: אבו, אתה לא שם לב אבל אתה היחיד שצועק פה.

1028: אתה אומר שהם צועקים, ואתה היחיד שצועק.

מיכאל גורלובסקי: הוא דובר של משרד ראש הממשלה.

אילן כהן: ברשות

אילן כהן: כם, אני רוצה להגיד למה הפיצויים הם רלוונטיים.

אילן כהן: אם היו נותנים לי פחות מעשר דקות ברצף, הייתי מסיים את כל הסקירה כולל המגורים הזמניים.

אילן כהן: בחוק - החוק שאתם אישרתם בכנסת הזאת - לא מוזכרת המילה מגורים זמניים במילה אחת בשום מקום.

אילן כהן: מה שמוזכר שם זה מתן פיצויים לכל משפחה, לתת פתרונות קהילתיים למי שרוצה בכך ולפי הסכם.

אילן כהן: אין המילה "מגורים זמניים" פעם אחת בחוק הזה.

אילן כהן: לא התבקשנו ולא הודרכנו לעשות מגורים שמניים.

ניסן סלומינסקי: איפה הם היו צריכים להיות עד אז?

ניסן סלומינסקי: אם הפתרון הקהילתי לא בנוי עד אז, צריך להיות בחוק שיהיו מגורים זמניים?

יולי תמיר: יש שם שכירות, אתה יודע את זה.

ניסן סלומינסקי: אם הפתרון הקהילתי יהיה מוכן, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ואם לא, גם אם זה לא כתוב בחוק, מה יעשו?

יולי תמיר: יגורו בשכירות.

ניסן סלומינסקי: מה זה בשכירות?

אילן כהן: כנראה לא באתם לשמוע דיווח אלא באתם לצעוק.

חיים אורון: אתה אשם בזה שלא באו לקבל פתרונות.

ניסן סלומינסקי: השלב הראשון זה הכרת החטא.

ניסן סלומינסקי: אם אין לך הכרת החטא, אתה לא יכול לחזור בתשובה.

ניסן סלומינסקי: במה אני אשם?

ניסן סלומינסקי: בזה שהלכתי לגור שם אני אשם, נכון?

חיים אורון: אני אגיד לך במה אתה אשם.

חיים אורון: את הכרת החטא אתה רוצה ממני.

אבשלום וילן: אתם לא מתביישים.

רוני בריזון: אם אין תזכורת של מגורים זמניים, אז למה כל הפתרונות זמניים?

רוני בריזון: עד עכשיו הכל זמני.

אבשלום וילן: אילן כהן דיבר על החוק וזה נכון, החוק לא התייחס לזה.

יולי תמיר: החוק נתן רק שכירות.

יולי תמיר: אנשים היו צריכים לקחת את זה ולשכור דירות.

אילן כהן: אני רוצה להזכיר שמטרתו המרכזית של החוק היתה לשלם פיצויים לאנשים, לעזור להם להשתקם גם בכוחות עצמם.

אילן כהן: אני חושב שאנחנו טיפלנו בזה בשיא היעילות.

אילן כהן: 800 פניות שהגיעו כשבועיים-שלושה לפני מועד הפינוי מטופלות על-ידי 9 ועדות זכאות.

אילן כהן: אני חושב שמרכיב מרכזי, קודם כל לפני שדברים על שאר הדברים, הוא זה שאנשים יקבלו את כספם, לא יצטרכו לחפש גמ"חים ומוצצים ומטרנה - כי אלה הטענות שמגיעות גם אליי - יש לי מכתבים על זה שהם רוצים שנממן להם טיפול שיניים.

אילן כהן: אני יכול לעשות הכל, אבל אני חושב שאם אנשים יקבלו - ואני מזכיר את הסכומים, בממוצע 2 מיליון שקל - הם קצת יוכלו להתארגן על עצמם וצריך לעודד את זה.

אילן כהן: אחת הבקשות שלי מחברי ועדת הכספים היא לדחוף את האנשים לקבל את הפיצוי, בלי קשר להתיישבות.

אילן כהן: אני חושב שבמקום לעצור, צריך לדחוף אותם.

אילן כהן: אז לאנשים יהיה קל להשתקם, קל לבנות את חייהם.

אילן כהן: דרך אגב, נאלצנו לעשות 700 שמאויות פרטניות - -

מיכאל רצון: אני רוצה להבין.

מיכאל רצון: אם אתה נותן פיצוי, פתרת את הבעיה הקהילתית?

אילן כהן: לא אמרתי שפתרתי את הבעיה.

אילן כהן: אמרתי שמטרת החוק, כפי שנשלחנו לבצע אותו, היא מטרה ראשונה - -

מיכאל רצון: אם אתה תסביר ואני לא אבין, מה זה יעזור?

מיכאל רצון: אני רוצה להבין - אם אתה נותן היום לבן- אדם - -

דקלה כהן: נותן לי, אתה יכול לדבר אליי.

דקלה כהן: אני דקלה כהן מנווה דקלים עם 9 ילדים, בלי עבודה, בלי בית.

מיכאל רצון: בסדר, אני אגיד דקלה כהן.

מיכאל רצון: אם דקלה כהן מקבלת פיצוי כספי, פתרת את הבעיה איתה אבל לא פתרת את הבעיה הקהילתית.

מיכאל רצון: אם אנשים רוצים לשבת בקהילה, הרי לא תיתן להם פעמיים פיצוי.

אילן כהן: תיכף אתייחס לכך.

אילן כהן: אני מאוד מכבד את מה שאמר חבר הכנסת הנדל, אני רוצה ללכת בכיוון הזה.

אילן כהן: אחת הבקשות שלי מחברי הוועדה שחוקקו את החוק - להזכיר לכולם, החוק הזה חוקק פה, לא במקום אחר, בחוק לא דובר על מגורים זמניים.

אילן כהן: דובר על שני דברים: אחד, לעזור לאנשים לקבל את כספם כדי להשתקם.

אילן כהן: כרגע, מכיוון שרוב הפניות היו מאוחרות - אני לא אומר את זה כהאשמה - צריך לדחוף את האנשים ולקרוא מפה לאנשים לפנות לקבל את כספם.

אילן כהן: אפשר לעשות את זה.

אילן כהן: הרי חוקקתם חוק שעד 60 יום המינהלת מחויבת לתת את הכסף, יש לעודד את האנשים לפנות ולקבל, כדי שלאנשים יהיה יותר קל להשתקם.

אילן כהן: דבר שני, האחריות לפינוי הרכוש הציבורי והפרטי - זאת מורכבות מאוד גדולה, לא אפרט אותה.

אילן כהן: אנחנו עוסקים גם בסיוע לאנשים, אנחנו עובדים עם מערכת הביטחון לאפשר לאנשים לחזור להוציא ציוד לפי יישובים.

אילן כהן: זה לא עסק פשוט, עושים את זה לפי יישובים, אני מניח שתוך כעשרה ימים זה ייגמר.

אילן כהן: לשמחתנו הוצאנו את כל הרכוש - -

1028: אדוני המנכ"ל, הערה בנושא הזה.

1028: אנחנו מקבלים טלפונים שלא מאשרים לאנשים להיכנס על מנת לקחת את הציוד, רק עם אישור ממשרד הביטחון.

נסים דהן: הבוקר קיבלתי טלפון שעצרו אוטובוס שלם.

נסים דהן: עשיתי עשרים טלפונים עד שהוא השתחרר בסוף.

1028: אלה הטלפונים שגם אני מקבל.

אילן כהן: אני אענה לך, לא תהיה שום שאלה שאתחמק ממנה, גם כשלים וגם בעיות.

אילן כהן: לגבי הנושא הזה, להזכיר לכולכם - החוק שאתם חוקקתם אומר שאנשים צריכים לארוז בזמן ולצאת.

אילן כהן: אנחנו נוכחנו כחודש לפני היציאה ש-90 אחוז מהאנשים לא התחילו לארוז קרטון אחד.

אילן כהן: לפי החוק היבש, המדינה היתה צריכה להגיד: אנחנו לא אחראים, ונסייע אולי.

אילן כהן: החוק אומר שהממשלה רשאית לעזור.

אילן כהן: אנחנו החלטנו לעשות מעשה, לא באטימות לב, ומי שהיה איתנו בקשר יודע - הוצאנו כ-50 מיליון נוספים לקנות עוד 2,500 מכולות מיידית, כל מכולה במדינת ישראל, וניסינו לבנות שיטה לעזור לאנשים.

אילן כהן: השיטה אומרת כך - אדם יכול להזמין משאית ומכולה ולהוציא לפני הפינוי.

אילן כהן: אנשים שלא יֵצאו בזמן - וידענו שיהיו הרבה כאלה - יארזו את הציוד בתוך ביתם, לאחר מכן יוכלו להיכנס בצורה מרוכזת, להעמיס באמצעות אנשי צים וצה"ל את המכולות ולהוציא החוצה.

אילן כהן: עשינו את זה, קנינו את המכולות, החזרה כיום היא לפי יישובים.

אילן כהן: כל יום יש מספר יישובים.

אילן כהן: הוצאנו את ההודעה הזאת לכל בתי המלון, אתמול היו חלק מהיישובים.

אילן כהן: את נווה דקלים, למשל, אני ביקשתי להקדים כי הם פונו בין הראשונים, יש סבל בעניין הזה, דיברתי עם רמת הפיקוד, ביקשתי שיקדימו את זה לשבוע הזה.

אילן כהן: הבעיה היא שנווה דקלים הוא יישוב גדול והיה פחד מביזה דרך הקבלנים אם נותנים רק לחלקי יישוב לבוא.

אילן כהן: אני ביקשתי להקדים אותו כיישוב שלם להשבוע, אני מקווה שייענו לבקשתי.

אילן כהן: הנוהל הזה הוא די מורכב, כי יש פחד גדול מביזה.

אילן כהן: הפחד הוא שייכנסו אנשים, יסתובבו, ייקחו.

אילן כהן: אני מכבד מאוד מה שאמר צבי הנדל - לא חוזרים אחורה להאשמות, כן ארזו, לא ארזו.

אילן כהן: עכשיו יש בעיה, הפתרון הוא זה.

אילן כהן: אם האוטובוס היה מורשה והוא ברשימת היישובים ולא נתנו לו להיכנס, זאת בעיה שצריך לטפל בה.

אילן כהן: לדעתי יש הרבה אנשים שמנסים להיכנס בלי תיאום ואז יש בעיה קשה עם מערכת הביטחון.

אילן כהן: לגבי החקלאות, הצלחנו להוציא את כל הרכוש.

אילן כהן: כרגע עובדים מאות מתנדבים על החממות של עצמונה, כפר דרום.

אילן כהן: נוצרה עסקה עם הפלסטינים, כל הציוד ירד.

אילן כהן: רפת, שהיתה רפת משמעותית, מפונה בימים אלה לבאר טוביה.

אילן כהן: סחורת מגדלי הצמחים וכו' - זה מבצע לוגיסטי מטורף.

אילן כהן: הפעלנו כ-500 מתנדבים מהקיבוצים יום-יום, כי אנשים לא ארזו והיתה "קרן מאמין וזורע" ודברים כאלה.

אילן כהן: תכולת בתי עסק - אנחנו משתדלים, למרות שהחוק קבע מפורשות שעם בתי עסק לא נתעסק - אנחנו מנסים לעזור ל"חסלט", למפעלים הגדולים האלה.

אילן כהן: הם עוברים לשער הנגב, למיטב ידיעתי.

אילן כהן: למרות הכל, עוזרים עם צה"ל לפרק אותם למכולות כדי ששום דבר לא יישאר.

אילן כהן: בתי הקברות - הפינוי יתחיל ביום ראשון, עוד אופרציה מורכבת.

אילן כהן: בתי הכנסת - פורקו שבעה.

אילן כהן: זה נוהל מאוד מורכב, כרגע נעשה בצורה טובה.

אילן כהן: לגבי המשימה אולי המורכבת מכולן - פתרונות לשיקום מחדש.

אילן כהן: יש שלוש רמות לטיפול בנושא.

אילן כהן: המיידית, פתרון מגורים עם הפינוי למשפחות שפונו מרצון.

אילן כהן: השני, פתרון זמני; שוב, הייתי חייב להגיד ואני אומר את זה פעם נוספת - הדבר הטוב ביותר שהיה יכול לקרות, שלא היה צריך בכלל פתרון זמני.

אילן כהן: אבל תיכף אגיד למה הגענו אליו, חברי ועדת הכספים זוכרים את ההשתלשלות כי הגעתי אליכם מספר פעמים.

בנימין אלון: אם היו שלוש שנים כמו שבגין נתן, זה היה אחרת.

בנימין אלון: אז, אנשי נתיב העשרה כבר היו בביתם כשהיה הפינוי.

ניסן סלומינסקי: זה בזמן שלדגים באילת היה זמן להסתדר.

חיים אורון: אתה רוצה קדימה שלוש שנים.

חיים אורון: במשך שלוש שנים היו מחכים לנס.

נסים דהן: תבנה את היישוב קודם כל, מה זה קשור ל"מחכה לנס"?

נסים דהן: למה אתה מעביר לבית מלון?

נסים דהן: היית מעביר לבית קבוע.

נסים דהן: מה זה קשור בכלל?

נסים דהן: ממילא העברתם בכוח.

ניסן סלומינסקי: אם היו עושים מה שביקשנו - -

אבשלום וילן: אתה רוצים לעסוק בעבר או בהווה ובעתיד?

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול להיכנס לעבר - -

אבשלום וילן: אם ננהל ויכוח על העבר, לא תצאו טוב.

איוב קרא: את הפיל לקח שלוש שנים להעביר לגן החיות החדש.

אילן כהן: את כל החיות העברנו תוך ימים.

ניסן סלומינסקי: חמש שנים לקח להעביר רק את הכלובים של הדגים.

אילן כהן: אזכיר לך שדג לא יכול לשכור דירה, חבר הכנסת סלומינסקי.

בנימין אלון: לא הבאנו פסיכולוגים שלמדו מימית?

אבשלום וילן: אם היו שלוש שנים, היית תומך בזה?

אברהם-בייגה שוחט: אתה חושב שכולם פה אידיוטים?

צבי הנדל: חוץ ממך, אף אחד.

מיכאל גורלובסקי: אתה כבר לא שר אוצר.

מיכאל גורלובסקי: אני מזכיר לך, בייגה.

יעקב ליצמן: רבותי, לא, אתם מתחילים ברמה האישית.

אבשלום וילן: חבר הכנסת גורלובסקי.

אבשלום וילן: מה אתה עשית למענם?

אבשלום וילן: בייגה עשה קצת יותר ממך, יש גבול לצביעות.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת וילן, תודה רבה.

מיכאל גורלובסקי: אבו הוא דובר משרד ראש הממשלה.

אבשלום וילן: חוצפן.

אילן כהן: מכיוון שלמדתי היטב את ההיסטוריה של פינוי סיני, אני רוצה להזכיר מספר עובדות.

אילן כהן: קודם כל, היישובים היחידים שהם יישובים משמעותיים נבנו על-ידי המתיישבים לבד - נתיב העשרה ועין הבשור - לאחר הפינוי.

אילן כהן: עין הבשור גרו שנתיים במכולות ובנו את יישוב הקבע שלהם בעצמם.

צבי הנדל: הם גרו במכולות על המגרש שלהם שהוכן בידי הממשלה.

אילן כהן: נכון.

אילן כהן: לאחר הפינוי הממשלה השקיעה כ-4 מיליארד שקל ביישובים שרובם שוממים היום ומפונים לא הגיעו אליהם.

אילן כהן: רק להזכיר את העובדות.

אילן כהן: אז אנא ממך, בוא נבדוק את ההיסטוריה, ומכירים בדיוק את פעילותו של רענן וייץ - רוב היישובים האלה נשארו ריקים ממפונים.

אילן כהן: הם הלכו ליישובים שהקימו בעצמם ללא עזרת הממשלה, ולא הגיעו ליישובים שהממשלה שמה עליהם מיליארדי שקלים.

אילן כהן: אז בואו נגיד את זה רק למען ההיסטוריה.

אילן כהן: אם מישהו רצה שאני אבנה פילים לבנים בלי שמדברים אתי, אני אומר לכם - welcome to Israel, בישראל בונים בשיתוף פעולה, באחריות ציבורית, ולא שמים פילים לבנים, אלא אם כן יבוא מנכ"ל אחר ויתייחס לזה אחרת.

בנימין אלון: לא היה נשאר בית ריק.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, אני חייב לדבר אחרי הדברים שלו.

אילן כהן: בטווח המיידי, יש בעיה כי חלק גדול מהיישובים עזבו ב-16 וב-17 באוגוסט.

אילן כהן: זאת אולי הזדמנות להגיד מילה על אותם אלה שעזבו בזמן, עד חצות ב-16 באוגוסט, כ-1,050 משפחות נשכו את השפתיים, יצאו לפי החוק, חלקם גם דיברו איתנו.

אילן כהן: כדאי גם להזכיר את העובדות - בצפון השומרון אין אחד ללא קורת גג, אנשי חומש ביד חנה, גנים וכדים מצאו בתים בעפולה וגן-נר.

אילן כהן: בשאנור כבר אין אנשים.

בנימין אלון: מה עם פאת שדה שעזבו בזמן?

אילן כהן: פאת שדה הזמינו אותי היום למבקיעים לטקס חגיגה, בנוכחות ראש הממשלה.

בנימין אלון: וכמה זמן הם בכו שאין להם מקום?

אילן כהן: הם היו שבועיים בבית מלון.

בנימין אלון: שבועיים בבית מלון, גם כן בלי סידור.

אילן כהן: חלקם כי שלחנו אותם לים המלח להירגע, לאור בקשתם.

אילן כהן: כל יישובי צפון השומרון הגיעו לבתי קבע, אם ביד חנה ואם בגן-נר ועפולה.

אילן כהן: אף אחד מהם לא זקוק למגורים זמניים בכל מיני שיטות מעוותות.

אילן כהן: כולם מסודרים.

אילן כהן: בתוחמת הצפונית - ניסנית, אלי סיני, רפיח ים ודוגית - נשארו עשרות משפחות בודדות מתום ה-400 שהיו שם, שאין להן סידור.

אילן כהן: 70 משפחות מניסנית בקרווילות, כל השאר הסתדרו - שכרו דירות וקנו דירות.

אילן כהן: אלי סיני - יש 30 משפחות שרוצות דרישות אחרות.

אילן כהן: יש להם בתים במפלסים, 30 בתים קבועים מוכנים מחכים להם, יש להם בתים באור הנר, יש להם בתים בכרמיה.

אילן כהן: הם רוצים דרישות אחרות שאני לא אענה להם.

אילן כהן: אני לא אענה ליישוב בפלמחים על שמורת טבע, אלא אם כן אני יכול.

אילן כהן: אם זאת הדרישה של אלי סיני, אני לא יודע איך לעשות את זה.

אילן כהן: בעצם כל התוחמת הצפונית, כמעט 400 משפחות, מסודרת היום ללא בעיה.

אילן כהן: הבעיה המרכזית היא בגוש, גם בגלל המרכיב הקהילתי החזק, בגלל סיבות אחרות.

אילן כהן: שם אנחנו נזקקים לפתרונות המיידיים והזמניים.

אילן כהן: לגבי הפתרון הקבוע, תיכף אגיד מה כוונת הממשלה.

אילן כהן: אינפורמציה לגבי בתי מלון - ביקשתם נתונים.

אילן כהן: עקב הצרכים המבצעיים - כל הביצוע היה צריך להיות שלושה שבועות, הוא נדחס ליומיים.

אילן כהן: ביומים עזבו 1,000 משפחות את הגוש, חלקן, כ-500, עזבו מרצון אבל בחופזה ב-16 באוגוסט עד הלילה בחצות, 500 משפחות נוספות עזבו ביום-יומיים שלאחר מכן בכפייה.

אילן כהן: בכפייה זה אומר, העלו אותם על אוטובוסים, מסתננים ומשפחות במעורבב, משפחות לא לפי החלוקה של בתי המלון.

אילן כהן: פשוט הצבא דחס, בצדק מבחינה מבצעית, דחס אנשים לאוטובוס והוציא אותו, לפעמים גם בשעה מאוחרת.

אילן כהן: קליטת המפונים, אני מבין למה היא בעייתית.

אילן כהן: הרבה מאוד מרירות, כעס ועלבון, אנשים פונו ברגע זה מבתיהם.

אילן כהן: בפינוי הכפוי הגיעו אנשים ללא מטלטלים בכלל, עם חולצה קרועה לאחר מאבק.

אילן כהן: הגיעו לבית המלון, היה צריך לטפל בהם.

יצחק כהן: זה לא לאחר מאבק, הם עשו קריעה.

יצחק כהן: מי שעזב את הבית, הוציא את המזוזה, עשה קריעה.

בנימין אלון: הם גם לא הגיעו לבתי מלון.

בנימין אלון: היו כאלה שהורידו אותם בצומת אשדוד.

ניסן סלומינסקי: לגבי משפחות זה לא רלוונטי, לא היה מאבק ולא כלום.

ניסן סלומינסקי: הם עלו לאוטובוסים באופן מסודר מאוד.

ניסן סלומינסקי: לא היתה שום בעיה של ערבוב, יכלו לסדר אם רק מישהו היה יודע לתכנן את זה.

ניסן סלומינסקי: המשפחות עלו בצורה מסודרת לכל אוטובוס.

אילן כהן: מנווה דקלים וכפר דרום, הגיעו לנקודות האיסוף הרבה מאוד אוטובוסים שבהם היו שתי משפחות וכמה עשרות חבר'ה שבאו לתגבר.

אילן כהן: נאלצנו להפריד אותם כי הם באו לעשות בעיות.

אילן כהן: אנחנו לא יכולים להכניס למלון את המתגברים האלה.

אילן כהן: ניסינו לכבד אותם בארוחה או במשהו - -

ניסן סלומינסקי: אז למה עירבבתם אותם בפינוי?

אילן כהן: הם עורבבו, אני אסביר למה.

אבשלום וילן: אתם לא מתביישים בטענות?

אבשלום וילן: איזה רמה של טיעונים?

אבשלום וילן: חבר'ה שבאו להיאבק הורידו אותם.

יולי תמיר: אתם עודדתם את האנשים האלה לסרב להתפנות.

ניסן סלומינסקי: משפחות פונו מסודר, היה אפשר לקחת אותם לבתי המלון.

אבשלום וילן: מי שמערבב את המצטרפים זה - -

בנימין אלון: כשיעקרו את נגבה ולהב, נראה איך תרגיש.

קריאה: במקום להתבכיין דבר לעניין.

בנימין אלון: כשתפזרו אתכם בעיירות פיתוח, נראה איך תרגיש.

בנימין אלון: רק אתה מתיישב.

בנימין אלון: כל האחרים לא מתיישבים.

אבשלום וילן: מישהו אמר שלא?

אבשלום וילן: אבל לא לעשות פוליטיקה, זה הכל.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת בני אלון, חבר הכנסת אבו וילן, תודה.

אילן כהן: כל המשפחות - וזה לא היה פשוט - נקלטו.

אילן כהן: אין היום אחד בלי קורת גג אלא אם כן הוא מעדיף להיות באוהל.

אילן כהן: החבר'ה של אלי סיני - יש להם בית מלון ריק כבר שבוע, לשירת הים יש מלון חמישה כוכבים באשקלון, הגברת שם הודיעה לי שעד שהיא לא תקבל את מבוקשה לדיור הקבע, היא לא תהיה בבית מלון ולא בדיור זמני, לא בכרמיה ולא במפלסים.

אילן כהן: זאת שיטת משא ומתן, בסדר.

אילן כהן: כרגע יש 70 חדרי מלון לשירת הים, החל מיום פינויה, בעצם עוד לפני הפינוי, הכנו את זה ביום חמישי.

אילן כהן: לקחנו 3,000 חדרי בתי מלון, בפועל נשארו ריקים 800, אין אחד שאין לו קורת גג.

ניסן סלומינסקי: למה מעבירים ממקום למקום?

ניסן סלומינסקי: קח את גנאור שנמצאים בים המלח, למה אחרי שלושה ימים העבירו אותם למלון אחר כי אמרו שקבוצה צרפתית צריכה להגיע?

אילן כהן: אני רוצה לדווח.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין, אילן.

יעקב ליצמן: האם רשומה אצלך היום משפחה אחת שטוענת שהיא תחת כיפת השמיים?

אברהם-בייגה שוחט: הכל שמועות.

ניסן סלומינסקי: למה אתה אומר שמועות?

ניסן סלומינסקי: הכניסו אותם לשלושה ימים ואז מפנים לעוד מלון, ועוד מלון, והם התפנו מרצון בצורה מתואמת.

חיים אורון: אולי אתה צודק, בוא נשמע את אילן כהן.

ניסן סלומינסקי: - - -

יעקב ליצמן: ניסן סלומינסקי, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

אילן כהן: לא היתה לזה שום סיבה, לקחנו חדרי בתי מלון, יש כמעט 1,000 חדרים ספייר.

אילן כהן: היו שתי בעיות, אולי היינו טובים מדי.

אילן כהן: ניסינו לתת לקהילות להישאר ביחד - תזכור שמדובר בחודש באוגוסט - להיות באותם חדרי בתי מלון.

אילן כהן: למיטב ידיעתי, חוץ מנווה דקלים בגלל גודלו, שפוזר לאור בקשתם בירושלים ואשקלון, כל השאר קיבלו כחבילה להיות ביחד.

אילן כהן: ליישוב אחד הצענו להיות בבאר שבוע, הם אמרו: לא, אנחנו רוצים ים המלח.

אילן כהן: הובהר להם שניקח להם מלון בים המלח במיוחד - -

ניסן סלומינסקי: מה נתת להם בבאר שבע?

ניסן סלומינסקי: מלון סגור שלא אושר על-ידי משרד הבריאות, את נאות הכיכר שנפסל על-ידי משרד הבריאות, אסור להיות בו.

ניסן סלומינסקי: אותו הצעתם להם אז בטח שאמרו לכם לא, ובצדק.

ניסן סלומינסקי: אני יודע על מה הוא מדבר.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר להיכנס לשם בכלל.

אילן כהן: יישוב נוסף ביקש - -

יעקב ליצמן: יש לכם נתונים?

אילן כהן: יש לי את כל הנתונים, יש לי טבלה של בתי המלון לפי יישובים.

אילן כהן: אם תרצו, גבי יכול להעלות את זה במצגת.

איוב קרא: אז מה נגמר, אילן?

יעקב ליצמן: אני שאלתי שאלה, אני רוצה תשובה לפרוטוקול.

יעקב ליצמן: האם יש משפחה אחת שהתלוננה שאין לה איפה להיות, שהיא לנה תחת כיפת השמיים.

אילן כהן: אני עונה לך בביטחון מלא, אין משפחה אחת כזאת אלא אם כן - ואני אתן דוגמא - היה נהג אוטובוס או מונית שהחדר לא נראה לו והוא הודיע שיישן באוטו עם ילדיו.

אילן כהן: נגד זה אין לנו מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: איפה נצר חזני ישנים?

אילן כהן: לכל אחד יש מקום.

ניסן סלומינסקי: חיספין זרקו אותם.

1028: לא נכון, חבר הכנסת סלומינסקי.

1028: אני הייתי שם יום שלם איתם, לא זרקו אותם.

1028: אני הייתי ברמת הגולן בחיספין עם ראש המועצה שטיפל בהם.

ניסן סלומינסקי: לא העבירו אותם?

1028: אני הייתי שם, לא זרקו אותם.

אברהם-בייגה שוחט: טוב שיש מי שאומר את האמת.

אברהם-בייגה שוחט: תתביישו.

יעקב ליצמן: אילן, גם אלה שמבחינת

יעקב ליצמן: כם לא צודקים - על כמה משפחות ידוע לכם שאין להן קורת גג?

אילן כהן: אם יש, אני מבקש לדעת אישית את שם המשפחה.

אילן כהן: אני מתחייב שהיום זה יטופל.

אברהם-בייגה שוחט: אבל אין.

אילן כהן: דבר נוסף, אני רוצה לתת דוגמא, חבר הכנסת סלומינסקי.

בנימין אלון: התחלת לענות - 50 משפחות של בדולח היו שני לילות ברויאל, ובמוצאי שבת אמרו להם לעבור לפרדייס.

ניסן סלומינסקי: כי הגיעה קבוצה של צרפתית.

אילן כהן: חבר הכנסת סלומינסקי, רק כדי שהעובדות יהיו תקינות.

אילן כהן: נצר חזני לפני פינוים פנו אלינו.

אילן כהן: אמרנו שנעשה כל מה שהם מבקשים.

אילן כהן: הם ביקשו בהתחלה את ים המלח - ממני אישית כי אני דיברתי עם האדון שם - אחר כך אמרו: לא, נרד לאילת.

אילן כהן: אחר כך: אולי נהיה במצפה רמון.

אילן כהן: לקחנו את בית המלון במצפה רמון.

אילן כהן: יש לי מכתב מיקי יזרעאלי על בקשתו המפורשת, כי כבר נמאס לי אמרתי לעוזרים שלי - יוסי רוסו עד - שאני מבקש מכתב חתום מהם.

אילן כהן: יש לי מכתב חתום שהם רוצים לעבור לחיספין כקבוצה.

אילן כהן: לכן לא זרקנו אותם, זה החלק מהדיס-אינפורמציה.

ניסן סלומינסקי: לא, ההיפך.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שחיספין היו בסדר, אבל אחרי יום וחצי הוצאת אותם משם.

ניסן סלומינסקי: רצית להעביר אותם לתחום המוסדי, שזה כבר לא שלכם.

אילן כהן: העובדות כנראה מבלבלות אז אתה לא רוצה לשמוע אותן.

צבי הנדל: ניסן, סליחה, זה לא מביא לפתרונות.

אילן כהן: אבל אם יש האשמות, חשוב שפעם אחת יקבלו תשובה הולמת לפי העובדות.

אילן כהן: את חיספין נתנו לאור בקשתם, לאחר שהוצעו להם הרבה מאוד אלטרנטיבות.

אילן כהן: הם הגיעו לחיספין, אורחו בצורה יוצאת מן הכלל, הם צילצלו בלילה ואמרו: אנחנו רוצים לרדת לים המלח או לאילת.

אילן כהן: אמרנו: לא, תישארו שם.

ניסן סלומינסקי: מה שחסר לך, זה שהודיעו להם לפנות את המקום שהם היו בו.

יעקב ליצמן: ניסן סלומינסקי, אני מבקש.

אילן כהן: כנראה שהעובדות לא מעניינות, אז אני הולך הלאה.

יולי תמיר: חבר הכנסת סלומינסקי, לא שלחו אותם לים המלח לנוח.

יולי תמיר: אז אל תעשה פה - -

אילן כהן: אני חייב לציין משהו לגבי ים המלח.

אילן כהן: ים המלח לא היה בתוכנית, לא חשבנו שאנשים ירצו להגיע לשם.

אילן כהן: רצינו אותם במרכז חייהם - באר שבע, אשקלון, האזור הזה.

אילן כהן: קיבלנו בקשות ממשפחות לרדת לים המלח כי הם חשבו שזה נופש וזה מקום טוב.

אילן כהן: למשל, החבר'ה של מבקיעים, אנשי פאת שדה, שאני טיפלתי בהם אישית, פנו אליי, חשבתי שזה נכון והיתה קבוצה שסגרה איתנו מזמן ושלחנו אותם לים המלח.

אילן כהן: מרגע זה ים המלח הפך להיות להיט היסטרי, ואמרנו לאנשים: ים המלח הוא בעייתי, זאת שיא עונת התיירות, נעשה מאמץ.

אילן כהן: האם אתם רוצים עדיין את ים המלח או מקום אחר?

אילן כהן: אנשים ירדו לים המלח, ביקשו שלושה-ארבעה לילות, ידעו שהם באים לתקופה מוגבלת, וכשהם קיבלו את הבקשה לצאת פתאום זה הפך להיות אישיו נוראי איך מתעללים בהם.

אילן כהן: החבר'ה של נצר חזני ביקשו ממני אתמול לרדת לפרדייס או לבאר שבע, ביקשתי מהם לא לעשות את זה אלא אם כן אני מקבל מכתב חתום, כי ברורה לי השאלה הבאה שלך: איך אתה מתעלל בהם ומעביר מרמת הגולן לבאר שבע?

אילן כהן: לכן סירבתי להוריד אותם לבאר שבע, הם בחיספין עד שלא אדע מה הם רוצים לעשות.

אילן כהן: מכינים להם פתרון זמני בעין צורים, ואני יכול לדווח לך עליו.

אילן כהן: לכל אחד יש תשובה.

אילן כהן: צריך להגיד את העובדות.

ניסן סלומינסקי: הם כבר לא בחיספין.

בנימין אלון: אתה לא עונה, אילן.

בנימין אלון: לא ענית לו ולא ענית לי.

בנימין אלון: צריך לדייק בעובדות.

בנימין אלון: שמתם אותם במדרשת חיספין, אחרי יומיים הם היו צריכים לעזוב את מדרשת חיספין.

בנימין אלון: כן או לא?

אילן כהן: לא.

בנימין אלון: אז למה הם עזבו את מדרשת חיספין?

אילן כהן: אני אענה לך.

אילן כהן: החבר'ה האלה ביקשו לעבור דרך הכותל להתפלל, למרות שידעו שזה מאוחר בלילה.

אילן כהן: אנחנו ביקשנו מהם ללכת ישר לבית המלון, אז הם ביקשו את חיספין.

אילן כהן: אמרנו: אתם רוצים להתפלל, בסדר, יחכו לכם שם.

אילן כהן: עברו דרך הכותל, גמרו להתפלל ב-2:00 בלילה, רב הכותל הזמין אותם לישון שם.

אילן כהן: לכן הם היו יומיים בדרך, לא בגללי, בגלל שהם רצו לעבור דרך הכותל.

אילן כהן: הגיעו לחיספין לאור בקשתם, יש מכתב חתום על-ידיהם, אירחו אותם שם, הם הודיעו לי כשהם עוד היו בחדר האוכל שהם כבר בדרך חזרה.

אילן כהן: אני אומר - יש בעיות ויש תקלות, לקלוט אלף משפחות במצב כזה, זה לא פשוט.

אילן כהן: יש תקלות, החדר לפעמים לא נראה - -

בנימין אלון: הם התבקשו לעזוב את המדרשה בחיספין?

אילן כהן: לא על-ידינו.

אילן כהן: אנחנו שילמנו את חיספין חודש קדימה.

1028: אני רוצה להתערב בנושא הספציפי הזה, כי אני הייתי איתם שם יום שלם.

1028: באו לחיספין, בעל המקום ביטל הזמנות לאנשים אחרים.

1028: הייתי ביחד עם ראש המועצה וביקרנו את החברים.

1028: היתה להם רק בעיה אחת - הם אומרים שהחדרים שקיבלו שם לא מספיקים למשפחה שבאה עם עשרה ילדים, עם תשעה ילדים.

1028: היו להם תלונות, אבל אני דיברתי עם בעל המקום - אף אחד לא זרק אותם, אף אחד לא אמר להם ללכת, הם רוצים לעבור כקהילה.

1028: אני מבקש פה להודות לראש המועצה של רמת הגולן, אלי מלכה וסמי בר-לב, שסייעו בכל מה שהיה צריך.

אברהם-בייגה שוחט: תתנצל.

אברהם-בייגה שוחט: אני מציע לך להתנצל, בני אלון.

אברהם-בייגה שוחט: יש גבול למה שאתה עושה.

בנימין אלון: אני לא אתנצל.

בנימין אלון: אני צריך להתנצל על כך שאנשי חיספין הם אנשים טובים?

אברהם-בייגה שוחט: הסיפורים שלך.

אילן כהן: יש בחיספין 155 חדרים ל-64 משפחות.

1028: מעבר לזה, גם הלכו לשפץ את הישיבה על מנת לשכן אותם.

אברהם-בייגה שוחט: חבר הכנסת בנלולו, אל תרגיז אותו, עוד מעט לא יהיה לו קייס.

1028: יש מקומות שזה באמת קשה, אבל במקרה הספציפי הזה - אני הייתי שם וראיתי.

אברהם-בייגה שוחט: מאה אחוז, תמשיך כך.

בנימין אלון: זאת היתה תשובה לניסן סלומינסקי, אני רוצה תשובה לשאלה שלי.

בנימין אלון: 50 המשפחות מבדולח - למה הם היו יומיים ברויאל ולא ישירות בפרדייס?

אילן כהן: צביה שמעון, הסמנכ"לית שלי, יכולה להתייחס לגבי בתי המלון - סיפור ים המלח ובדולח.

צביה שמעון: לגבי חיספין, כשאמרו שהאנשים בדרך החוצה, כולם היו בחדר האוכל ואכלו.

צביה שמעון: מי שיצא אלה ראשי המשפחות שהלכו למאהל.

צביה שמעון: לא רק הם הלכו, גם האחרים שנתנו להם מלון, כמה מהם גם אמרו לנו שהם רוצים את המלון כדי לשים את הדברים והם ילכו למאהל כדי להפגין.

אברהם-בייגה שוחט: ברור, כדי להגיד ששום דבר לא מסודר והמדינה לא אחראית.

בנימין אלון: אני איש חיספין לשעבר.

בנימין אלון: האנשים שם טובים, אף אחד לא אמר מילה על אנשי חיספין.

בנימין אלון: הבעיה היתה למה הם היו צריכים להיות במדרשה ולעזוב משם.

בנימין אלון: זה מה ששאל חבר הכנסת סלומינסקי.

1028: מה שאמר חבר הכנסת סלומינסקי, הוא שזרקו אותם.

1028: צריך לומר את האמת - אף אחד לא גירש אותם מהמלון בחיספין.

צביה שמעון: עובדה שהם עדיין שם.

ניסן סלומינסקי: לא ביקשו מהם לעבור לאזור הישיבה?

1028: לא.

1028: אני הייתי שם, לא ביקשו.

ניסן סלומינסקי: אז איך הישיבה צצה פתאום?

ניסן סלומינסקי: אם יש להם הכל מסודר במלון, איך הישיבה צצה?

ניסן סלומינסקי: הם צילצלו אליי ואמרו: דורשים מאיתנו לעבור לישיבה.

אילן כהן: הוא צודק, תן לענות לו.

בנימין אלון: תתנצל על זה שזה נכון, שאמרו להם לזוז מהמדרשה.

צביה שמעון: אבל הם ידעו את זה.

צביה שמעון: לפני שהם יצאו מנצר חזני, הם ידעו.

ניסן סלומינסקי: אז קודם כל, אל תגידו לי שאני אומר משהו לא נכון.

בנימין אלון: אף אחד לא מפנטז, מצלצלים אלינו עם בעיה.

בנימין אלון: מה אתם רוצים?

חיים אורון: נניח שהתמונה היא כמו שאתה אומר ויש פה תקלה.

חיים אורון: קודם כל, אני מתרשם שאין פה רצון רע.

חיים אורון: נניח שיש פה תקלה ועכשיו אתם צריכים לפתור התקלה או רוצים לעצור אותה.

חיים אורון: אבל כל הדיון הוא להוכיח לו שהוא לא עושה מספיק מאמצים.

ניסן סלומינסקי: אבל זאת לא בעיה של נצר חזני, אתה רואה את זה בכל אתר ואתר.

אברהם-בייגה שוחט: אל תהיה נאיבי, ג'ומס.

אברהם-בייגה שוחט: תפסיק לשעתיים להיות נאיבי.

בנימין אלון: הכל נופל על מתנדבים.

חיים אורון: איזה מתנדבים?

חיים אורון: הם עובדים יום ולילה.

ניסן סלומינסקי: שניהם - אילן כהן וצביה שמעון - כן, אבל בשטח, בבתי המלון, את מי אתה רואה?

חיים אורון: יכול להיות שיש תקלה באיזשהו מקום, מה קרה?

חיים אורון: אתה לא קלטת פעם עולים והיו תקלות?

חיים אורון: כשטיפלת בנוער, לא היו תקלות?

ניסן סלומינסקי: אתה מגיע להייאט ב-2:00 בלילה, אין רשימות - - אני צריך לצלצל, פותחים להם חדרים.

ניסן סלומינסקי: חדרים ששנה היו סגורים, מלוכלכים.

אברהם-בייגה שוחט: אם ראשי המשפחות הלכו להפגין באוהלים, הייתי מוציא משם גם את המשפחות.

אברהם-בייגה שוחט: זה מה שהייתי עושה.

איוב קרא: הוציאו 150 מיליון שקל לשכור דירות, לא נגעו בדירה אחת.

איוב קרא: עם תשעה ילדים היא יושבת בבית מלון, הייתי רוצה לראות אתכם - -

חיים אורון: למה אין דירות?

חיים אורון: יש דירות.

יולי תמיר: הם יכלו לצאת לפני חודש ולשכור דירה.

יולי תמיר: רק בגלל העקשנות שלהם זה לא הסתדר.

אברהם-בייגה שוחט: כי אמרתם להם לא לצאת.

יעקב ליצמן: אנחנו נחפש פתרון.

איוב קרא: היא לא הזרוע המבצעת של אריק שרון.

איוב קרא: אתם הזרוע שלו, לא צביה.

חיים אורון: איוב, אתה צועק, אתה נבחרת בגללו.

חיים אורון: אתה נבחרת בזכותו, אני לא.

אבשלום וילן: פופוליסט חסר תקנה שכמוך.

אבשלום וילן: אתה הצבעת נגד המכולות, אני וליצמן העברנו את זה.

אבשלום וילן: תתחיל להיות ענייני, קשקשן.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה להם להתקיף אותי ככה?

חיים אורון: מה פתאום?

יולי תמיר: אתה איש תמים וישר.

אבשלום וילן: אנחנו ניקח את המילים בחזרה, בתנאי שמיכי רצון אחראי עליך.

מיכאל גורלובסקי: מה ההשתוללות בוועדה?

חיים אורון: השמאל משתולל במדינה.

אילן כהן: אני רוצה להמשיך, ברשותכם.

אילן כהן: ניסינו להיענות לכל בקשה, מוזרה ככל שתהיה.

אילן כהן: היתה בקשה להגיע למכללת אריאל, נענינו לה.

אילן כהן: ניסינו להיענות לכל בקשה אפשרית.

אילן כהן: תזכרו, עדיין הכל היה בפינוי של אלף משפחות ביומיים-שלושה.

אילן כהן: למרות זאת, כשמשפחה מבקשת להגיע למכללת אריאל, נענינו, הודענו שנשלם את העלות הזאת.

אילן כהן: קטיף - נדמה לי שהגיעו לכפר פינס לאור בקשתם, נענינו לנושא הזה.

אילן כהן: היו הרבה מאוד שרצו להגיע לים המלח, גם כי ים המלח הוא כנראה אטרקטיבי - נענינו.

אילן כהן: לקחנו את מלון מצפה רמון, מלון די יקר, לאחר מכן ביטלו לנו באותו יום למרות שביקשו להגיע לשם.

אילן כהן: כל אלה שבעיר האוהלים - לעצמונה היה מקום ידוע, אתם יודעים לאן הם היו אמורים להגיע, הם החליטו להגיע לעיר אוהלים למרות שהם ביקשו את מכללת אריאל.

אילן כהן: לאלי סיני מחכות קרווילות מוכנות.

אילן כהן: לגבי הקרווילות - תיכף אדבר על הדיור הזמני, ופה חשוב להזכיר לכולם את הקונספציה ומה היה, וחבר הכנסת קרא, אתה תבדוק אותי.

בנימין אלון: אפשר לשמוע מה קרה ל-50 משפחות מבדולח בים המלח?

אילן כהן: צביה, תעני על זה בבקשה, ובכלל על ים המלח.

צביה שמעון: לכל היישובים לקחנו בתי מלון, ולקחנו בתי מלון בכל הארץ מכורח הנסיבות כי היינו צריכים המון בתי מלון, ואין מספיק לכולם באשקלון, אז לקחנו גם בבאר שבע ובמקומות אחרים.

צביה שמעון: היו אנשים שאמרו שהם לא מוכנים להיות במלון זה או אחר, ובאמת לא התווכחנו עם אף אחד.

צביה שמעון: כל מי שרצה, מה שרצה - השתדלנו.

צביה שמעון: נווה דקלים שיבצו את עצמם, יש להם ועדת אכלוס, הם ביקשו את רשימת החדרים, הם החליטו את מי לשים איפה.

אילן כהן: אתם יודעים כמה זה מורכב?

צביה שמעון: גם באשקלון בכפר הנופש, גם במלון המלך שאול באשקלון וגם בירושלים, הם החליטו.

צביה שמעון: עד עכשיו הם עובדים איתנו על הרשימות.

צביה שמעון: אנחנו משתדלים לא להזיז אלא אם כן יש מקרה של מישהו שמתעלף או משהו - -

ניסן סלומינסקי: הם הגיעו להייאט וראו שאין להם חדרים.

ניסן סלומינסקי: הגיעו בלילות ולא היו להם חדרים.

צביה שמעון: אני אענה לך גם לגבי הייאט.

אברהם-בייגה שוחט: מה העלות חדר?

בנימין אלון: מה עם רויאל ים המלח?

בנימין אלון: אני רוצה לשמוע תשובה.

אילן כהן: מדינת ישראל תשלם כ-70-80 מיליון שקל על דבר מיותר שקוראים לו בתי מלון, שנעשה בגלל שאנשים חיכו לרגע האחרון.

יולי תמיר: אפשר להוריד את זה מדמי הפיצויים.

ניסן סלומינסקי: זה נעשה בגלל שרצו לפנות לפני שהפתרון מוכן.

ניסן סלומינסקי: אם היו מחכים לפתרון, הכל היה נראה אחרת.

ניסן סלומינסקי: אבל פה היה לחץ לפנות, הפתרון אחר כך לא חשוב.

יולי תמיר: היו נותנים לך שש שנים, לא היית מדבר עם אף אחד.

יולי תמיר: זאת לא שאלה של זמן, לא רצו, הם הסיתו את האנשים לא לדבר עם המינהלת.

אבשלום וילן: אם היה יותר זמן, היית מסכים פוליטית לא לעשות את זה?

אבשלום וילן: התחננו, הגשנו הצעת חוק, הציעו פתרונות.

אבשלום וילן: אתם הובלתם קו לא לסגור אפילו בשקל.

ניסן סלומינסקי: אני הובלתי קו כזה?

ניסן סלומינסקי: לא ישבתי אתך פה ימים ולילות?

ניסן סלומינסקי: לא אני הובלתי את הקו הזה.

אילן כהן: צביה, תעני בבקשה על ים המלח כי זאת שאלה שנשאלה.

בנימין אלון: על בדולח.

צביה שמעון: תושבים שהודענו להם לגבי מלון מסוים, ביקשו לעבור לים המלח לכמה ימים.

צביה שמעון: נתנו להם כמה ימים בים המלח והם אמרו: אנחנו רוצים עד יום חמישי, ביום חמישי אמרו עד יום ראשון.

צביה שמעון: הסכמנו.

צביה שמעון: המלון קנוי, אנחנו שילמנו הון כסף למלונות כדי שיוציאו אנשים ויתנו את המלונות למתיישבים.

צביה שמעון: הכל כתוב במסמכים, אתם מוזמנים לראות.

צביה שמעון: שילמנו הון כסף למלונות כדי שיוציאו אנשים שהזמינו.

אילן כהן: חשוב להגיד שים המלח לא היה בתוכנית.

צביה שמעון: בדולח - חלק הולכים לקרווילות.

בנימין אלון: מה עם ה-50 שהיו ברויאל?

ניסן סלומינסקי: עד שיגיעו לקרווילות.

צביה שמעון: אמרנו לאנשי בדולח שיש להם מלון בבאר שבע.

צביה שמעון: הם ביקשו בכל זאת ים המלח.

צביה שמעון: ניסן סלומינסקי: שיגידו איזה מלון - נאות מדבר.

צביה שמעון: היו אמורים ללכת לנאות מדבר בבאר שבע, ואמרו שהמלון הוא לא טוב.

צביה שמעון: אמרנו להם: בואו נחליף לכם לפרדייס.

צביה שמעון: שלחנו אותם לים המלח, 50 חדרים.

בנימין אלון: למה לא לפרדייס?

צביה שמעון: תן לי לספר את כל הסיפור, אולי זה יענה.

צביה שמעון: נתנו להם 50 חדרים בים המלח, הם ביקשו שכל אלה שגרו ביישוב יבואו לים המלח.

צביה שמעון: גם הלא זכאים, גם אלה שיש להם קרווילות.

אילן כהן: חשוב להגיד את זה - גם אלה שכבר גרים בקרווילות ביקשו להיות עם כל היישוב, למרות שיש להם מפתח לדירה שהם כבר התיישבו בה.

אילן כהן: נענינו גם לבקשה הזאת, למרות שיש מצוקת חדרים.

אילן כהן: שכולם יבינו את כל התמונה פעם אחת.

צביה שמעון: לא היו מספיק חדרים, הזמנו כל מה שהיה, הם אמרו: "אנחנו נשפץ.

צביה שמעון: זה לא עניינכם, תנו לנו, אנחנו נסתדר, נביא את כולם, אנחנו רוצים להיות יחד בשבת הראשונה:.

צביה שמעון: אמרנו: בסדר.

צביה שמעון: הלכנו להנהלת המלון, לקחנו את כל החדרים שאפשר, הם הביאו את כל המשפחות לשם ועשו ביחד את השבת.

צביה שמעון: ביום ראשון ביקשנו מאלה שיש להם קרווילות באתר ללכת כי יש אחרים.

צביה שמעון: למשפחות שביקשו עד יום ראשון, אמרנו: עכשיו אתם עוברים למלון.

צביה שמעון: הם צילצלו ואמרו: אנחנו לא מסכימים לנאות מדבר, דיברו אתי, אמרתי להם שילכו פרדייס.

צביה שמעון: היה שם חבר כנסת שצילצל אליי ואמר: הם לא רוצים את נאות מדבר.

צביה שמעון: אמרתי לו: בבקשה, יקבלו את פרדייס.

בנימין אלון: אני דיברתי עם סיידוף.

צביה שמעון: אני יודעת שדיברת עם סיידוף, גם זה רשום לנו.

איציק איליה: אילן, תעזבו את הקטע של המלונות.

איציק איליה: נדבר על עוד שבעה ימים, כשאנשים יצאו מהמלון, לאיפה הם יוצאים?

איציק איליה: מה עושים עם בתי-ספר לילדים, מה קורה עם תעסוקה?

איציק איליה: עזבו את בתי המלון.

איציק איליה: זה שטויות הדברים האלה.

חיים אורון: אתה צודק.

חיים אורון: אבל הם רוצים להוכיח את הבלגן, לא את הפתרונות.

צביה שמעון: חבר הכנסת שאל אותם אם הם מסכימים לפרדייס, הם אמרו כן, וכך היה.

חיים אורון: תעשו ועדת חקירה על בדולח.

אילן כהן: חבר הכנסת אלון, על כל דבר נענה.

אברהם-בייגה שוחט: לאור הדיווח, מן הראוי לשבח את המינהלת על מה שהיה במלונות.

אברהם-בייגה שוחט: אי אפשר להשמיץ כל היום.

מיכאל גורלובסקי: כואב לך הלב.

יעקב ליצמן: גברתי, תודה רבה.

אילן כהן: נעזוב רגע את בתי המלון, אני חושב שנעשה פה מאמץ מאוד גדול גם אם לא - -

איוב קרא: בייגה, אישרת 150 מיליון שקל להשכרת דירות.

איוב קרא: תשאל את אילן איפה זה.

אילן כהן: תיכף אענה.

יעקב ליצמן: מבקר המדינה כבר בודק את זה.

חיים אורון: הדירות האלה ריקות.

אילן כהן: קודם כל, לדירות שכורות הוקצו 8 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: בדיוק 8 מיליון, זה הכל.

אילן כהן: רק כדי לסבר את האוזן לפחות על העובדות, השקענו 8 מיליון שקל כדי לקחת אופציה על 800 דירות, נדמה לי שאחרי כן הוסיפו עוד מיליון או שניים.

אילן כהן: לא קנינו את כל מדינת ישראל.

אילן כהן: 150 מיליון זה מספר שאני לא יודע מאיפה הבאת אותו.

אילן כהן: 8 מיליון כדי לקחת אופציה.

אברהם-בייגה שוחט: אופציה ל-3 חודשים.

איוב קרא: לקחת אופציה לשנתיים.

איוב קרא: 3 חודשים עם הארכה לשנתיים.

אברהם-בייגה שוחט: רק אם יהיו שוכרים.

אברהם-בייגה שוחט: אם לא, אין הארכה.

אילן כהן: לפעמים העובדות קצת מציקות, אני יודע את זה.

אילן כהן: אני גומר עם בתי המלון - נלקחו 2,700 חדרים במלונות ובתי הארכה, כרגע כ-1,800 חדרים מאוכלסים, יש לנו 782 חדרים ריקים לחודש.

אילן כהן: זה דוח מהיום.

אילן כהן: לכן אין סיבה שאף אחד יהיה באוהל או חסר קורת גג, גם אם נעשו תקלות.

יצחק כהן: לא צריך את זה, מדברים על שבועיים-שלושה.

אילן כהן: חשוב שהעובדות יהיו לנגד עיניכם.

אילן כהן: אין סיבה שאדם יהיה באוהל או חסר קורת גג.

אילן כהן: אם יש, זה לא בגללנו.

בנימין אלון: זה יותר טוב ממלון, אם אתה שואל אותי.

אברהם-בייגה שוחט: לכמה זמן המלונות מושכרים?

אילן כהן: לקחנו אותם לחודש כי לא היתה ברירה.

אילן כהן: הרי אי אפשר לקחת בית מלון בשיא עונת התיירות, אוגוסט זה שיא עונת התיירות.

אילן כהן: נאלצנו להכפיל את מספר חדרי בתי המלון בגלל ההודעה שהפינוי הופך להיות משבועיים ליומיים.

אילן כהן: אי אפשר לקחת מלון באוגוסט, לפנות את כולו ליומיים.

אילן כהן: לכן נאלצנו לקחת אותם לחודש.

אילן כהן: עשינו את זה.

אברהם-בייגה שוחט: 80 מיליון שקל.

אילן כהן: נכון, זה המחיר וזאת העלות כדי שלא יישאר אדם חסר קורת גג.

מיכאל רצון: ברור שכשיש דברים זמניים, יכולות לקרות תקלות.

אברהם-בייגה שוחט: היו תקלות, אבל עשו מעל ומעבר.

אילן כהן: הבעיה הקשה ביותר היא המגורים הזמניים וגם נושא הקבע.

אילן כהן: אני לוקח את מה שאמר חבר הכנסת הנדל - צריך להסתכל גם על פתרון הקבע.

אילן כהן: כי הזמני נראה אחרת אם יש פתרון לקבע ואם יש חזון או אופק, והוא נראה אחרת אם הוא זמני בקרווילה או בדירה שכורה כשאין אופק.

אילן כהן: אני אתייחס לכל הדברים.

אילן כהן: מצב הפתרונות הזמניים.

אילן כהן: אם תרצו, יש פירוט בטבלה.

אילן כהן: בדיווח שנתנו לכם לפני כחודש וחצי, התחייבנו שאנחנו מכינים כ-640 מבנים זמניים.

אילן כהן: בפועל אנחנו מגיעים ל-908, מוכנים כיום מעל 600.

אילן כהן: למה הוספנו?

אילן כהן: מכיוון שגני טל הודיעו לנו שהם רוצים ללכת ליד בנימין, וישיבה של הרב טל הודיעה שהיא רוצה ללכת ליד בנימין.

אילן כהן: ראינו בזה חשיבות, למרות שזה היה חודש או חודש וחצי לפני הפינוי.

אילן כהן: נערכנו מיידית, אנחנו בונים שם מעל 200 פתרונות דיור לשני הגופים האלה.

אילן כהן: כל גוף שדיבר איתנו, ניסינו לתת לו תשובות, כמו פאת שדה שהלכו למבקיעים.

אילן כהן: הוספנו עוד כ-200 פתרונות ביד בנימין, חשבנו שזה חשוב, היום הם יושבים בחפץ חיים.

אילן כהן: רכשנו את יד בנימין כמוסד - זה היה בעצם מקום ריק - בהרבה כסף עבור הישיבה.

אילן כהן: שמנו שם קרווילות.

יוסי רוסו: 250 יחד עם הדירות.

אילן כהן: 250 פתרונות.

אילן כהן: אנחנו משפצים שם.

אילן כהן: יושב פה ראש המועצה אבנר שמעוני, הוא יודע איזה מאמץ אדיר נעשה גם על ידו.

אילן כהן: אנחנו משפצים את הישיבה שם, אנחנו משפצים בתי קומות שיש שם כדי לאפשר לאברכים מקום לגור, אנחנו משפצים 40 דירות כאלה.

אילן כהן: הוספנו 30 מבנים יבילים שהוצאנו מהגוש ואנחנו משפצים אותם בימים אלה, אלמורים מי שמכיר.

אילן כהן: שמנו הרבה מאוד עשרות קרווילות באפס זמן, זה התחיל לפני חודש וחצי וזה יהיה מוכן תוך כארבעה שבועות.

יולי תמיר: מי עובר לשם?

אילן כהן: גני טל וישיבת תורת חיים, הישיבה של הרב טל.

יולי תמיר: גני טל עוברים כיישוב?

אילן כהן: גני טל נמצאים כרגע בחפץ חיים, מסודרים פחות או יותר.

צבי הנדל: בבית ההארחה.

אילן כהן: הם יעברו ליד בנימין.

אילן כהן: עוד פעם, זה לא פתרון אופטימלי.

אילן כהן: אני ביקרתי אותם, זה לא אופטימלי, אבל אני חושב שכשיודעים היכן פתרון הקבע - הם רוצים להישאר כנראה בחפץ חיים - זה מעודד.

אילן כהן: לגבי הרב טל, הוא יודע בדיוק איפה הוא יהיה.

אילן כהן: הוספנו עוד פתרונות - יד חנה, ייבנו שם עוד 26 קרווילות עבור חומש.

אילן כהן: ביקשנו לבנות עוד 130 קרווילות, כי היו אלינו פניות של יישובים ממש בשבוע שלפני הפינוי.

אילן כהן: בשבוע-שבועיים לפני הפינוי ניסיתי לעבור את כל היישובים, לראות לאן בכל זאת אפשר להגיע.

אילן כהן: חלק גדול מהיישובים - ואני מבין את זה, אפילו מכבד - אמרו לנו: חברים, אנחנו יודעים לאן אנחנו רוצים אולי, לא נדבר איתכם עד ה-17 לחודש, מסיבות מובנות.

אילן כהן: היום כבר מותר להגיד - היו יישובים כמו עצמונה, כמו נצר חזני, אמרו לנו את התשובות האלה.

אילן כהן: הם אמרו: אנחנו רוצים להתיישב, נבוא לבנות מחדש, עד ה-17 אל תדברו איתנו.

אילן כהן: אנחנו ניסינו לנחש לאן הם ילכו.

אילן כהן: אתם ידועים שבנינו כ-200 תשתיות למבנים יבילים ביתד ויבול, מתוך חשיבה שאולי ירדו לשם אלה שמחזיקים שם שטחים חקלאיים, ועד היום זאת אופציה פתוחה.

אילן כהן: בסך הכל נגיע ל-908 יחידות דיור זמניות כאלה ואחרות.

אברהם-בייגה שוחט: עם ה-130 האחרונות?

אילן כהן: כן, ה-130 האחרונות בניצן שרצינו להרחיב אותן כי חזינו שתהיה בעיה בנווה דקלים.

אילן כהן: בסך הכל בניצן יהיו 480 יחידות.

אילן כהן: אני לוקח שוב את דבריו של צבי הנדל - לא להסתכל אחורה ולא להאשים.

אילן כהן: הדברים נעשו, חוק הפינוי עבר בפברואר, ממנו התחלנו לעבוד.

אילן כהן: השיחות הראשונות היו באפריל, כל הדברים האלה נבנו תוך ארבעה חודשים.

אילן כהן: אני לא חושב שזה מאמץ קל, וזה מה שנעשה.

אילן כהן: בסוף נגיע ל-908 פתרונות.

בנימין אלון: זה לא היה צריך להיות בזמן כזה קצר.

אילן כהן: לא חשוב.

אילן כהן: הוכחנו שאנחנו יודעים 400 יחידות כמעט בחודשיים.

בנימין אלון: לא כך עוקרים יישוב.

בנימין אלון: דיברנו על העתקה בשלוש שנים בצורה סבירה.

יצחק כהן: בני, מה אתה רוצה מהפקידים, הוא לא ראש הממשלה.

אילן כהן: ממילא אני כבר שקרן וחסר יכולת.

יצחק כהן: דבר עם ראש הממשלה, מה אתה רוצה ממנו?

יצחק כהן: אני מסכים אתך שזה ראש הממשלה.

אילן כהן: אני מודה, חבר הכנסת אלון, שהבעיה הקשה שלנו היא הפתרון הזמני.

אילן כהן: אני כן חושב שבהרבה רצון טוב אפשר לפתור את זה, אני אנסה גם לתת את המתווה.

אילן כהן: הכנו מתווה שהוא לדיון, ובואו נחשוב עליו.

אילן כהן: הכנו מקבצי דיור.

אילן כהן: התפיסה אמרה שאחד הפתרונות להעביר קבוצה גדולה ביחד הוא לעבור למקבץ דיור אחד.

אילן כהן: כפר דרום כנראה עוברים למקבץ כזה, כולל בית כנסת בתוכו, כולל המוסדות שלהם ששיכנענו את ראש העיר לפתוח להם במקום עצמו.

אילן כהן: יש הסכם שכנראה נחתם, עוברים כל כפר דרום לבניין אחד, עם בית כנסת, עם המוסדות שלהם שיפתחו להם באשקלון.

יולי תמיר: תפתח להם מערכת חינוך שלהם בתוך השכונות?

אילן כהן: לא, יש מוסד תורני שלהם.

אילן כהן: יש דיון ארוך עם יישוב נוסף עם מאפיינים דומים, שלשניהם יהיה מוסד אחד וזה הגיוני.

אילן כהן: ראש העיר מוכן לזה.

אילן כהן: הם יותר חרד"לים [חרדים לאומיים], אם את מכירה את המושג.

יולי תמיר: זה הגיוני מבחינת מספר התלמידים?

אילן כהן: כן.

אילן כהן: הם משפחות ענקיות.

בנימין אלון: זה חוקי משפחות גדולות?

צבי הנדל: אפשר להגיד את שמות היישובים, כולם כבר יודעים.

אילן כהן: מדובר על נצרים וכפר דרום.

אילן כהן: הרעיון שם היה לקחת שני ישובים בעלי מאפיינים דומים, שני בניינים שנמצאים כ-40 מטר אחד מהשני, לשים שם מוסדות, לשים בית כנסת, יש שם התשתית של מקווה, להעביר אותם כפתרון זמני אבל הגיוני ואנושי.

אילן כהן: יש שם דירות של 120 מטר, אפשר לחיות ובמקביל, בלי סבל, תוך כדי זה שהילדים לומדים, לערוך את פתרון הקבע, בין אם הוא בנגב, בין אם הוא באשקלון או בניצנים.

אילן כהן: אבל זה סוג פתרון שני שהלכנו אליו.

אילן כהן: המדינה שכרה שני מקבצים, ומקבץ שלישי זה עסקה הרבה יותר מורכבת - רכישה עם אופציה למכירה.

אילן כהן: תבינו כמה ניסינו להיות יצירתיים בדברים האלה, לא הכל מושלם, רחוק מלהיות מושלם.

אילן כהן: הלכנו לכל פתרון אפשרי כדי לתת סל פתרונות.

אילן כהן: לקחנו 200 דירות כאלה במקבצים - אחד בבאר שבע, שניים באשקלון.

אילן כהן: דירות להשכרה - מעבר למקבצים, הכנו 650.

אילן כהן: קראתי בעיתונות טענות קשות על איכות הדירות.

אילן כהן: אז יש אולי דירות שלא מתאימות למשפחה כזאת וכזאת.

אילן כהן: אם זוכר נכון, כמעט מחצית מדירות במאגרים הן דירות קבלן חדשות.

אילן כהן: כולן נבדקו על-ידי משרד השיכון.

אילן כהן: חלק מהדירות שלקחנו הן דירות גדולות עבור משפחות גדולות, עד היום הושכרו באופן עצמאי 58, נשארו ריקות 600, כמעט כולן באזור הייחוס - קריית גת, אשקלון, אשדוד, האזורים האלה.

יולי תמיר: לכמה זמן האופציה עליהן?

אילן כהן: לשלושה חודשים, כאשר הרעיון היה לא לקחת מחויבות גדולה על המדינה.

איוב קרא: כמה מיליונים המדינה זרקה.

אילן כהן: תאמין לי שלא, כי לקחת את ה-60 האלה בקרווילות היה עולה בערך פי חמישה.

אילן כהן: מ ה שהמדינה עשתה עד היום, היא לקחה אופציה לשלושה חודשים, בממוצע 500-600 דולר לדירה, בסך הכל ב-8 מיליון שקל - -

חיים אורון: הפתרון הזה הוא כמו עלות של 20 קרווילות.

קריאה: גם לקרווילות לא הולכים.

יולי תמיר: טוב שאתם מתלוננים גם כשיש וגם כשאין.

יולי תמיר: זה שומר על עקביות.

אילן כהן: למיטב ידיעתי הפתרון הזה הוא מאוד יעיל, עוד ייקחו דירות שכורות, בוודאי משפחות גדולות שאין להן קרווילה, נגיע לדעתי יחד עם המקבצים לכ-250 דירות שכורות.

איוב קרא: אבל זה רק לשלושה חודשים.

אילן כהן: החוזה הוא הרבה יותר מורכב.

אילן כהן: החוזה אומר שנחנו לוקחים לשלושה חודשים בתנאים מסוימים.

אילן כהן: פחדנו מאינפלציה, פחדנו שכשאנשים יהיו בלחץ, יקפיצו להם את שכר הדירה.

אילן כהן: לכן לקחנו אופציה על המחיר.

אילן כהן: כשהמתיישב בה, יש לו זכות אוטומטית להיכנס בנעלי הממשלה.

אילן כהן: זה הפתרון כדי לשמור על רמת מחירים סבירה.

אילן כהן: חבר הכנסת קרא, זאת בדיוק הפרזנטציה שהצגתי, מאז רק עלינו בפתרונות, לא ירדנו.

אילן כהן: אם היו הערות אז, אפשר היה להעיר.

אילן כהן: זה מה שעשינו.

אילן כהן: דבר נוסף שאנחנו עושים - אנחנו מוציאים את כל המבנים היבילים מתוך הגוש, לדעתי יש קרוב ל-400, 300 אלמורים, עוד 100 אשקוביות.

אילן כהן: העברנו אתמול החלטת ממשלה שאנחנו משפצים אותן במהירות כדי לתת אפשרות מהירה, בצורה חסכונית יחסית, לפתרונות זמניים.

אילן כהן: הייעוד שלנו הוא בעיקר להוריד אותם לנגב, כרגע יצאו קרוב ל-100, בערך 90.

יצחק כהן: חבל שהרסו את המבנים היבילים בכרם עצמונה.

קריאה: שם אלה היו בתים במצב גרוע.

אילן כהן: עשינו סקר יסודי של צה"ל ושל משרד השיכון.

אילן כהן: אנחנו רוצים להוציא בין 300 ל-400 מבנים יבילים מהגוש, יש כבר החלטת ממשלה לשפץ אותם ובעצם לתת עוד 200-300 פתרונות, את חלקם מחברים.

אילן כהן: אנחנו רוצים להוציא את כל גני הילדים, כל מה שניתן, ולהשתמש לטובת המתיישבים, לא לטובת אף אחד אחר.

אילן כהן: בסך הכל, בטווח של עוד חודש וחצי, רוב הפתרונות האלה יהיו גמורים.

אילן כהן: חלק מהם, מה שלא תוכנן מראש ונעשה כתגובה לבקשות בשבוע-שבועיים-שלושה האחרונים, אני חושב שיהיה מוכן גם כן בזמן מהיר, אבל ייקח עוד ארבעה-חמישה שבועות.

אילן כהן: זה פחות או יותר הדברים שעשינו לגבי יישוב זמני.

אילן כהן: אני רוצה להגיד דבר אחד לפרוטוקול - פרק 85 בחוק שחוקק פה, נותן לנו אופציה - -

חיים אורון: אתה יכול להגיד לנו שלכל קבוצה מעל 20 אנשים שתרצה לגור ביחד, יש לכם פחות או יותר מקבצים?

אילן כהן: לא, אני רוצה להגיד ברשותך דבר אחר.

אילן כהן: אני רוצה להצהיר לפרוטוקול שכל קבוצה מעל 20 איש שפנתה אלינו, אפילו לפעמים חודש או חודש וחצי לפני כן - בנינו פתרון.

אילן כהן: לא יכולנו לבנות פתרון, אני חושב שזה גם לא היה לפי החוק, לספקולציות, לעורכי-דין שבאו אלינו ואמרו: תאמינו לנו, יש לנו אנשים ולא ניתן לכם את השמות כי אולי יהיה.

אילן כהן: גם את ניצן בנינו מול רשימת שמות.

חיים אורון: אבל כרגע, נניח שמתגלה קבוצה חדשה שלא דיברה עד עכשיו.

אילן כהן: אין קבוצה מעל 20 מתיישבים שלא ניתן לה פתרון.

ניסן סלומינסקי: כמה יש שלא דיברו אתכם וכרגע לא מכוסים?

אילן כהן: אני רוצה לקחת את מה שצבי הנדל אמר - יש עדיין בעיות בנושא הזמני, מכיוון שלא יכולנו לבנות בלי סוף.

אילן כהן: יש לא מעט אנשים, אולי פחות ממה שציפינו, שמצאו פתרונות זמניים לעצמם, אם זה בנתיבות, אם זה ביבנה, גם לבוסתן הגליל הגענו עם פתרון.

בנימין אלון: חוץ מגני טל והישיבה של הרב טל, מי עוד יודע משהו על פתרון הקבע?

אילן כהן: תיכף אגיע לקבע.

אילן כהן: יש עדיין בעיות לגבי הזמני.

אילן כהן: אם אנשים רוצים קורת גג כדי להיערך במקום הזמני, לחיות באופן אנושי ולעבור הלאה, יש מספיק דירות שכורות.

אילן כהן: אם - אני יודע שזאת שאלה שתישאל, אני רוצה לענות עליה מראש - יש פינוי שעובר מפינוי מרצון לפינוי כפוי, אין התיישבות קהילתית כפויה.

אילן כהן: כדי שאני אוכל לבנות קהילה ושיגידו לי איפה, אני צריך הידברות.

אילן כהן: לשמחתי, חבר הכנסת הנדל, רוב היישובים מתחילים לדבר איתנו, הזמנתי את כל נציגי היישובים השבוע ובתחילת השבוע הבא, את המזכירויות.

אילן כהן: אני רוצה להגיד עוד דבר, ופה חשוב שגם אתם תעזרו כי לכל אחד מכם יש היכרות איתם - מה שקרה הוא שתתי-קבוצות בכל ישוב התחילו לפנות אלינו.

אילן כהן: באלי סיני יש שלוש קבוצות שונות שמדברות אחרת לגמרי, בנווה דקלים התחילו להיווצר תתי-קבוצות.

אילן כהן: בנצר חזני יש קבוצה שהלכה לקרווילות וקבוצה שהלכה למקום אחר, בגן-אור כנ"ל.

אילן כהן: אם היינו רוצים לפורר את הקהילות, היינו מתחילים לדבר איתם.

אילן כהן: אני פניתי למזכירי היישובים בבקשה לבוא אלינו כמזכירויות.

צבי הנדל: אין גבול לחוצפה, או שאתה לא מודע לזה או שאין גבול לחוצפה.

צבי הנדל: אני אדבר אחר כך.

קריאה: תגיד, זרקת משהו, תדבר.

צבי הנדל: את אלי סיני פירקתם לפני הרבה חודשים.

צבי הנדל: ושם אין פנאטים, אפילו דתיים אין, אולי שניים.

צבי הנדל: כשיונתן בא אליהם ואמר "אני נותן לכם 20 או 30 יחידות בבת אדר", התחילה בוקה ומבולקה בתוך היישוב.

צבי הנדל: בת אדר זה מקום יפה וטוב, מי ילך לשם|?

צבי הנדל: מי קודם?

צבי הנדל: הרגתם את היישוב במהלך כל חודש נוסף שעבר - -

אילן כהן: מכיוון שאני מכבד אותך, אני רוצה להגיד לך דבר אחד.

אילן כהן: אני אישית ישבתי באלי סיני בשבוע הקשה, גבי ואני - -

צבי הנדל: עכשיו, בשבוע האחרון.

צבי הנדל: אני דיברתי על חודשים אחורה.

אילן כהן: הלכתי לשם עם גבי גולן, מתוך מטרה לא לפורר.

אילן כהן: עזבתי את עין השלושה ב-12:00 בלילה, ישבתי שם עד 4:30 בבוקר עם הקבוצה של שריתה.

אילן כהן: התחננתי אליהם, אמרתי: בכרמיה יש 56 יחידות דיור, יש שם קבוצה של 18 משפחות מאלי סיני, בואו נדבר על העתיד, נבנה ביחד.

אילן כהן: אבל תירשמו לכרמיה, אתם יכולים כל הקבוצה להגיע לכרמיה, כל אלי סיני, 56 משפחות.

אילן כהן: עשיתי את זה מספר פעמים, יש לי הוכחות על כך.

אילן כהן: התשובה שקיבלתי היתה: עד שלא תהיה תשובה מהממשלה על הקבע, אם זה פלמחים או מה שלא יהיה, לא נלך לכרמיה.

אילן כהן: אני אמרתי: חברים, אתם רוצים להיות קהילה?

אילן כהן: אני יכול לתת לכם את כל כרמיה, 56 יחידות לאלי סיני.

אילן כהן: עשיתי את המאמץ בגלל מה שאתה אומר.

צבי הנדל: אתה מדבר על הפתרון הזמני?

אילן כהן: הפתרון הזמני.

אילן כהן: צבי, אני יודע שלך יש יכולת לעזור הרבה.

אילן כהן: אני אומר, שיירשם בפרוטוקול - אין לי שום כוונה לפורר את הקהילות.

אילן כהן: אני ביקשתי ממזכירויות היישובים, ואנשים אומרים לי: דבר איתנו כקהילה.

אילן כהן: גם נווה דקלים, דרך אגב, פניתי לליאור וליוסי ולכל האנשים שהם הנציגות הנבחרת, לא פניתי לתתי-קבוצות.

אילן כהן: אני מחפש פתרון.

אילן כהן: אם נצליח, מה טוב.

אילן כהן: לא נצליח - -

בנימין אלון: קחו את איציק איליה למינהלת.

אילן כהן: איציק איליה יכול להגיד לך שאני פניתי אליו בדיוק בבקשות כאלה.

אילן כהן: אז תפסיקו, באמת.

בנימין אלון: תיקחו אותו שיעבוד במינהלת.

אילן כהן: אני מסכים אתכם שבזמני יש בעיה.

אילן כהן: אני רק רוצה להצהיר לפרוטוקול דבר אחד - התהליך הוא לא קל, כל קהילה - אם אדם רוצה פרטנית לקנות או לשכור, הוא יכול לעשות את זה, הוא לא צריך אותי.

אילן כהן: יש המאגר שהכנו, יש אלפי נחלות, דירות, כולל לאדם בודד או למשפחה בודדת, עשו את זה לא מעט.

אילן כהן: אם קהילה רוצה לפנות אלינו, אני מתחייב שכל קהילה מעל 20 משפחות, כמו שכתוב בחוק, תיענה ונמצא לה פתרון.

אילן כהן: ייקח חודש, ייקח חודשיים, אותם אלה שלא דיברו לא נתחשבן איתם אחורה.

אילן כהן: אבל צריך לדבר איתנו.

בנימין אלון: לגבי הזמני או הקבע?

אילן כהן: גם לגבי הזמני וגם הקבע.

אילן כהן: כשנצר חזני פונים אלינו ורוצים את עין צורים, אתה יודע שהיום אנחנו מנסים למצוא להם פתרון בבית הארחה, מנסים לסגור את בית ההארחה של עין צורים כדי שלא יצטרכו לעבור פעמיים, ולפתוח מוסד במרכז שפירא, כל דבר רק שידברו איתנו שנוכל לתת פתרון.

אילן כהן: אני לא יודע לתת פתרון לקהילה בלי שמדברים איתנו.

אילן כהן: מילה על פתרון הקבע כדי שתהיה לכם כל התמונה.

אילן כהן: ושוב, עזבו את ההיסטוריה איך זה נולד, למה ובאיזו צורה, לכל אחד יש הטענות שלו.

אילן כהן: מה יש בעצם היום שיכול לתת פתרון מערכתי מעבר לפתרונות כמו 20 משפחות בנתיבות?

אילן כהן: תוכנית ניצנים שחלקה עלתה על-ידי הצד של המתיישבים, חברי הכנסת, חלקה על-ידינו, תוכנית שהוצגה אתמול לממשלה, עברה כבר מועצה ארצית.

אילן כהן: התוכנית הזאת, להערכת שמאי אסיף, תוך פחות מחודש תהיה מוכנה לתכנון פרטני, תוך זמן קצר ניתן יהיה לבנות שם את היישובים.

אילן כהן: התוכנית כוללת כמה דברים - אחד, את ניצן כיישוב קהילתי גדול, 450 משפחות.

אילן כהן: לניצן יש תוכניות מאושרות, יש שם עוד פרוצדורה קטנה שאפשר לסגור.

אילן כהן: אנחנו ייעדנו אותו בחשיבתנו לנווה דקלים כיישוב קהילתי מרכזי.

1028: בתיאום איתם.

אילן כהן: בתיאום עם המתיישבים.

אילן כהן: יש התוכנית של מה שנקרא "הבננה", צפון אשקלון עד ניצן.

אילן כהן: היא תוכנית שאפשר להכניס בה עד 1,000 משפחות בתכנון מודולרי.

אילן כהן: תכנון מודולרי מדבר על זה שניתן ליצור קהילה מעשרות משפחות עד 200-300 משפחות, במבנה שיאפשר תכנון מאוד גמיש.

אילן כהן: הוצהר גם שאם יהיו מעל 1,000 משפחות, תהיה מועצה, בעצם תחודש המועצה.

אילן כהן: זה פתרון שמאפשר לכל אותם ישובים קטנים - גן-אור, גדיד, בדולח - -

יצחק כהן: אם יהיו פחות מ-1,000 משפחות, זה יישאר חלק מאשקלון.

צבי הנדל: זה לא יהיה באשקלון בכל מקרה.

אילן כהן: זה יהיה מועצת חוף אשקלון, מין מועצה אזורית.

אילן כהן: יותר מזה, כל התכנון נעשה בשיתוף עם נציגים מסוימים של ישובים, אולי לא כולם.

אילן כהן: אני יודע שאפילו עו"ד מירון היה עם המתכננים, והוא מייצג חלק אחר.

אילן כהן: יש פתיחות מוחלטת, ההוראה למתכנן היתה להיפתח באופן מוחלט ליישובים עצמם.

אילן כהן: חלק מהיישובים מעוניינים בזה, זאת התוכנית השנייה.

אילן כהן: ויש שכונת הגולף שאנחנו ייעדנו לאוכלוסייה החילונית, לתוחמת הצפונית.

אילן כהן: אלה מגרשים בצפון אשקלון לבנייה עצמית, כ-500 מטר, קרוב לים.

אילן כהן: נרשמו עד היום כ-158 משפחות מניסנית, דרך עורכי-דין.

אילן כהן: אנחנו ייעדנו את המקום לאוכלוסייה הזאת.

אילן כהן: בסך הכל, הרעיון היה מין שחזור; נכון שאין פה חלקות חקלאיות והאופי קצת שונה, אבל יש פה התוחמת הצפונית, החילונית יותר, בשכונת הגולף, יש פה התכנון המודולרי ויישוב קהילתי גדול.

אילן כהן: אני חושב שזאת תוכנית שאם נדחף אותה ביחד, היא תוכנית שאפשר מהר להוביל אותה, היא תיקח זמן.

אילן כהן: תוכנית להתיישבות בנגב - אנחנו חשבנו שיֵרדו לנגב.

אילן כהן: התגובות שקיבלנו היו תגובות שלא ירצו לרדת.

אילן כהן: שלומית וחלוצית הפכו בטרמינולוגיה של המתיישבים לשממית ואכזרית.

אילן כהן: אבנר שמעוני זוכר את השמות האלה היטב.

אילן כהן: לגבי הנגב, אנחנו מוכנים לתמוך בנושא של ההתיישבות בנגב.

אילן כהן: אם ירצו לרדת לאזור לדקל, הכנו שם תשתיות ל-200 מבנים זמניים.

אילן כהן: לא בנינו אותם כי לא נרשם אף אחד ולא היה אף אחד שפנה אלינו.

אילן כהן: כיום יש התעניינות בזה.

אילן כהן: אנחנו נעשה כל מאמץ ומעבר לכך, כדי שירדו משפחות לנגב, בייחוד אם הן משפחות חקלאיות.

אילן כהן: יש עוד תוכניות אחרות.

1028: אדוני המנכ"ל, האם אתה יכול להצהיר שגם אלה שלא התפנו מרצון, יקבלו את מלוא הפיצוי כמו אלה שהתפנו בזמן?

צבי הנדל: זה לא חשוב מה הוא יצהיר.

1028: זה חשוב.

אילן כהן: חברים, זה חוק שאתם חוקקתם.

אילן כהן: אני לא יכול להצהיר כלום.

אבשלום וילן: זאת הצעת חוק, זה תהליך חקיקה.

אבשלום וילן: מה זה?

יולי תמיר: לגבי בתי מלון, אמרת שיש 780 חדרים ריקים.

יולי תמיר: הם שכורים לחודש?

יולי תמיר: אתה מחויב עליהם לחודש?

אילן כהן: אנחנו צריכים את החדרים האלה מכמה סיבות.

אילן כהן: אל"ף, היינו צריכים אותם עד היום.

אילן כהן: בי"ת, אני מחויב על חלקם.

אילן כהן: גם אם יש גמישות מסוימת בחלק לבטל, היא לא - -

יולי תמיר: יש לי שאלה אליך.

יולי תמיר: האם מותר לכם לייעד את החדרים האלה לכוחות הביטחון שהשתתפו בפינוי.

יולי תמיר: מכיוון שכבר שילמתם והחדרים האלה עומדים ריקים, וכוחות הביטחון כבר עברו את מה שעברו וגם אליהם צריך לגלות אמפתיה והרבה ברכות ותמיכה, האם אפשר לשלוח את כוחות הביטחון לחדרים האלה למנוחה?

יולי תמיר: גם הם זכאים למנוחה, לא רק המתפנים.

אבשלום וילן: תני להם שבוע רגילה בבית.

אבשלום וילן: חייל בצבא לא צריך בית מלון.

מיכאל רצון: אין 44 אלף חדרים.

יולי תמיר: לא 44 אלף.

יולי תמיר: הכוחות שפינו ישירות הם מספר הרבה יותר קטן.

יעקב ליצמן: זה רעיון יפה.

יעקב ליצמן: הם במלון יהיו ביחד עם אלה שעזבו את גוף קטיף.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה דווקא לא רע.

יולי תמיר: לא רע.

יולי תמיר: כמו שהם גילו אמפתיה שם, יגלו אמפתיה במלון.

יעקב ליצמן: תודה רבה, רבותיי.

יעקב ליצמן: ראשון הדוברים צבי הנדל, אתן לך כמה זמן שאתה רוצה.

יעקב ליצמן: אחר כך איוב קרא.

צבי הנדל: מאחר שהמנכ"ל דיבר הרבה על העבר, אני רוצה לדבר דקה וחצי או שתיים על העבר ושתי דקות על העתיד.

צבי הנדל: כוונת הממשלה מלכתחילה - ואני לא אומר עכשיו אם זה טוב או לא טוב, זאת היתה תפיסת העולם - היתה לתת כסף ושבן-אדם יתארגן בעצמו.

צבי הנדל: החוק היה בנוי כך.

צבי הנדל: היתה שם אופציה שאם יהיו כאלה שירצו, אפשר גם קהילות.

צבי הנדל: אבל דרך המלך היתה: קחו כסף ותתארגנו.

חיים אורון: סל קליטה ולא מרכז קליטה.

צבי הנדל: כמעט מהרגע הראשון, כולל בעזרתו האדיבה של עו"ד מירון, הכנו פרק לעניין הזה.

צבי הנדל: התחננתי: דברו על אופציה רצינית, לא אופציה שולית, להליכה משותפת של הקהילות כגוש אחד.

צבי הנדל: התחושה שלי בוועדה היתה שיש תמיכה, וחשוב להגיד את זה - דני יתום ויולי תמיר היו מהמובילים בעניין הזה מהצד השמאלי של המפה.

צבי הנדל: כשדיברתי על מיקום, על ניצנים כמשל, אמרתי שזה נראה לי המקום הכי דרומי שדומה במאפיינים שלו לגוש קטיף ואין שם בעיה גדולה, היתה מלחמה.

צבי הנדל: כשדני יתום שמע ממנהל המינהלת, יונתן בשיא, שיש שם בסיס צבאי ומטווח, הוא יצא מכליו.

צבי הנדל: הוא אמר: "איזה בסיס יש שם, הייתי אלוף בצה"ל, בחמש דקות אפשר לפרק את זה.

צבי הנדל: ומה זה המטווח הזה?".

צבי הנדל: התפתח ויכוח, כאשר לרוב המוחלט בוועדה היה ברור שזה רעיון טוב.

צבי הנדל: אמרתי: אני עוד לא מדבר סכום הכסף, ואז יצא המרצע מהשק.

צבי הנדל: אמר אז ראש המינהלת: "צבי הנדל רוצה לטרפד את מהלך הפינוי, ולכן הוא מציע הצעות כאלה.

צבי הנדל: זה לא רציני, לא ילכו לזה, הוא רוצה לטרפד את המהלך".

צבי הנדל: אני לא מכחיש שהייתי נגד העקירה, יחד עם רוב העם, ישבתי אז בוועדות בדיוק בשביל לשמר את השפיות של הציבור הזה.

צבי הנדל: כל המומחים אמרו לי, ולצערי הגדול לא היו הרבה אנשים שלקחו אחריות על כתפיהם, שהפסיכולוג הכי טוב הוא שאנשים ישמרו על קהילות.

צבי הנדל: זה שאיש יחבק את אחיו, תסתובבו היום במלונות ותראו מה מחזיק את בני האדם שבוכים מהבוקר עד הערב, זה שיש עם מי להתחבק, עם מי להחליף מילה, אדם שעבר את מה שעבר, אותו הדבר כמוני.

צבי הנדל: לכן צריך לדעת - המנטרה הזאת שחוזרים עליה בלי סוף, שאנחנו לא רצינו לדבר, היא לא רק שקרית במהות אלא גם בתהליך ההמשכי.

צבי הנדל: היה שלב מסוים שהשר שטרית יצא, הוא אמר: "אני בוודאי בעד, אני הקמתי שכונה ביבנה צ'יק צ'ק, ויש שם שטחים של הקיבוצים, אני אקח מהם".

צבי הנדל: רק תגיד לו קיבוצים, הוא קופץ בשמחה גדולה אם אפשר לקחת משהו.

צבי הנדל: הוא חשב שיש שם שטחים של הקיבוצים.

צבי הנדל: בשלב מסוים ציפי לבני החליפה את מאיר שטרית, והיה משא ומתן שקט, זה יצא אחר כך לעיתונות.

צבי הנדל: ישבו שלוש-ארבע פעמים, ולא היה ברור מי מייצג מה.

צבי הנדל: הוציא ראש המועצה מכתב מוסמך בשם המועצה - התכנסה המועצה שיושבים בה כל נציגי היישובים - ביקשו להסמיך את פורום המשפטנים לנהל משא ומתן על העברה כגוש.

צבי הנדל: בשלב שהגיע המכתב הזה, הפסיקו להזמין לדיונים את עו"ד מירון, היה נתק.

צבי הנדל: אמרתי לעו"ד מירון: תנדנד להם, שלא יהיו טענות אחר כך.

צבי הנדל: הוא הוציא מכתב, הרים טלפון, היה איתו נתק מוחלט.

צבי הנדל: הקשר נשמר עם עורך-דין אחד שהיה מוכן להתפנות מרצון.

צבי הנדל: מי שראה אתמול את התמונות של נצרים - מבחינה אמונית אולי הם מובילים, אבל מבחינת הקו המנחה כל הגוש היה אותו הדבר.

צבי הנדל: אתה יכול לבקש מנצרים לחתום על כתב כניעה שהם מתפנים מרצון בזמן מאבק?

צבי הנדל: זה בכלל לא קשור עכשיו לדתיים, לא דתיים.

צבי הנדל: גם עם רוב אנשי אלי סיני לא יכולת לחתום.

צבי הנדל: כי אדם נמצא באמצע מאבק, הוא עוד אפילו לא עיכל את זה, מדובר על חודשים ספורים, אז כל הזמן לכתוש את העניין שלא היה קשר אתכם.

צבי הנדל: לגבי העבר, שיהיה ברור - היו אין-סוף דיבורים, היתה נציגות רשמית גם בשיחות השקטות, ובשלב מסוים ניפנפו אותם.

יעקב ליצמן: מה אמרו לעו"ד מירון?

צבי הנדל: לא אמרו לו, לא הזמינו אותו לישיבות.

צבי הנדל: הוא שלח מכתב, לא קיבל תשובה.

צבי הנדל: הוא נמצא פה, הוא ידבר.

צבי הנדל: אני מבקש אחריי לתת לו להגיד כמה מילים.

צבי הנדל: בשלב מסוים, בחודש מאי, ראש הממשלה אמר שהולכים על ניצנים.

צבי הנדל: אבל הבעיה היא קרוואנים, יש 300-400 קרוואנים.

צבי הנדל: איך אפשר שייכנסו לזה 1,700 משפחות?

צבי הנדל: היו חייבים לעשות משהו.

צבי הנדל: היה קול קורא: כל הקודם זוכה.

צבי הנדל: כמו שעשו באלי סיני.

צבי הנדל: מהר מאוד, מאחר שהוגש בג"ץ - כי זאת חוצפה אנושית - הפסיקו עם זה.

צבי הנדל: אז תודו, תגידו: חשבנו שאתם לא רוצים ללכת יחד, יש לנו רק 350 קרוונים, אנחנו מייעדים אותם יישוב X.

צבי הנדל: השאר, נראה איך יתפתח.

צבי הנדל: כולנו אמרנו לגבי כולם: רוצים ללכת יחד.

צבי הנדל: אמרו: אתה מתחייב?

צבי הנדל: אמרנו: אם זה לא 1,700 משפחות, אני מתחייב על 1,200-1,300 באחריות.

צבי הנדל: אנחנו חיים שם, זה אנחנו, אני לא מייצג מישהו, זה אני, האחים שלי, הילדים שלי.

צבי הנדל: זאת סוגייה אחת, ואני רוצה שהיא תהיה מאוד ברורה.

צבי הנדל: ברחו מאיתנו והסוגייה הזאת לא נסגרה כי לא רצו לשבת לדבר איתנו.

צבי הנדל: אני מבקש לתת לעורך-דין מירון להגיד כמה מילים כי הוא היה בחזית בשמנו.

צבי הנדל: זה שהוא לא לקח כסף ולכן גם לא היו לו ייפוי כוח, כי אנחנו לא רצינו לתת ייפויי כוח לעורכי דין, כי זאת תפיסת העולם שלנו.

צבי הנדל: אז יכול להיות שאנחנו משוגעים, אבל זה סוג שיגעון שלא מזיק למדינה, גם לא הורג אנשים, גם לא מכאיב להם.

צבי הנדל: זה סוג שיגעון שהוא בעיה שלנו.

צבי הנדל: לכן אם עוד לא בנו יישובי קבע, זה לא אסון גדול.

צבי הנדל: אבל זה שהיו צריכים לפנות אותנו כקהילות - כבר בישיבת ועדת כספים זה טורפד על-ידי הממשלה, לא על-ידי הוועדה.

צבי הנדל: בוועדה היה רוב בעד ההתנתקות, וברגע שאומרים "לא תהיה התנתקות אם אתם הולכים על מה שצבי אומר", אז הוועדה כמובן הצביעה נגד.

צבי הנדל: אני חייב להודות שזאת הפעם הראשונה שאני שומע שהממשלה מוכנה - שמעתי את זה בתקשורת - ותעשה כל מאמץ לשמר את הקהילות.

צבי הנדל: אני מקווה מאוד שאם נצליח לאסוף את השברים והגוש כגוש יישאר, יכול להיות שהוא יתפצל לשני גושים אבל הקהילות יישמרו ולא יתפזרו; גם השיחות האלה עם כל מזכירות - עם כל הכבוד, אנחנו כבר לא במלחמה, המלחמה נגמרה.

צבי הנדל: בחבל עזה אין יהודי אחד.

בנימין אלון: ניצחתם.

צבי הנדל: עכשיו אנחנו צריכים לשבת, לדבר, לפתור בעיות.

צבי הנדל: יש אנשים שנבחרו באזור הזה, זה גם לא צבי הנדל, צבי הנדל יכול להיות יועץ טוב, אבל יש ראש מועצה, יש סגן ראש מועצה, אלה שני האנשים שמקובלים על כולם, הם עובדים יחד עם עו"ד מירון.

צבי הנדל: יש לזמן אותם, לא לעשות הפרד ומשול.

יעקב ליצמן: ראש המועצה הוא לא חלק מהמזכירות?

צבי הנדל: הוא ראש מועצה אזורית, מזכירות זה דבר אחר.

צבי הנדל: חברי המזכירות הם חברי מועצה אצלו, אבל אתה לא יכול להזמין כל אחד.

צבי הנדל: אם אני מנהל משא ומתן עם משפחת ליצמן, אז אני אדבר עם הבן הזה ועם הבת הזאת ועם הכלה הזאת?

צבי הנדל: אני אזמין את ליצמן ואני אדבר איתו.

אילן כהן: אבל הם מבקשים לדבר איתנו.

צבי הנדל: אבל התחושה היא - אולי אקדים ואומַר עוד מילה: אין מילה רעה עליך, אני חייב להגיד את זה בפורום הזה לפרוטוקול; יש חוסר אמון גדול - ואני באמת לא רוצה להיכנס לפרטים כי אני לא ניהלתי משא ומתן עם יונתן בשיא אז אני לא יכול להעיד על דבר שאני אישית לא עברתי - אבל בסך הכל בגוש יש אי אמון אדיר במינהלת, לא כלפיך.

צבי הנדל: אבל אתה בין הפטיש לסדן - יש ראש ממשלה, יש מינהלת, ואתה באמצע, עושה כמיטב יכולתך.

צבי הנדל: כל מה שאני אומר אל תיקח אישית חס וחלילה, אני לא חושב שאתה איש רע או יש לך רצונות לא טובים.

צבי הנדל: המלונות - כן טוב, לא טוב, אני כן מקבל, למרות הכאב וזה מאוד מרגיז, אבל זה היא עידנא דרתחא.

צבי הנדל: באמת, ביום שמפנים ואתה נכנס לאיזה חדר ואתה לא יכול לעשות כוס קפה, זאת הרגשה מחורבנת.

צבי הנדל: המלונות לא נגרמו בגללנו, המלונות נגרמו כי אמרנו שאנחנו רוצים לשמר קהילות.

צבי הנדל: האופציה היחידה שנשארה מהיום למחר בשביל לשמר קהילות, זה מלון שיש בו הרבה חדרים, אבל אף אחד מאיתנו לא חשב שזה פתרון.

צבי הנדל: אני לא נכנס לטיב הסידור של המלונות או החלוקה, ואני מקבל את ההסברים שלך.

צבי הנדל: הבעיות שהיו, עם כל הכאב, לא זאת הבעיה.

צבי הנדל: הבעיה המרכזית שלי עכשיו היא איך אני משמר גם את הקהילות הפרטיות היישוביות וגם את הגוש.

צבי הנדל: אני רוצה שתבין - הגוש יש בו ערכים נלווים שהם משמעותיים לא בשביל לסדר ג'ובים למישהו.

צבי הנדל: תבין שנושא ערבי מחול או הרקדה אצלנו זה עולם מושגים שלא נמצא בחוף אשקלון, זה עולם מושגים אחר אפילו בפרטים של ריקודי העם.

מיכאל רצון: אבל זה אינטרס של המדינה הגליל והנגב, אז מה פה הוויכוח בכלל?

אבשלום וילן: ניצנים זה לא נגב.

צבי הנדל: הבקשה שלי היא לשבת עם החבורה המובילה בראשות ראש המועצה, לשבת גם על שלב הביניים שהוא לצערי הגדול לא יפחת כנראה משנתיים, למרות שנעשים מאמצים גדולים להתקדם.

צבי הנדל: הקבע עצמו - ופה אני מצהיר לפרוטוקול ואומר גם לך - אני מעריך שההחלטה הסופית איפה יהיה פתרון הקבע תיקח שבוע-שבועיים כי עד שאנשים נרגעים, עד שאתה אוסף אותם, עד שאתה מדבר - -

אילן כהן: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שיהיו שני גושים כנראה - גוש נגב וגוש ניצנים.

צבי הנדל: ייקח שבוע-שבועיים ותיפול ההכרעה איך יהיו הגושים, האם שני גושים או גוש אחד ומי ילך לאן.

צבי הנדל: עד אז, לגבי הפתרון הזמני שהוא מאוד קריטי בשלב הביניים, שהוא ייקח שנתיים - אני מבקש שתשבו עם ראשי המועצה ועם מי שהם רוצים לקחת איתם, מאחר והמלחמות בעיקרון נגמרו.

צבי הנדל: מעכשיו אם יש מלחמות, היא מלחמה פוליטית שלי עם אריק שרון, לא בינך לבין המתיישבים.

צבי הנדל: בכובע של המתיישבים נגמרה המלחמה, בכובע של הפוליטיקה אני אעשה מלחמה.

צבי הנדל: אני מסוגל להפריד בין הדברים.

מיכאל גורלובסקי: כבר מתכננים התנתקות ב'.

צבי הנדל: לכן כרגע אני מדבר על לשבת עם המתיישבים ולראות, יש כל מיני רעיונות - אני לא רוצה להיכנס לזה בשולחן הזה, אני מניח שאת חלקם אתה מכיר - ואפשר לפתור את העניין, לא לשחק על כבוד או סמנטיקה.

צבי הנדל: גם עיר האוהלים שקמה היא משום שאנשים הם חסרי אמון.

צבי הנדל: זה לא שאין להם מלון, הם לא יודעים מה יהיה בשנתיים הקרובות ומה יהיה אחר כך לאורך ימים עד מאה ועשרים.

צבי הנדל: לכן הם אומרים: אם אני לא אפגין עכשיו כשכולם ערניים ואני אלך למלון - זה לא שאין להם מלון או שהמלון הוא בעיה.

צבי הנדל: לכן בקשתי היא, שב עם הקברניטים.

צבי הנדל: אם אתה צריך לוודא שהקברניטים מובילים נכון, שב גם עם המזכירויות אם אתה רוצה.

צבי הנדל: אבל תן להוביל את זה, אל תשבור מנהיגות, זה לא טוב לאף אחד.

צבי הנדל: בשלב המאבק היה טוב לשבור מנהיגות, שמעתי שהרימו "לחיים" כשחתמו עם גני טל, שהצליחו לשבור את מנהיגותו של צבי הנדל.

צבי הנדל: אבל מעבר לזה, נגמרה המלחמה, עכשיו אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתקדמים.

צבי הנדל: תטפח את המנהיגות הקיימת, אחרת יהיה לך קשה אלף מונים.

צבי הנדל: כי מה שיצליחו לעשות כחבורה, גם הבודדים, גם החלשים, נשאב אותם כלפי מעלה, נחבק אותם.

צבי הנדל: כי לאנשים חזקים זאת לא בעיה להסתדר, הבעיה שלנו היא שאצלנו יש עם ישראל מכל הגוונים, יש גם רעבים ואין להם פרנסה ויש כאלה שהם עשירים מאוד.

צבי הנדל: גם האמירות המתריסות שמקבלים 2 מיליון - ודאי שאם מישהו הוא מיליונרים, ויש אצלנו מיליונרים שיקבלו אולי 20-30 מיליון וזה עדיין לא מכסה הכל, אז כשאתה עושה ממוצע יוצא 2 מיליון.

צבי הנדל: אבל יש גם כאלה שמקבלים רק 100 אלף דולר, שיש להם בית קטן ואין להם פרנסה.

צבי הנדל: אני מציע - אל תנסו להשחיר את פני המתיישבים, זה לא טוב, אל תנסו להפוך אותם לרודפי בצע כסף כי הם לא כאלה.

צבי הנדל: ניסו בהתחלה להפוך אותם לכאלה שיעלו על בריקדות, יהרגו את החיילים וסיפרו שהרבנים אמרו להרוג רק אם הוא לא יהודי, אבל נגמר הסיפור, עכשיו נשאר מה שנשאר.

צבי הנדל: לכן אני מבקש, ברגישות בלי נחישות, לשבת עם החבורה, עם המנהיגות, אפשר למצוא פתרונות.

צבי הנדל: מאחר שאני מאמין שכוונותיך והצהרותיך כנות, אין לי ספק שאפשר להגיע לפתרון.

צבי הנדל: צריך רק לעשות את זה, שתהיה תחושה והרגשה של שותפות ואמון.

איוב קרא: אתמול הקמנו שדולה למען העקורים, ולצערי הרב יש בבית הזה אנשים שנלחמים על זכויות אדם אבל בצורה חד-סטרית.

איוב קרא: זה קרה עם צד"ל שעמדתי בראש השדולה למענם, ואני רואה את זה גם היום.

איוב קרא: יש צד היום שאצלו יש זכויות אדם כאשר הן מתאימות למטרות הפוליטיות שלו, צר לי שאלה פני הדברים.

איוב קרא: אני לא רוצה לחזור אחורנית ולומר, כמו שאמר צבי, שהכושי עשה את שלו, אבל במקרה הזה, אילן, לכושי גם אין לאן ללכת.

איוב קרא: לפי מה שרואות עינינו היום, יש מאהלים בהרבה מקומות, וצריך לפתור את הדבר הזה.

איוב קרא: כמו שהמטרה קידשה את האמצעים בסוגיית ההתנתקות, המטרה עכשיו צריכה להיות לקדש את האמצעים למציאת פתרון לאנשים הללו.

איוב קרא: אני חושב שצריך להיות קונצנזוס בעניין הזה, כאשר אנחנו מדברים על מצב שהצהיר עליו שמעון פרס, הוא אמר: האינטרס שלנו הוא ליישב את הגליל ואת הנגב.

איוב קרא: אז בואו לא רק נישאר בסיסמאות, האנשים מבקשים לעבור כקהילות לנגב - זה מה שאני שומע מרוב האנשים - אז לדעתי לא צריכה להיות בעיה כרגע להיענות לרוב הבקשות הללו.

איוב קרא: לדעתי יש מספיק שטח בדרום שבו ניתן לקלוט אותם.

איוב קרא: אם זאת הבקשה שלהם, וגם לאור ההצהרות של מנהיגי השמאל, זה צריך להיות האינטרס של כולנו ללכת לקראתם, אם זה ימתיק את הגלולה של העקירה שלהם.

איוב קרא: יושבת פה אישה שפנתה אליי, היא ישבה שלושה ימים באוטובוס, עברה ממלון למלון כל לילה, עם תשעה ילדים.

איוב קרא: אני אומר חד-משמעית - אני בהלם מכל המצב הזה.

איוב קרא: שכרנו דירות, הכנו 650 דירות, קיבלתם כסף עבור זה, ואנחנו רואים שזה בזבוז, בסופו של דירות 600 דירות נשארות ריקות, חדרי מלון נשארים ריקים, זה בזבוז כסף בלי סוף, אבל שלפחות יהיה בזבוז כסף שאנשים יצאו ונמתיק להם את הגלולה.

איוב קרא: אם הכיוון יהיה - ואני לא מדבר בראייה פוליטית - בדיוק באותה אקסיומה של הפינוי, לעזור לאנשים עם כל הכוח, זה ייצור אווירה חדשה בקרבם.

איוב קרא: לסיום, בנושא של הפינוי, של העקירה, אני חושב שחשוב מאוד שמבקר המדינה יופיע פה בוועדה, יאמר את דברו.

איוב קרא: היו בזבוזי כסף אדירים, אתמול שמעתי מקצין בכיר במטה הארצי שקנו מיטות לשוטרים ללון שני לילות ללון בגוש קטיף.

איוב קרא: במקום לשים שק שינה כמו שאנחנו רגילים בצבא, קנו מיטות עם מזרונים ב-100 מיליון שקל, והיום אין להם מה לעשות עם זה.

אבשלום וילן: אלה מיטות מזהב?

חיים אורון: אם כך, אני מקים מחר בית חרושת למיטות.

איוב קרא: היום אין מה לעשות עם זה.

איוב קרא: הם פשוט ישנו ב-100 מיליון שקל, קנו מיטה עם מזרון לכל שוטר, זה עלה 100 מיליון והיום זה לא שימושי.

יולי תמיר: שיעבירו את זה לאנשים נזקקים.

נסים דהן: אתה יודע כמה מיטות אפשר לקנות ב-100 מיליון?

איוב קרא: מנסים לפתור את הבעיה בכך שלראש השנה לא יתנו להם מתנת חג, אלא המיטה הזאת תהיה מתנת חג לשוטרים.

איוב קרא: דבר שני, התברר שהמינהלת קנתה בובות לילדים ב-100 אלף שקל.

איוב קרא: אני לא ראיתי שום דבר, חוץ מתוכים שבגללם עזרו לאנשים להתפנות מאוחר.

איוב קרא: בגלל בעלי החיים, לא בגלל שלא רצו לפנות אותם.

דקלה כהן: הבנות שלי לא קיבלו בובות.

איוב קרא: לא חילקו בובות ולא שום דבר.

איוב קרא: אני מציע גם בהקשר הזה להזמין את מבקר המדינה.

יעקב ליצמן: מבקר המדינה כבר יושב על כל הדברים.

יעקב ליצמן: אני לא צריך להזמין אותו.

איוב קרא: זה חשוב מאוד כי צריך להקים פה ועדת בדיקה רצינית, לעמוד מקרוב על הבזבוזים.

איוב קרא: והיו הרבה בזבוזים בעניין הזה.

יולי תמיר: גם העלויות שנגרמות כתוצאה מההתנגדות של המתפנים.

ניסן סלומינסקי: לא לחינם ביקשתי שנתחיל דווקא בדיון על נושא המלונות לא מתוך מטרה להתקיף כרגע אלא ללמוד מזה לקח.

ניסן סלומינסקי: אני גם פותח ואומר - אין לי שום דבר אישי נגד אילן, כי אני חושב שהוא נשמה, ולמזלנו הוא נמצא שם.

אילן כהן: גם המינהלת עשתה הרבה.

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי מי לא.

ניסן סלומינסקי: אמרתי לגביך.

חיים אורון: אילן, אתה לא יודע שבכל מערבון יש השוטר הטוב והשוטר הרע.

חיים אורון: עכשיו אתה השוטר הטוב.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו והוא גם לא שוטר.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להסביר לכם את המערכת, כמי שהסתובב בשטח וחי את כל התקופה הזאת.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שני אלמנטים מרכזיים של המשוואה.

ניסן סלומינסקי: יש מצד אחד האלמנט של הפינוי או הגירוש, ומצד שני האלמנט של הבינוי או השיקום, ושניהם חייבים להיות ביחד.

ניסן סלומינסקי: כי ברגע שאחד לא קיים, המשוואה מתמוטטת.

ניסן סלומינסקי: ההיגיון אמר: אל תעשה את הגירוש לפני שהחלק של השיקום בנוי.

ניסן סלומינסקי: זה לא הלך.

ניסן סלומינסקי: ראש הממשלה, יכול להיות שהוא חשש שאם הוא יחכה אפילו יום אחד, זה יתמוטט.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר: אנחנו הולכים בלוח הזמנים הקבוע של הגירוש, והשיקום יתאים את עצמו, ירוץ אחרינו, אני לא עוצר.

ניסן סלומינסקי: יש לי מחלוקת איתו על זה, אני חושב זאת היתה טעות, אבל הוא עשה את זה.

ניסן סלומינסקי: בשטח אתה רואה - צד אחד של הגירוש הלך כמו שעון, ממש מדהים, לצערי אולי אבל הלך מדהים, הצבא והמשטרה היו בנויים, מאורגנים, מסודרים, לא להאמין.

ניסן סלומינסקי: כשאתה מדבר איתם, אתה רואה שעל כל אופציה שרק יכולה להיות, אפילו דמיונית, הם הכינו את עצמם ובנו פתרונות.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הם אומרים: 90 אחוז מהמחשבות שלנו בכלל לא היו רלוונטיות, אבל אנחנו היינו מצווים לעשות כדי שאם זה יקרה נהיה מוכנים עם הציוד, עם הכל.

ניסן סלומינסקי: הם היו בנויים ומוכנים לכל, ולכן לכל סיטואציה שהתעוררה בשטח, אפילו לא צפויה, היו להם פתרונות.

ניסן סלומינסקי: אתה עובר לצד השני, אתה רואה - כמו מחנה של בני עקיבא, הכל חובבני.

ניסן סלומינסקי: דיברתי עם הקצינים הבכירים של הצבא והמשטרה ש"קיטרו" על החלק הזה פי אלף יותר מאיתנו, כי הם נתקלו בכל הבירוקרטיה והחתימות הקטנות וההתעקשויות.

אילן כהן: זאת לא התודה שקיבלתי מהרמטכ"ל ומהאלוף על עזרתנו.

ניסן סלומינסקי: אתה תקבל תודה מכולם, אני אומר לך מה אומרים לי בשטח, אני אומר את זה מחום לבי לא כדי להתקיף.

ניסן סלומינסקי: ראית - הצד השני של השיקום בנוי כמו מחנה בני עקיבא.

ניסן סלומינסקי: אני לא אומר שהאנשים רעים ושהם לא רצו, בוודאי שרצו, גם אנשי המינהלת רצו, אבל זה חובבני.

ניסן סלומינסקי: אומרים: "אנחנו חשבנו על דבר אחד - לא באתם לדבר, אין".

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שאם זה היה שייך לחלק של הגירוש - המשטרה והצבא חשבו על כל אופציה, אם יהיה כך ואם לא יסכימו כך ובנו תוכניות ופתרונות והיו מוכנים עם כל האמצעים לכל.

ניסן סלומינסקי: זה עלה אולי יותר כסף, בסך הכל זה יותר חוסך.

ניסן סלומינסקי: בצד של השיקום באו עם משהו מובנה אחד.

ניסן סלומינסקי: מי שדיבר, אולי קיבל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הגירוש קיים, אין שם יהודים, ומצד שני החלק של השיקום הוא על הפנים.

ניסן סלומינסקי: ועדיין יש משפחות - לא חשוב כרגע הסיבות - שגרות על הדשא והזיזו אותן מפה לשם.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להיכנס לבכי שחוויתי בלילות האחרונים, כשמזיזים משפחה ממקום למקום.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, מאחר שכולנו רוצים אותו הדבר - הגירוש נגמר, עכשיו צריכים ללכת על השיקום.

יצחק כהן: בעזה הוא נגמר.

ניסן סלומינסקי: זה לא סוד שיש גם דרישות להעביר הכל לצבא.

ניסן סלומינסקי: אומרים: אם הצבא היה לוקח את זה, השיקום היה נראה אחרת לגמרי.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה שדורשים את זה, אפילו במערכת של הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב - יש לקחת את השיקום, להעלות אותו לרמה הכי גבוהה שאפשר, לאותה רמת מוכנות כמו שהצבא והמשטרה הכינו את עצמם.

ניסן סלומינסקי: לפתור את העניין, ובסוף יהיה גם יותר חיסכון כספי, שלא לדבר על כך שזאת החובה המינימלית שלנו.

ניסן סלומינסקי: אמרנו לכם לאורך כל השנה, שהמשפחות עוברות את הטראומה הכי גדולה, ההרס הכי גדול שיש.

ניסן סלומינסקי: הדבר היחיד שמחזיק את המשפחות ואת הילדים זה החלק הקהילתי, זאת הנחמה היחידה שיש להם.

ניסן סלומינסקי: את זה אסור להרוס, זה שווה יותר מהכל.

ניסן סלומינסקי: בתקופת השבר, עדיף להם לגור על הדשא עם הקהילה מאשר לגור בבית המלון הכי מפואר לבד.

ניסן סלומינסקי: תפנימו את זה, תעשו את הכל.

ניסן סלומינסקי: צריך קודם כל לתת להם את הפתרון זמני, לעבור לפתרון העראי, ובעיקר להתחיל לבנות את הקבע.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהם יראו את הקבע נבנה נכון וטוב, מתואם איתם, 90 אחוז מהדברים ייעלמו כי הם יודעים שלפחות יש יעד שלקראתו הם הולכים.

ניסן סלומינסקי: כרגע אין להם שום יעד שלקראתו הם הולכים, הם לא בטוחים, חלקם לא מאמינים למדינה, חושבים שאחרי כל מה שהמדינה עשתה להם - גם פה המדינה לא תבנה להם כלום והם יישארו זרוקים.

ניסן סלומינסקי: ברגע שייראו שמכינים פתרון, כל זה יֵרד.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: שמואל אבואב, מנכ"ל משרד השיכון, בבקשה.

שמואל אבואב: אותו סצנריו ומגוון האפשרויות והתרחישים שהצבא הכין, כל זה פרוש לפנינו.

שמואל אבואב: כרגע הקבוצות שתבחרנה בפתרון, על זה הולכים.

שמואל אבואב: אני רוצה להגיד בשישים שניות מה פתרונות הקבע שהמדינה הכינה.

שמואל אבואב: מבקיעים - קבוצה של פאת שדה החליטה, בנו את מבקיעים.

שמואל אבואב: קבוצה של חומש החליטו יד חנה, ב-1 בספטמבר יד חנה מוכן.

שמואל אבואב: יירשמו קבוצות לניצן, יש 450 פתרונות קבע ביישוב הקבע ניצן.

שמואל אבואב: נרשמו 26 משפחות מניסנית ודוגית לבוסתן הגליל, בוסתן הגליל במסלול ביצוע.

שמואל אבואב: עד אז סידרנו לכולם שכר דירה לשנתיים במקום.

שמואל אבואב: הקבוצה הבאה ביד בנימין - הכל בביצוע, בהמיית עשייה.

שמואל אבואב: המקום הבא, עין צורים - יושבים עכשיו על תכנון עם נצר חזני.

שמואל אבואב: יקבלו החלטה שהם באים לשם, יש מתחם ל-40 קרוונים כפתרון זמני וגם המתחם ליישוב הקבע.

שמואל אבואב: המקום הבא הוא יבול ויתד - במידה שקבוצות באות, אנחנו מכינים להם עכשיו; בזמן שאני מדבר כאן, פורקים אלמורים, מסדרים משטחים ומסדרים את האשקוביות ביבול ויתד, עוד לפני שיודעים אם קבוצות תבואנה לשם.

שמואל אבואב: משואות יצחק - בודקים עכשיו את האפשרות; אם תהיה קבועה, יפרצו תשתיות ויסדרו את משואות יצחק.

אברהם-בייגה שוחט: לקבע או לזמני?

שמואל אבואב: אני מדבר עכשיו על הקבע.

אילן כהן: הכנו תוכנית גמורה במרכז שפירא עם כל החינוך וכו' ל-600 משפחות.

אילן כהן: התוכנית נדחתה, אבל היתה תוכנית גמורה.

שמואל אבואב: המקום הבא - בשעה 2:00 יושב כל הצוות של ניצנים, של אשקלון, ומכינים יישוב-יישוב בהתאם למתווה, רק שתבואנה קבוצות.

שמואל אבואב: המקום הבא הוא אתר הגולף, קנו אותו בעשרות מיליוני שקלים, מנהלים משא ומתן.

שמואל אבואב: אפשר לקלוט שם 420 משפחות.

שמואל אבואב: המקום הבא הוא הנגב, ואנחנו יושבים היום בשעה 4:00, אוספים את כל האפשרויות של הנגב לקבוצות שעדיין לא אמרו, במידה שיגידו שהן רוצות לבוא לנגב.

שמואל אבואב: אנחנו יושבים עכשיו ובודקים את כל החלופות.

אילן כהן: אפשר לעשות פינוי כפוי, אי אפשר לעשות התיישבות כפויה.

אילן כהן: מה לעשות?

שמואל אבואב: יש למעלה מ-2,000 פתרונות, אבל צריך לבחור.

שמואל אבואב: אי אפשר לצפות מהמדינה שתשלח שופלים ותשלח קבלנים לכל המקומות שבהם אין עדיין בחירה.

שמואל אבואב: הרי זה לא רציני, אתה יודע שבלי בחירה אי אפשר לבצע.

שמואל אבואב: לכן אין לנו שמץ של האשמות לאף אחד.

שמואל אבואב: בדיוק כמו שנאמר כאן, נגמר פרק א' ועכשיו אנחנו עוברים לפרק ב', ואנחנו ערוכים לפרק ב' שיימשך זמן, בסבלנות, ברגישות, ונעשה את זה יחד איתם.

שמואל אבואב: זאת המשימה.

חיים אורון: אני לא רוצה להמשיך את הוויכוח שהיה.

חיים אורון: אני רוצה להגיד דבר אחד - כרגיל בדיונים הללו, אחרי שנגמר הקטע הראשון, נציגי הממשלה נשארים בדיון, השאר אינם.

חיים אורון: כך אי אפשר לנהל דו-שיח.

בנימין אלון: גם אני לא שומר על שרון יותר, גם אתם יכולים להפסיק.

בנימין אלון: הסתיימה ההתנתקות.

חיים אורון: אתה יוצא מן הכלל בעניין הזה, שבדיונים שאתה משתתף אתה משתתף עד הסוף.

חיים אורון: שמכלל.

חיים אורון: שמענו היום את הדברים של אילן כהן, שמענו את הדברים של שמואל אבואב.

חיים אורון: אני חושב שכמה אנשים בכל זאת צריכים לבקש כמה סליחות.

חיים אורון: לא מהמתיישבים, אין לי שום טענה למתיישבים, לא עכשיו, לא בוויכוחים לפני חצי שנה ולא בוויכוחים לפני שנה.

חיים אורון: יש לי ויכוח מאוד קשה עם המנהיגות, ואני לא רוצה לנהל אותו היום כי הוא יהיה ויכוח פוליטי.

חיים אורון: זה יהיה ויכוח על המחיר שהמתיישבים האלה שילמו בגלל הקטע הפוליטי.

חיים אורון: אתן לכם דוגמא.

חיים אורון: גם אני הייתי במינהלת, מינהלת שאתם לא מכירים ובכלל לא ידעו על קיומה.

חיים אורון: 80 אחוז מהמושבניקים חתמו על החממות במינהלת שהייתי בה.

חיים אורון: ידעו שיפנו, ידעו שהתאריך מגיע - אני לא יונתן בשיא, אני לא אילן כהן - למה אי אפשר לעשות את הדברים האחרים כך?

חיים אורון: האמינו לי, אני לא אומר שזה בגלל כסף.

חיים אורון: אגב, מותר גם בגלל כסף, בגלל 4,000 דונם מותר, זה לגיטימי לגמרי בעניין.

חיים אורון: למה זה התנהל כך?

חיים אורון: יש לנו פה חלקת מבחן.

חיים אורון: אז למה זה התנהל כך ולמה בקטע הזה הדברים היו חייבים להתנהל בצורה אחרת?

חיים אורון: למה אי אפשר היה, את אותו דיון שקיימו עם בועז על החממות - לקיים עם XYZ על כל הדברים האחרים.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: בגלל הפוליטיקה.

חיים אורון: בזה גמרתי את הדוגמא, וכל אחד ילמד ממה שאמרתי מה שהוא רוצה.

בנימין אלון: שם היו ערבים ואמריקאים ששילמו לכם.

חיים אורון: הקטע הכי קשה היה עם הערבים, עם הפלסטינים.

בנימין אלון: אבל פה לא נתנו להם כלום.

חיים אורון: בני, אני מעריך אותך בתור אדם אינטליגנטי.

חיים אורון: לא התכוונתי להגיד מה נתנו להם, התכוונתי להגיד מה ההבדל בין מצב שמוכנים לשתף פעולה במהלך לא פשוט לבין שלא מוכנים לשתף פעולה.

חיים אורון: עכשיו אני רוצה לדבר על העניין עצמו.

חיים אורון: כאיש הנגב, כחבר קיבוץ, כמי שתמיד חושב שאם אנשים מחליטים לחיות ביחד זה יותר טוב - אני לא רוצה להתנצל יותר על זה שאני חושב שפתרון קהילתי עדיף על פתרון פרטני.

חיים אורון: באחד הדיונים הקודמים, אני שאלתי האם נכון שהפעם בחרנו במסלול של סל קליטה ולא במסלול של מרכזי קליטה.

חיים אורון: הסבירו לי האנשים, כולל חבר הכנסת סלומינסקי, שאי אפשר בשנת 2005 לדבר עוד פעם על מרכזי קליטה, כל אדם יחליט מה הוא עושה, אל תהיה שותף אליו.

חיים אורון: כי זה לא נגמר רק בזה שעושים פתרון קהילתי, מרכז קליטה נראה אחרת.

חיים אורון: אבל הוויכוח הזה נגמר.

חיים אורון: עכשיו יש פה כמה שאלות שצריך לתת עליהן תשובה.

חיים אורון: אני רוצה שנדע - רוב הפתרונות שכרגע מדברים עליהם הם צפונית לאשקלון.

חיים אורון: אין לי בעיה.

חיים אורון: אני עוד לא ראיתי פתרון בנגב.

חיים אורון: אני בעד יתד ויבול אם יבואו לשם המושבים.

דקלה כהן: אנחנו מתים מפחד, אין לנו אמון במערכת.

דקלה כהן: כשעומד היום נציג של שמעון פרס ואומר לי "לכו לנגב", אני מתה מפחד שבעוד עשרים שנה כשאני אהיה בת 60 עם נכדים וילדים מסביבי, יגידו לי: גברת, התפקיד שלך נגמר - כמו שאמרו לי היום.

דקלה כהן: אין לי אמון, אני מתה מפחד.

יולי תמיר: זאת דמגוגיה זולה.

יולי תמיר: ממש דמגוגיה.

אבשלום וילן: מה שבטוח, שעוד 20 שנה שמעון פרס יהיה שם.

דקלה כהן: עד 120.

חיים אורון: ראיתי היום בעיתון ש-6 קילומטר צפונה מהבית שלי יש מקום עם 90 מקומות, קוראים לו שומריה.

חיים אורון: אני חי שם 45 שנה, אני מזמין אותך להצטרף אליי ליתרת 45 השנה שיש לי ול-60 או ל-200 שנה שיש לך.

דקלה כהן: אבל אני מתה מפחד, אין לי אמון במערכת.

אברהם-בייגה שוחט: זאת בעיה בסיסית, לזה אין תשובה.

חיים אורון: על זה אין לי תשובה.

חיים אורון: אם את מרגישה היום שיותר בטוח פלמחים או ניצן או יד בנימין מאשר שומריה או כרמיה או יתד ויבול, אין לי טענה אלייך כי אני מבין שאי אפשר היום להגיד לך תלכי לגור שם כי המדינה החליטה שתגורי שם - כמו ששלחו אותי פעם ללהב, אולי אותך פעם לנווה דקלים, לימית, או מישהו אחר למקום אחר.

חיים אורון: את זה קיבלנו בחוק מההתחלה, שאי אפשר להגיד לאנשים לאן ללכת.

חיים אורון: עכשיו העניין עולה מכיוון הפוך, ואני שמח על כך - באים נציגיהם של האנשים ואומרים: אנחנו רוצים להישאר קהילות.

חיים אורון: באה המדינה ואומרת: יש פה מגוון הצעות לקהילות - נעזוב עכשיו את חולות חלוצה, דרומית לקדש ברנע, גם שם יש מקום - מיתד ויבול צפונה עד בוסתן הגליל, כל הארץ פנויה; בכל מקום שבו רוצה קבוצת אנשים להתיישב, אנחנו נכנסים למשא ומתן אתכם על איך ומה ואיפה.

חיים אורון: כמו יד חנה וכמו כרמיה וכמו יד בנימין, כל השמות שנאמרו פה.

חיים אורון: אני יורד מהסיפור של הנגב והגליל, שילכו לאן שרוצים.

בנימין אלון: יש הרבה שרוצים נגב.

חיים אורון: בסדר גמור.

חיים אורון: אז קודם כל תוציא את הסיפור הזה שמישהו רוצה לפרק את הקהילות כי הוא רוצה לפרק את הכוח העצום של 1,700 המשפחות שישנו את הנגב.

חיים אורון: שמעתי את השר אומר השבוע: יש 1,700 משפחות, צריך להרים את הנגב.

חיים אורון: חברים, בנגב חיים 400 אלף איש, ו-1,700 משפחות - מאוד טוב שיבואו לנגב, לבטח משפחות כאלה, ברוך הבא, אבל הנגב קיים ויתקיים, הלוואי ויצטרפו אליו.

חיים אורון: תפסיקו את הוויכוח הזה.

חיים אורון: אבל יש לי עוד נימוק אחד מאוד פוליטי - הלוואי והטון של הישיבה הזאת בקטע הזה הולך ומשתנה.

חיים אורון: אחת הסיבות שאני פעלתי כפי שפעלתי בחודשים האחרונים, כי הבנתי שיש מי שרוצה שהעם היושב בציון יצא מהסיפור הזה בטראומה כזאת שהוא לא יוכל בחיים שלו לחזור עליה במקום אחר.

חיים אורון: את מכירה את דעתי, ראש המועצה מכיר את דעתי, אני חושב שזה לא נגמר בעזה.

חיים אורון: האינטרס הכי עמוק שלי הוא, שהטראומה תהיה כמה שיותר קטנה.

חיים אורון: אפילו מהנימוק הזה אני רוצה שלא יהיה בלגן בבתי המלון ואני רוצה שלא תהיינה ערי אוהלים, נימוק כמעט אגואיסטי - לא כי אני רוצה להכות אתכם, אלא כי אני לא רוצה שזה יקרה, כי אני מבין שהציבור שהוא לא בדיוק במחנה שלי הופך את זה למרכז העניין.

חיים אורון: השאלה אם אתם שותפים לזה, אני לא בטוח.

חיים אורון: אם אלי סיני רוצים את פלמחים, ועד שלא יקבלו את פלמחים הם יהיו באוהלים ביד מרדכי, אל תצפו ממני לאמפתיה אליהם, כי פלמחים לא בתוך הסל שלי, התפשרנו על ניצנים.

חיים אורון: אבל אם זה התנאי, עד אז נשארים ביד מרדכי ולכן עושים עיר אוהלים, שיעשו עיר אוהלים.

חיים אורון: אני לא מבין בדיוק מה עצמונה רוצים.

חיים אורון: אם עצמונה רוצים יישוב בנגב, יש לכם פה כל ה"בעלי-בתים" שיתנו להם יישוב בנגב.

חיים אורון: לפי דעתי יתנו להם שלוש הצעות שמתוכן יבחרו אחת.

חיים אורון: לי לא נתנו את האופציה הזאת, אותי הכריחו ללכת למקום שאליו הלכנו כי כך היה מקובל אז בתנועות הנוער.

חיים אורון: אז בבקשה, שילכו לאחת מתוך ההצעות הללו, עם חקלאות, עם רפת שנשמרת במקום אחר, עם חממות, עם כל הדברים.

חיים אורון: אותו הדבר בזיקים, אותו הדבר בכרמיה, אותו הדבר במקומות אחרים.

חיים אורון: אם ימשיך עכשיו הפייט הזה - הוא היה על הגגות, הוא המשיך ביישובים, עכשיו הוא ממשיך כדי להוכיח שהמדינה דפוקה, שהמינהלת לא בסדר.

חיים אורון: יונתן יושב פה בשקט, אני יודע מה הוא חוטף בלי הפסקה, אני יודע מה האנשים האלה עשו בחודשים האחרונים, מה הם השקיעו בזה.

חיים אורון: אני יכול לספר לכם סיפור - לפני כניסת השבת אנחנו מדברים בטלפון.

חיים אורון: אני תמיד משאיר לו הודעה: אם אתה יכול, תחזור אליי לפני כניסת שבוע.

חיים אורון: וכל שבוע הייתי שומע מה קורה ואיזה מאמצים האנשים האלה עשו ולאן הם הלכו.

חיים אורון: אז אני מבין שעכשיו הם חוטפים על כל בעיה.

חיים אורון: בחיים שלי יצא לי כמה פעמים לקבל 100 עולים ביחד לקיבוץ - איזה בלגן היה עם כל מיני דברים.

חיים אורון: וזאת עלייה שכולם הסכימו אליה וכל המדינה התגייסה אליה.

חיים אורון: האם לאבנר שמעוני לא קרו אלף מקרים של בעיות שהזיזו ממלון למלון, בעיה שהיא מאוד כואבת, מאוד קשה.

חיים אורון: את זה להפוך היום לנושא?

חיים אורון: אם הרצון האמיתי הוא למצוא פתרון, ואם הרצון האמיתי הזה יתקלף מכל המרכיבים הפוליטיים - ובייגה בוודאי יגיד לי עוד פעם שאני תמים - אני חושב שיש לכם שותפים בוועדה הזאת, לפחות לדברים רציונליים.

חיים אורון: יישוב הנגב?

חיים אורון: שיתנו את התנאים שנותנים היום לכם לכל מי שרוצה לגור בקו אשקלון-קרית גת דרומה, לכל אחד מאיפה שהוא לא בא, לא רק מגוש קטיף.

חיים אורון: אחרת יקרה בנגב מה שקורה בו בשנים האחרונות.

חיים אורון: אבל זה ויכוח אחר, אני לא בטוח באיזה צד חלק מכם יהיו פה.

חיים אורון: אלה מהקואליציה שלא יושבים פה עכשיו, שכבר אינם פה, לא בטוח באיזה מקום הם יהיו כשאני אבוא להיאבק על הטבות לגליל ולנגב לא רק בגלל הפינוי, אלא משום שאני חושב שמדינת ישראל הזניחה את המקומות הללו על חשבון דברים אחרים.

חיים אורון: ועוד פעם אני מגיע לפוליטיקה, אז אני עוזב את הפוליטיקה.

חיים אורון: אנחנו שילמנו מחיר ענק על יש"ע, מחיר ענק, אבל אני עוזב את זה עכשיו, עכשיו יש סיכוי שיהיה אחרת.

חיים אורון: לבוא ולהגיד לנו: אתם רוצים לפרק את הקהילות שלנו כי אנחנו קהילה דתית - מי זה בראש שלו בכלל?

חיים אורון: מי מתעסק עם זה בכלל?

חיים אורון: שיהיה עוד מושב דתי ועוד קיבוץ דתי, ועוד יישוב קהילתי שרובו דתי.

חיים אורון: זה מה שמפריע לנו?

חיים אורון: אם יֵרד כל הקצף הפוליטי הזה, שאצל חלק מהאנשים הוא היה מהות העניין, ולא רצו לגמור הסכם לפני ה-17 באוגוסט בלילה, משום שהאמינו - חלק בתמימות וחלק כי פימפמו להם בראש להוציא את כל המסמכים של האנשים, ואבנר יודע על מה אני מדבר.

חיים אורון: היו שהתחננו: תנו לנו לזוז, אל תעיקו עלינו, מתפרקת לנו המשפחה.

חיים אורון: אז אמר לי מישהו: מה היית עושה אם היתה הקהילה מתנצרת, היית נותן לחלק מהאנשים להתנצר לבד או מחזיק אותם בפנים?

חיים אורון: זה מה שענה לי מישהו.

אברהם-בייגה שוחט: אני דווקא רוצה להתחיל במשפט כללי, כי אני מבין שמטרת הישיבה מלכתחילה, לאור ההצעות לסדר, היתה להוכיח ולהראות עד כמה המינהלת וממשלת ישראל טיפלו במצב הקשה הזה, שעליו אין מחלוקת, של גירוש אנשים מבתיהם - לתפיסתם, ככה הם רואים את זה, ואף אחד לא יכול לחלוק על הרגשות שלהם.

אברהם-בייגה שוחט: אני גם ידעתי את הדברים קודם, אבל אני חושב שהדברים שנאמרו כאן נתנו תמונה הפוכה לחלוטין מאותה מגמה שהיתה בכינוס הישיבה - הרצון להראות שממשלת ישראל לא נערכה כיאות, בתנאים הבלתי אפשריים שאין פרטנר שאיתו מדברים.

אברהם-בייגה שוחט: דרך אגב, חבר הכנסת אורון, הדיבורים על החממות והכסף של הגורם ההוא נעשו בשקט ובהסכמה מכיוון שהוא לא היה מעוגן בשום חוק ואם לא היו גומרים הוא היה הולך לעזאזל.

אברהם-בייגה שוחט: כל שאר הכספים נמצאים בתוך החוק, בהסכמים של ממשלת ישראל, ואפשר היה למשוך אותם, כולל הכסף של אלה שלא יצאו בזמן שיודעים שיקבלו אותו.

בנימין אלון: כי עשו את זה לשנתיים בכוונה.

אברהם-בייגה שוחט: זה כל ההבדל.

אברהם-בייגה שוחט: ראשית, אני מאוד שמח על ההסברים שניתנו פה, על התמונה שהובהרה.

אברהם-בייגה שוחט: גם אנחנו כחברי ועדה שהעבירו את החוק במליאת הכנסת, יודעים שמה שנעשה בחודשים האחרונים זה שכבות מעל החוק, והחוק בתפיסתו דיבר על דבר אחר.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו יודעים שהיה חלק קטן מאוד של הבג"ץ, שלמרות שאמר שהחוק סביר והגיוני וטוב, הוא עשה מספר תיקונים שעלו סכום מסוים של כסף, אבל בסופו של דבר לא החוק ולא הבג"ץ - -

צבי הנדל: הוא הפך את החוק על פניו.

אברהם-בייגה שוחט: לגבי ייחוד העילה זה נכון, אבל הוא לא הפך אותו בשום פרמטר אחר.

צבי הנדל: התחננתי לבטל את ייחוד העילה.

חיים אורון: כשתגיעו לפסק דין הראשון, יכול להיות שתברח מייחוד העילה.

צבי הנדל: אין דבר כזה.

צבי הנדל: אם אני מקבל בשביל להעביר דירה 17,000 שקל - -

אברהם-בייגה שוחט: זה היה יותר ממה שביקשת.

צבי הנדל: אתמול שילמתי צ'ק מהכיס שלי לחותן שלי - כי אין לו כסף מזומן והוא עוד לא הגיע למינהלת, באשמתו, הוא אשם כל הזמן - 50,000 שקל.

צבי הנדל: היו לו חמש מכולות להוציא, כל מכולה 5,500 פלוס מע"מ, והציוד נמצא במחסן, אין לו בית, אז במחסן הוא משלם 200 דולר לחודש על כל מכולה למשמרת.

צבי הנדל: שילמתי בשביל זה 50,000 שקל.

צבי הנדל: אתה חושב שבית המשפט לא ייתן לו את זה?

אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה להתווכח אתך בכלל.

אברהם-בייגה שוחט: יש בית משפט, הוא יחליט.

אילן כהן: המכולה היה פתרון דחק של החודש האחרון למי שלא רצה משאית.

אילן כהן: משאית לא עולה 50,000 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אני חוזר ואומר לאלה שחשבו שאפשר יהיה להמשיך לשפוך על המינהלת ועל עבודתה ועל מה שהיא עשתה דרך המלונות ודרך אלף ואחד דברים.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שמה שנעשה בתקופה הקצרה, גם בגלל חוסר שיתוף הפעולה שהוא לגיטימי מבחינת אלה שחשבו שהם לא רוצים לדבר, לא להגיש תביעת פיצויים, לא להגיד לאן הם הולכים, למעט אלה שכן עשו את הדברים האלה - אני חושב שלמינהלת מגיע אות כבוד בעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר שהשכבה הגדולה, שלפי דעתי תעלה מיליארד וחצי או 2 מיליארד שקל מעבר לחוק, רובה באה - לצערכם, אני יכול גם לא להסכים על חלק מהדברים - ממשרד ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: כולל הבנייה של הקרווילות שלא היו במסגרת החוק, כולל כל טווח הביניים של המלונות, שפעם ראשונה שמעתי שזה לשלושים יום - אז בסדר, עלה 70 מיליון שקל - ואלף ואחד דברים נוספים.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להעיר הערה קטנה לגבי מה שצבי הנדל אמר בעניין ניצן.

אברהם-בייגה שוחט: אני מסכים, חבר הכנסת הנדל אמר תמיד שלדעתו צריך ללכת ביחד כל הגוש, לשמור על מסגרת הגוש.

יעקב ליצמן: כולם חשבו כך.

אברהם-בייגה שוחט: אבל עניין ניצן בבסיסו בא בגלל האפשרות לפתח שם חקלאות.

אברהם-בייגה שוחט: אמרו שזה המקום שהוא אקוויוולנטי ביכולות החקלאיות שלו, באקלים ובקרקע למה שעושים בגוש ולכן הולכים לניצן.

אברהם-בייגה שוחט: ביום שדובר על ניצן, אני זוכר את יונתן מדבר על 500 מקומות באבן שמואל, שזה לא כל כך בדרום, על-יד קרית גת, יישוב דתי, עם קרקעות אין-סופיות גם לבנייה וגם לחקלאות, והוא קיבל על זה תשובה שלילית.

בנימין אלון: אין שם חקלאות.

אברהם-בייגה שוחט: הדברים נאמרו, אנחנו יודעים איפה היינו.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני חושב שנעשה הרבה, והגיעו לדברים שבחלקם הם מעל ומעבר.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים עם 900 פתרונות זמניים שחלקם הופכים אחרי כן לשמחתי לפתרונות קבע, שזה כמובן הדבר הכי טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אם זה מסביב הקהילה, זה בוודאי טוב.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו נמצאים במסלול שבו נותרת בעיה מסוימת עם קבוצה של כמה מאות, אני לא יודע כמה מאות משפחות לא נמצאות במסגרת הזאת, אבל זה יכול להיות 300-400 משפחות שיש איתן בעיה, שבעצם צריכות או להיכנס למסגרת החוק - -

צבי הנדל: אם זה מפוזר, אין פתרונות.

אברהם-בייגה שוחט: אשקלון, למשל, זה לא עונה על הבעיה של ההתיישבות הקהילתית, אלא נותן יכולת למצוא מקום לתקופה מסוימת של שנה או שנה וחצי, כי הרי לפתרונות הקבע יש ספקטרום אדיר.

אברהם-בייגה שוחט: מי שמחבר, רק באזור ניצן-אשקלון ותוכנית "הבננה", את 450 המגרשים בניצן ואת 500 המגרשים בגולף ואת 1,000 המגרשים במתחם הצפוני או הבנייה שאפשר לעשות שם, יודע שאם מנכים את אותם גורמים שכבר סיכמו על מקומות, שזה כמה מאות - יש יד בנימין, חפץ חיים, מבקיעים, בת אדר ויד חנה - -

צבי הנדל: יד בנימין זה זמני.

אילן כהן: לישיבה של הרב טל זה קבוע.

אברהם-בייגה שוחט: - - ובוסתן הגליל שהולך להיות קבוע, ועין צורים שהולך להיות קבוע, ומגן שאול, ובתענכים 15 משפחות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו רואים שחלק גדול, לא כולם, מצאו את פתרונם.

אברהם-בייגה שוחט: לגבי פתרון הקבע, אם יש קבוצות שיגידו "אנחנו הולכים ליבול, הולכים לנגב", אני מניח שממשלת ישראל תצא מכליה כדי לעזור.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא בטוח במאה אחוז אם ממשלת ישראל יכולה להבטיח - מעבר ל-900 שרואים להם פתרון זמני, שהוא קיים וברובו הושקע כסף, חלקו מאוכלס - אני לא בטוח שאפשר לומר שכל קבוצה של לפחות 20 משפחות מתחייבים לתת לה פתרון זמני.

אברהם-בייגה שוחט: אשמח אם זה יהיה כך.

אילן כהן: זה אפשרי, לא במקומות כמו בתל אביב.

אברהם-בייגה שוחט: בוודאי, אנחנו לא מדברים על זה.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד לכם: אל תיכנעו בעניין של אותה קבוצה שרוצה את הקרקע בפלמחים.

אברהם-בייגה שוחט: אם תיכנעו פעם אחת, לא תוכלו לעמוד בפרץ כלפי שום קבוצה שתרצה, ובצדק, אלף ואחת תביעות אבסורדיות.

חיים אורון: למרות שקיבוץ פלמחים רוצה את זה.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות.

אברהם-בייגה שוחט: אני חושב שבנושא החקלאות ממשלת ישראל הלכה מעל ומעבר בתחום הפתרונות.

צבי הנדל: באמת, הכל תיאורטי.

צבי הנדל: אין עונה, העונה כבר התחילה.

צבי הנדל: גם אם הייתי חותם, אין חממות.

אברהם-בייגה שוחט: אני מדבר על כך שלכל חקלאי ממשלת ישראל - יוסי ישי כבר הלך - -

צבי הנדל: גם הוא בחור מצוין.

אברהם-בייגה שוחט: ממשלת ישראל מוכנה לתת שטח חקלאי מפותח עם אמצעי ייצור כשהמדינה שמה בתוכו 120 אלף דולר, 3,000 דולר לדונם, בשעה שהפיצוי החקלאי על פי החוק עבור הקרקע הוא רק 30 אלף דולר ולא 120 אלף.

אברהם-בייגה שוחט: המחיר של הקרקע בניצן הוא לא 50 אלף דולר, הוא ככל הנראה יותר גבוה.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא נכנס לכל הדברים האלה.

אברהם-בייגה שוחט: הוחלט, יתנו, צריך לטפל באנשים - אני לא אומר שלא.

אברהם-בייגה שוחט: אבל רבותיי, אי אפשר להציג את הפעולה שנעשתה, אפילו אם יש צורך פוליטי מצד חלק מהאנשים לעשות את זה - -

צבי הנדל: אפשר היה לחכות עם הגירוש עד שהפתרונות יהיו יותר מסודרים.

צבי הנדל: זה שבעתיד יהיו פתרונות, אני בטוח.

אברהם-בייגה שוחט: זה ויכוח עקרוני, שכל אחד מאיתנו יודע שההחלטה - -

צבי הנדל: יש בעיה של שנת בחירות ויש בעיה של גיל של ראש הממשלה.

אברהם-בייגה שוחט: ההחלטה הזאת היא על הר געש פוליטי גדול מאוד, ודחייה בוודאי היתה יכולה - עזוב את העניין אם אני חושב שהיה צריך לעשות בחירות או לא.

בנימין אלון: חיים אורון לא היה מוּנע מפוליטיקה?

בנימין אלון: זה לא פוליטי?

אברהם-בייגה שוחט: זה בסדר, זאת החלטה פוליטית.

בנימין אלון: כל הפוליטיקה היא רק אצלנו?

חיים אורון: העיתוי של ההחלטה הוא פוליטי.

יעקב ליצמן: יונתן בשיא, בבקשה.

יונתן בשיא: מאחר שאני חייב ללכת ורוב הדברים כבר נאמרו, אני לומר רק כמה משפטים.

יונתן בשיא: אני מצטער על משפט אחד בדברים שצבי הנדל אמר ביחס למינהלת סל"ע.

אברהם-בייגה שוחט: דבר בקול רם, בבקשה.

יונתן בשיא: אני מדבר הכי גבוה שאני יכול יחסית לאין ספור השעות שאני עובד ואין ספור הטלפונים שאני עושה כל יום והגרון שלי שנגמר, אני מתנצל.

יונתן בשיא: אני חושב שהדברים שצבי הנדל אמר הם נכונים, לכן אני מצטער על המשפט האחד שהוא אמר לגבי מינהלת סל"ע.

יונתן בשיא: אני רוצה לומר שמינהלת סל"ע תעשה כל אשר לאל ידה על מנת שהקהילות תישארנה והצבר של הקהילות ביחד יישאר כאזור דומה ככל האפשר למה שהיה בגוש קטיף קודם.

בנימין אלון: לא עשיתם את זה עד עכשיו.

יונתן בשיא: אנחנו עסקנו במשך כל הזמן, ונעסוק בכך גם מהיום ולהבא.

יונתן בשיא: אם באמת אנשי גוש קטיף ירצו שאבנר שמעוני ואיציק איליה יהיו הנציגים שלהם גם בהמשך, ברצון נשב איתם אילן ואנוכי, גם בשבוע הבא, על כל דבר שהם רוצים.

בנימין אלון: למה שלא תיתנו לאיציק איליה לקבל משכורת מהמינהלת במקום אחד מכם?

בנימין אלון: הוא מכיר האנשים -

דקלה כהן: לאנשים יש אמון בו.

בנימין אלון: לאנשים יש אמון בו.

בנימין אלון: אתם לא הצלחתם, אנשים לא מאמינים לכם.

בנימין אלון: זה לא עניין אישי, יונתן.

בנימין אלון: איציק איליה מכיר את האנשים, הוא חי איתם.

בנימין אלון: תנו לו משכורת, שהוא יהיה במינהלת.

בנימין אלון: זה מה שאתם צריכים לעשות.

בנימין אלון: לא שומרים פה על כבוד של אף אחד.

בנימין אלון: לתושבים אין אמון במינהלת.

בנימין אלון: אדם מובטל מעבודתו עכשיו, שיעשה את העבודה.

בנימין אלון: הוא מכיר את כל המזכירויות, מכיר את כל היישובים.

אילן כהן: עם כל הכבוד, אנחנו נשמח לשתף אנשים, הם גם יודעים שפניתי אליהם ואמרתי שנשמח לשתף.

אילן כהן: אבל עם כל הכבוד, לא אתם תקבעו מי תהיה מינהלת סלע ומי מייצג את הממשלה.

בנימין אלון: תמשיכו, אבל אל תבכו אחרי כן שהמתיישבים מרגישים שהמינהלת היא כישלון.

בנימין אלון: לא המצאתי את זה, כך כולם אומרים.

אילן כהן: אני רוצה להגיד משהו חשוב.

אילן כהן: נאמרו פה דברים על העתיד.

אילן כהן: שים לב לדבר מעניין - חבר הכנסת הנדל אמר דבר שאני מכבד אותו: נשכח את העבר, בוא נלך לעתיד.

בנימין אלון: הוא לא אמר נשכח.

צבי הנדל: על זה נעשה ועדת חקירה.

בנימין אלון: לא נשכח ולא נסלח.

אילן כהן: גם טלו קורה מבין עיניכם.

אילן כהן: אני רק שואל שאלה אחת - איך אתם מדברים על העתיד ואתם ממשיכים עם השנאה הזאת של העבר?

בנימין אלון: שנאה?

בנימין אלון: קח מישהו שאיתו אפשר לעבוד.

אילן כהן: אתה ממשיך עם השנאה והכעס.

אילן כהן: כך לא באים לדיאלוג.

אילן כהן: דיאלוג עושים בין שני צדדים, לא בין צד אחד.

יונתן בשיא: אני חוזר לנקודה שבה הפסקתי לפני קריאת הביניים של חבר הכנסת אלון.

יונתן בשיא: בסך הכל הדברים כפי שנאמרו על-ידי חבר הכנסת הנדל מקובלים עלינו מאוד.

יונתן בשיא: אם אכן גם אנשי גוש קטיף, חבל עזה, יראו באבנר שמעוני ובאיציק איליה ובאחרים הנציגים שלהם גם להמשך, אנחנו ברצון רב ננהל איתם את כל הדיאלוג לגבי כל המקומות האלטרנטיביים שעומדים על הפרק כרגע.

יונתן בשיא: אני יודע שיש עדיין מספר יישובים, לפחות ארבעה מתוכם, שעוד לא החליטו לאן הם רוצים ללכת, אנחנו נמצאים בקשר עם כולם.

יונתן בשיא: חבר הכנסת אלון, אני מתנצל אבל אני אישית נמצא בקשר עם כולם, ואני שומע מהאנשים מהיישובים השונים שאומרים לשמחתי במפגשים או בטלפונים אחד על אחד דברים שונים ממה שאתה שומע - את ההתלבטויות שלהם, וזה דבר לגיטימי מאוד.

צבי הנדל: אמרתי - זה ייקח שבועיים.

יונתן בשיא: אני לא חושב שיש לנו זכות לפרוס פה את ההתלבטויות שלהם, אני חושב שזה לא יהיה יאה כלפיהם.

יונתן בשיא: גם אתמול בלילה הם ישבו ודנו, והם משתפים אותנו בהתלבטויות שלהם, וזה דבר לגיטימי.

יונתן בשיא: אם הם ירצחו ללכת לאזור יער יתיר או לאזור הנגב במקום ליד נתיבות או ליד שדרות -

חיים אורון: יער יתיר תפוס, זה שלי...

דקלה כהן: לא תסכים שנהיה שכנים שלך?

אברהם-בייגה שוחט: יעיר יתיר זה של ערד.

חיים אורון: אני לא רב עם בייגה.

חיים אורון: גמרנו, זה של ערד...

יונתן בשיא: אנחנו נהיה שם כדי לסייע להם בכל מקום שעליו הם יחליטו - או כיישוב בודד, או כארבעה יישובים יחד שיוכלו ללכת אליהם גם אחר כך, עם מוסדות חינוך משותפים, או כמערכת שלמה גדולה.

יונתן בשיא: אני רוצה לומר, לפחות בשביל ההיסטוריה, אתם הרי יודעים שכל אחד זוכר את ההיסטוריה בצורה שונה.

יונתן בשיא: אני לפחות זוכר שלפני ארבעה או חמישה חודשים יצאתי בהכרזה שאנחנו רוכשים את היישוב ניצן על מנת שיהווה את הגרעין לנווה דקלים העתידית.

יונתן בשיא: אני יכול לגלות כאן שזה נעשה אחרי שהתייעצתי עם כמה מראשי הגוש ואני גם זוכר את הקיתונות שחטפנו.

יונתן בשיא: לפני עשרה ימים בפעם הראשונה שמעתי מהוועד של נווה דקלים "רוצה אני".

יונתן בשיא: אני יודע מה היתה אומרת ועדת הכספים לו הדבר הזה היה מתברר כ"פלופ" ו-42 מיליון שקל - הנה מספר שעלה לנו היישוב הזה - היה מתברר כהוצאה תקציבית שירדה לטמיון.

צבי הנדל: היינו קולטים שם עולים, מה יש?

יצחק כהן: חסרי דיור.

יונתן בשיא: אני רוצה לומר משפט אחד - אנחנו, מינהלת סל"ע, משרד ראש הממשלה, נמצאים כאן בשביל לסייע.

יונתן בשיא: כל מה שתרצו, אנחנו לשירותכם.

יונתן בשיא: ואני מתנצל שאני חייב ללכת.

ראובן ריבלין: באתי לומר לכם שרבים מתושבי הארץ הזאת טילפנו אליי והם צופים בדיון הזה, והם ביקשו להדגיש את רצינותו של הדיון ואת ההתייחסות העניינית מצד כל הצדדים, בתקווה שנמצא את הדרכים כדי - אפילו לפנים משורת הדין - לעשות שיהיה דבר שיביא לפתרונות למצוקה.

ראובן ריבלין: זה מלבד ההתייחסות לאירוע עצמו, שלא כאן המקום להרחיב את הדיבור.

ראובן ריבלין: אני מביא את הברכה של כל אזרחי ישראל, היו עשרות אם לא יותר ממאה התייחסויות לישיבה, ואני מברך אותך, אדוני היושב ראש.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: עו"ד מירון, בבקשה.

יצחק מירון: אני רוצה לנסות להגיב מהצד של המתיישבים על חלק מהדברים שנאמרו כאן.

יצחק מירון: קודם כל, בנושא פתרונות זמניים - גם אם יש כ-900 פתרונות, ולפחות בשיחות שהיו לי אני לא מכיר את כל 900 הפתרונות, אבל בהנחה שיש 900 פתרונות עדיין חסרים פתרונות לזמני.

יצחק מירון: אני רוצה לומר שני דברים בקשר לנושא הזה.

יצחק מירון: הממשלה החליטה על הזמנת הקרווילות בסוף חודש אפריל, חודשיים אחרי שהיה הדיון בכנסת.

יצחק מירון: עד סוף חודש מאי היתה הזמנת קרווילות, ב-31 במאי אמרה הממשלה בכנסת שמעבר ל-320 הקרווילות שהיא הזמינה, לא יזמינו יותר קרווילות גם אם אנשים יבקשו.

יצחק מירון: נכון שלאחר מכן הממשלה פתחה את זה, הדבר מופיע גם בהחלטת בית המשפט העליון מ-1 ביוני בבקשה שלנו לצו ביניים.

יצחק מירון: הנשיא אהרון ברק ניסה לשכנע את המדינה להאריך את הזמן והיה סירוב.

יצחק מירון: אלה העובדות לגבי הקרווילות.

יצחק מירון: דבר שני, מי שיודע שיש 1,500 או 1,600 משפחות שצריכות פתרון, ויודע שכמעט כולן רוצות את הפתרון הקהילתי ויודע שהממשלה צריכה לעודד פתרון קהילתי, מבין שגם אם יהיו 900 פתרונות עדיין חסרים פתרונות.

יעקב ליצמן: האם זה נכון שחלק מהאנשים לא רוצים דווקא קהילתי אלא רוצים בנפרד?

יצחק מירון: ראינו שיש 56 משפחות שלקחו את הדירות השכורות.

יצחק מירון: מעבר לזה, להערכתי יש כ-100-200 משפחות שלקחו את הכסף ולא צריכות פתרון הקהילתי, או לפחות השתמשו בו כהבנתן.

יצחק מירון: אני מדבר על הצורך, אני גם יכול לתת לכם בכל יישוב את התמונה המדויקת ככל שאני יודע.

יצחק מירון: הבעיה מתחילה בזה שאם היום מוכנות כ-400 קרווילות - צריך להבחין בין קרווילות שהן בשלבי בנייה והזמנה ובין כאלה שהן מוכנות - אם היום מוכנות כ-400 קרווילות, אפילו קצת פחות, חלקן ממש בשלבי סיום בימים אלה ובגלל זה חלק מהאנשים עדיין במלונות, פירושו של דבר שלמשך תקופה של בין חודש לארבעה מהיום, גם אם יקנו לכולם קרווילות, עדיין צריך פתרונות לקרוב ל-1,000 משפחות.

יצחק מירון: גם אם ימצאו להם פתרון לזמני - אנחנו מדברים על בתי מלון או פתרון אחר, וכרגע אני לא יודע על פתרון אחר - לתקופה של עד ארבעה חודשים.

יצחק מירון: ממשלת ישראל הזמינה 1,000 חדרי מלון עד לפני שבועיים.

יצחק מירון: בכל המודעות שהיו - "לכל מתיישב יש פתרון" - כתוב במפורש: יש אלף חדרי מלון.

יצחק מירון: לפני שבועיים הבינה הממשלה שחסרים לה חדרים והתחילו לעבוד בקדחתנות, והזמינו עוד 1,700 חדרי מלון - שתבינו את הפרופורציות - שהתחילו להזמין אותם לפני שבועיים.

יצחק מירון: באותה הזדמנות הבינו שלנווה דקלים אין פתרון באשקלון; היו חמישה בתי מלון באשקלון, מהם שלושה באשקלון כולל כפר הנופש ושניים בבאר שבע.

יצחק מירון: ואז, כדי למצוא פתרון לנווה דקלים, התחילו לחפש מלונות באשקלון, חיפוש המלונות באשקלון נעשה תוך כדי תנועה, אני חייב להגיד במאמץ גדול של המינהלת - לא ברוע לב, באמת נעשה מאמץ, רק שזה אוגוסט ובאמת היה קשה למצוא בתי מלון.

יצחק מירון: כל שעה היו עוד מלונות, היישוב נווה דקלים נערך לקראתם.

יצחק מירון: ככל שקיבלו בתי מלון, למרות שזה פתרון רע מאוד וזה פיצול של נווה דקלים, הם נערכו לקראתם והתחילו לשבץ את האנשים.

יצחק מירון: והיו תקלות.

יצחק מירון: ברור שאם מזמינים את כל הדברים בשבוע האחרון, יש תקלות.

יצחק מירון: ושוב, המינהלת השתדלה בימים האלה, גם משרד ראש הממשלה\

יצחק מירון: באמת אנשים עבדו שם ככל יכולתם.

יצחק מירון: אבל אם שלחו אנשים למלון פארק פלאזה בירושלים ובאמצע הדרך הודיעו להם שהמלון מבוטל, אז ברור שהיתה בעיה.

יצחק מירון: והיו מלונות שלא היו מוכנים, והיו מלונות ששכחו להגיד להם שצריך פנסיון מלא.

יצחק מירון: אני לא בטענה על כך שהיו חריקות, כי זה אנושי שיהיו חריקות.

יצחק מירון: אני רק אומר דבר אחד - אם המדינה היתה נערכת בזמן שהיא התחילה להכין אגפים חדשים בבתי הסוהר לאלה שיתנגדו לפינוי, אם באותו זמן היא היתה מכינה גם פתרונות לאנשים; אם את אותה כמות אנשים - לא 50 אלף חיילים שהיא הכינה לצורך הפינוי, אם באותו זמן שהכינו את המחנות לחיילים היו מכינים כך, לא היו מגיעים למצב הזה.

יצחק מירון: מאותו רגע שאילן כהן נכנס לתמונה, אני יודע שהושקעו הרבה מאמצים, יש לי גם הרבה ביקורת ואני לא אחסוך אותה, אבל בסך הכל ההכנה של הדברים האלה התחילה מאוד מאוחר ולכן היו התקלות.

יצחק מירון: התקלה העיקרית - אני כרגע מדבר עם הפנים לעתיד, וכל אחד שלא רואה את זה פשוט עיוור - חייבים היום להזמין לכל אלה שאין להם פתרון את חדרי המלון, אנחנו לא מדברים על שלושים יום - -

יעקב ליצמן: הציעו להם מקומות, הבעיה שחלקם מסרבים.

יצחק מירון: זה לא כך.

יצחק מירון: כל השבוע שעבר, למרות שעזבתי את עבודתי המשפטית, ישבתי מול שולי לוי במינהלת כדי לעזור לשבץ אנשים בבתי מלון.

יצחק מירון: אילולא היו שישה יישובים מגיעים למדרשות ולאולפנות, לא היה מקום.

יצחק מירון: לחלק מהאנשים היה מקום בבתי מלון באילת, בים המלח, בטבריה.

יעקב ליצמן: אילן כהן אמר שביקשו את ים המלח.

יצחק מירון: זה לא נכון.

יצחק מירון: כולם רצו קרוב לאשקלון.

יצחק מירון: באשקלון שכרו רק שלושה בתי מלון.

יצחק מירון: אפילו בתי המלון הגדולים באשקלון כמו גני דן והולידיי אין לא הוזמנו מלכתחילה.

יצחק מירון: הממשלה לא הזמינה לפני ארבעה-חמישה חודשים כשעוד אפשר היה להזמין אותם, הזמינו רק בבתי מלון שרובם שלושה כוכבים, אני לא מדבר על מלון המלך שאול שאנשים שהגיעו אליו ברחו ונדמה לי שגם משרד הבריאות לא אישר אותו.

צביה שמעון: אחר כך הוא אישר.

צבי הנדל: כמו שאתה דיברת על העבר, אילן, והשמצת את המתיישבים שלא שיתפו פעולה, תן גם לבן-אדם שניהל בשמנו את כל המערכה הזאת - להשמיע שתי דקות.

יצחק מירון: ישבתי על הרבה יישובים, יישוב-יישוב, מול שולי לוי.

יצחק מירון: שוב אני אומר - המינהלת אמרה: כל מלון שנשיג, ניתן לכם.

יצחק מירון: אבל אמרו לי אנשים: אנחנו לא מוכנים להגיע לים המלח, אנחנו לא מחפשים כעת מלון בשביל נופש, מה שאנחנו צריכים זה לארגן את כל הדברים שלנו אחרי מה שיקרה.

יצחק מירון: אתן דוגמא.

יצחק מירון: את מלון נווה אילן נתנו ל-47 משפחות מגדיד.

יצחק מירון: משרד ראש הממשלה הודיע להם: יש לכם 85 חדרים.

יצחק מירון: הם הגיעו למלון, אמרו להם: יש 60 חדרים בלבד, וגם הם לא פנויים.

יצחק מירון: עד היום אין 60 חדרים.

יצחק מירון: הקבוצה מגדיד, שנמצאת עכשיו בנווה אילן מיועדת להמשיך למשואות יצחק - -

קריאה: לכמה מהם יש קרווילות?

יצחק מירון: מכל אלה, 47 משפחות, לאף אחד אין קרווילה.

יצחק מירון: הקבוצה של גדיד שיש לה קרווילות, היא לא זאת.

יצחק מירון: הקבוצה של גדיד שיש לה קרווילות מיוצגת על-ידי עו"ד שוקי חורש.

צבי הנדל: הם כבר בקרווילות.

יצחק מירון: אני יכול לתת רשימה שמית של כל המשפחות מגדיד שנמצאות בנווה אילן.

יצחק מירון: היו להם רק 60 חדרים.

יעקב ליצמן: איפה הבעיה הגדולה?

יצחק מירון: עכשיו אתייחס לעתיד.

יצחק מירון: זה שהיו בעיות לילה אחד או שניים, זה לא נעים אבל חבל על הזמן לדון בזה.

יצחק מירון: צריך לשבת על הפתרונות הזמניים, ותיכף אגיע לבעיות העיקריות בהם.

יצחק מירון: לגבי הפתרונות המיידיים, בתי המלון - צריך היום לסגור חדרים בבתי מלון כי יש בעיה גדולה מאוד, יש קבוצה גדולה של בתי מלון שיצטרכו אותם לשלושה-ארבעה חודשים.

יצחק מירון: באמצע יש תקופת חגים, שהמלונות מוזמנים, ויש שבתות שמוזמנות.

יצחק מירון: בחלק מבתי המלון אמרו לנו: אם הממשלה תטפל בזה היום, נוכל לנסות להזיז קבוצות.

יצחק מירון: ככל שיתקרב התאריך, יהיה קשה לבטל חדרים ולהזיז הזמנות.

יצחק מירון: לפי הערכתי - זה תלוי בפתרונות הזמניים - צריך פתרונות מיידים לכ-800-900 משפחות.

יצחק מירון: אני מדבר עכשיו על הפתרון המיידי, לא הפתרון הזמני לשנה-שנתיים.

נסים דהן: יש 900 חדרים ריקים בבתי מלון למשך חודש.

יצחק מירון: זה לא פותר את הבעיה, אדם לא יכול להיות בזמן אחד בשני מקומות.

יצחק מירון: אתן דוגמא - כל כמות החדרים באשקלון לא תספיק לפתור את הבעיה של אלה שצריכים לשלושה-ארבעה חודשים מלון באזור אשקלון.

יצחק מירון: ייתכן שיהיו ישובים שיצטרכו מלונות במקומות אחרים, כמו בעוטף ירושלים ובירושלים.

יצחק מירון: אם כל נווה דקלים יעברו לאשקלון, תהיה בעיה ליישובים כמו קטיף ואחרים שאין להם עדיין שום פתרון.

יצחק מירון: אם נווה דקלים יחליטו להישאר ב-600-700 חדרים שהיום יש להם בירושלים, זה אומר מ-1 בספטמבר בתי ספר, זה אומר מציאת פתרונות תעסוקה ופתרונות אחרים.

יצחק מירון: כל האולפנות ששישה יישובים יושבים בהן, זה מקסימום עד תחילת או אמצע ספטמבר.

יצחק מירון: מאותו רגע יצטרכו למצוא לכל האנשים האלה פתרון חלופי, הם לא יוכלו להיות במוסדות החינוך שהם יושבים בהם.

יצחק מירון: המקום היחיד שהוא יוצא דופן בעניין הזה, הוא המכללה של אריאל, שהיא פנויה עד אמצע אוקטובר, אולי אפילו כמה ימים אחרי כן.

יצחק מירון: כרגע יושבים שם אנשי נצרים.

יצחק מירון: אם יישוב נצרים יקבל את בית הדירות באשקלון, אז לנצרים יהיה פתרון.

יצחק מירון: אם כפר דרום יקבל את בית הדירות השני באשקלון, גם לכפר דרום יהיה פתרון.

יצחק מירון: כל שאר היישובים שצריכים פתרונות זמניים, אין להם הפתרונות האלה.

יצחק מירון: במקרה הטוב ביותר, גם לגבי נצרים וכפר דרום מדובר על חודש או חודש וחצי עד שיוכלו לעבור.

יצחק מירון: לגבי שאר הפתרונות, מדובר על תקופה יותר ארוכה, יכול להיות שחלק מהקרווילות בניצן, שמדברים עליהן במינהלת, יהיו מוכנות עוד מעט.

יצחק מירון: אני רוצה לעבור לנושא הזמני, כי הוא יותר חשוב.

יצחק מירון: מהזמני ייגזר נושא המלונות.

יצחק מירון: אני הייתי זה שבחודש אפריל ניהלתי משא ומתן עם המינהלת, ואמרו לי: אנחנו מציעים לכם 300 דירות בשפיר.

אילן כהן: התוכנית היתה ל-600.

יצחק מירון: ואחר כך היתה 300.

יצחק מירון: אחר כך אתה יודע שהיתה שם בעיה עם העפר שהיה צריך למלא.

יצחק מירון: לא אבזבז רבע שעה - -

אילן כהן: התשובה היתה שרוח רפאים לא תיכנס לשם.

יצחק מירון: הביטוי היה אחר.

יצחק מירון: אמרתי לכם:

יצחק מירון: אם אתם לא רוצים שזה יישאר מקומות רפאים, התושבים רוצים שאתם תשימו את הקרוונים על מגרש הקבע.

אילן כהן: רק בניצנים.

אילן כהן: אני אמרתי לכם שאפשר לתת שדות וקהילה ומקווה ובית כנסת.

אילן כהן: אמרתם לי: רק ניצנים, כדי להכריח את הממשלה לבנות את ניצנים.

צבי הנדל: נכון.

אילן כהן: אז תגידו את האמת.

צבי הנדל: אמרתי את זה.

אילן כהן: אפשר היה פתרון לכל נווה דקלים.

אילן כהן: בואו נגיד את האמת.

אבשלום וילן: עו"ד מירון, אולי תדבר על העתיד.

יעקב ליצמן: אבו, אל תפריע.

יעקב ליצמן: הבטחתי לו לדבר.

יצחק מירון: אני מדבר על העתיד, אני מכיר כמעט כל ישוב עם הפתרון שלו.

יצחק מירון: לגבי העתיד, החל מחודש מאי, כאשר הממשלה סירבה לקבל את הפתרון שביקשנו על מגרש הקבע, פניתי - כולל בפנייה לבג"ץ - וביקשתי שיאפשרו לכל אדם לפחות את הפתרון של הקרווילות.

יצחק מירון: הקרווילות זה פתרון גרוע מאוד בעיניי, ועוד מעט אסביר את הכשלים שלו אם אוכל, אבל במצב שנוצר ביקשתי לפחות לתת לבני-אדם את הפתרון של הקרווילות כדי לשמור על הנושא הקהילתי.

יצחק מירון: מה שאמרתי לאילן היה בחודש אפריל; תבינו, אנחנו מדברים בסך-הכל על שלושה-ארבעה חודשים.

יצחק מירון: בחודש מאי ביקשתי בכתובים: תזמינו קרווילות.

יצחק מירון: לפני חודש שלחתי מכתב למשרד ראש הממשלה וביקשתי פעם נוספת, אמרתי: אם לא תזמינו קרווילות, זה ידחה לכולם את המועד.

יצחק מירון: אני, כמתנגד לקרווילות, אמרתי: כרגע, אם זה מה שהממשלה מציע, אתם חייבים לתת את הפתרון הזה כי אין פתרון קהילתי אחר.

יצחק מירון: אמרו לי: לא, אנשים ייקחו את הדירות, יש לנו מאגר של 850 דירות ברחבי מדינת ישראל.

יצחק מירון: אמרתי להם: אם אתם שולחים ל-17 דירות בירוחם, 15 באופקים ועוד בכל מיני מושבים, הרסתם את הקהילה.

יצחק מירון: אדם שיֵשב שנתיים שם, לא יחזור ליישוב אחר.

יצחק מירון: הוא ימצא עבודה, ישלח את האנשים לבית הספר ויישאר שם.

יצחק מירון: חייבים להגן על הקהילות.

יצחק מירון: לא אמרו לי "אנחנו נגד הקהילות", אמרו לי: הממשלה לא תזמין קרווילות חדשות.

יצחק מירון: לפני שלושה שבועות הסכימה הממשלה להזמין ביישוב הראשון שהיא פתחה אותו - גני טל - קרווילות חדשות.

יצחק מירון: ברגע שהיא פתחה את גני טל, פניתי שוב וביקשתי: תזמינו קרווילות ליישובים נוספים.

יצחק מירון: דיברתי על שני יישובים - משואות יצחק ועין צורים.

יצחק מירון: אמרו לי: רק יישובים שיתחייבו שהם יהיו שם גם בקבע, לזמני אנחנו לא נותנים יותר קרווילות.

צבי הנדל: הם לא התחייבו על קבע.

יצחק מירון: אמרתי להם: אתם עושים שגיאה, אתם הורסים גם את הפתרון בניצן.

יצחק מירון: כי אם אתם לא נותנים היום לאנשים קרווילות ואתם דורשים מהם שיתחייבו לפתרון קבע במשואות יצחק ובעין צורים, לא יהיה פתרון אחר גם בניצן; רק אם הם יהיו באופן זמני במשואות יצחק, יש סיכויים שהם יעברו.

יצחק מירון: אמרו לי: זה העיקרון, לא ניתן קרווילות אם לא יהיה שם קבע.

יצחק מירון: לפני שבועיים ישבתי עם יונתן בשיא אצל נשיא המדינה שביקש מאיתנו לנסות להגיע לפתרון בעניין נצר חזני, ושם דובר על עין צורים.

יצחק מירון: אמר יונתן: לא ניתן לכם שם זמני, אבל אם אתם רוצים קבע - אני מוכן ללכת על זה.

יצחק מירון: באמת התחילו - ואני אומר זאת לזכותם - שהתחילו לרוץ עם התכנון של עין צורים.

יצחק מירון: אבל גם בעין צורים אם לא יהיה פתרון - דרך אגב, מר אבואב, הזכרת קודם ארבעים קרווילות.

יצחק מירון: אני מקווה שאתם לא עובדים על ארבעים קרווילות כי הבקשה היא לכמות יותר גדולה של משפחות מנצר חזני.

אילן כהן: עין צורים מנסים עכשיו לתת להם את בית ההארחה.

יצחק מירון: אני כתבתי מכתב בשם נווה דקלים, בשם נצר חזני, אליך אילן, לפני שלושה וחצי שבועות.

יצחק מירון: אמרתי: בואו תדברו איתי.

יצחק מירון: אני לא אומר שהוא לא מדבר עם יוסי נוימן, אני לא אומר שהוא לא מדבר עם ליאור כלפא, אני מדבר על כך שאין משא ומתן מסודר.

יצחק מירון: הגשנו בקשה, כולל מכתב שכתבתי לראש הממשלה לפני חודשיים וחצי - הכל מופיע בכתובים - ובו אמרתי: אני רץ אחרי אנשי המינהלת; קיבלתי תשובה מהיועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה: עד שלא תשנו את דעתכם, אין לנו מה להיפגש אתכם.

יצחק מירון: אני רוצה להגיד דבר אחד.

יצחק מירון: כל יום שהפתרון הזמני נדחה, ישבו יותר ימים בבתי מלון.

יצחק מירון: נכון שיש ישובים שלא נתנו את הפתרון שלהם לקבע, כמו עצמונה.

יצחק מירון: נכון שיש בעיות שלא אלאה אתכם בהן, כי הוועדה הזאת לא צריכה להיכנס לכל הדברים.

יצחק מירון: אבל יש אפשרות לקדם את הדברים, עבר שבוע מהיום שהאנשים הראשונים יצאו מהשטח.

יצחק מירון: בינתיים לא התקדמו הפתרונות הזמניים.

יצחק מירון: אני מתחנן ומבקש לעשות את הדברים האלה, אני מוכן לשבת ב-12:00 בלילה, לפחות במקומותש אני מטפל בהם, כל היישובים יהיו מוכנים לבוא בכל שעה משעות היממה - אני יודע שאילן עובד עד 12:00 בלילה ואולי גם אחרי כן - אנחנו לרשותכם, אבל שאף אחד לא יגיד לנו פוליטיקה.

צבי הנדל: וגם לא לשלול פתרונות כמו בסיס זיקים.

יצחק מירון: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד הוא לגבי אלי סיני.

יצחק מירון: יש לי המון תשובות למה שאמרו חברי הכנסת, אני בכוונה רוצה לדבר רק על פתרונות לעתיד.

יצחק מירון: לאלי סיני יש בעיה, חלק מהאנשים ביישוב הזה נעקרו כבר פעמיים.

יצחק מירון: כשהם הגיעו לאלי סיני הבטיחו להם: מכאן לא תיעקרו לעולם.

יצחק מירון: עקרו אותם פעם שנייה.

יצחק מירון: מה הם מבקשים?

יצחק מירון: הם אומרים: היינו על גבול הקו הירוק, יישוב לחוף הים.

יצחק מירון: אנחנו מבקשים מכם שהממשלה תמצא לנו מקום על שפת הים, אותו הדבר שהיה לנו.

יצחק מירון: זה כל מה שמבקשת הקבוצה הנוראית של שריתה מעוז.

אילן כהן: היא מבקשת יישוב עצמאי כקהילה, על שפת הים.

אילן כהן: יישוב של שלושים משפחות על שפת הים.

יצחק מירון: הם לא שלושים משפחות, הם יותר.

יולי תמיר: טוב שלא רוצים בהר סוף.

אילן כהן: הצעתי להם אלף פתרונות, הם לא רוצים.

יצחק מירון: אני חושב שאי אפשר להיות ציניים.

צבי הנדל: אני מת שמישהו מכם יגורש פעם אחת בשביל שתבינו מה זה.

יולי תמיר: אנחנו יודעים את הגבולות שהצבנו לעצמנו.

נסים דהן: חייבים להקשיב כולם.

יצחק מירון: אלי סיני מעדיפים לא בפלמחים, הם רוצים ישוב קהילתי על שפת הים, כמו שהיה להם.

צבי הנדל: אפשר להתיישב על הדיונות בניצנים, שעמרי לא רוצה.

אילן כהן: אתה יודע שזה בלתי אפשרי.

צבי הנדל: למה?

צבי הנדל: זה לא מוכרז.

צבי הנדל: יש שם דיונות שלא הוכרזו עדיין.

יצחק מירון: כל מה שאומרים התושבים זה דבר נורא פשוט: לקחתם לנו, תנו לנו משהו דומה.

יצחק מירון: זה הכל.

יצחק מירון: הם לא רוצים גרוש אחד יותר ממה שהיה להם.

יורי שטרן: האם הנתונים שמוסרים כאן כוללים גם את הפתרונות של פליטי צפון השומרון?

יולי תמיר: הגעת עכשיו.

יולי תמיר: אם היית בא לישיבה מההתחלה, היית שומע.

יעקב ליצמן: דיברו גם על זה.

אבשלום וילן: אני מודה שהדיון הזה נפתח לא טוב, כי במקום לדון במצוקות אמיתיות של אנשים - ולא יעזור כלום, חוויית העקירה והפליטוּת היא קשה והבעיות הן קשות, למרות שהוועדה והממשלה הלכו מעל ומעבר - לצערי פה היתה חבורת מורדים שרצתה לעשות פוליטיקה.

אבשלום וילן: אף אחד מהם כבר לא יושב כאן, אני לא מדבר על בני אלון, הוא לא מהמורדים, הוא במקום אחר, הוא גם טיפל לאורך כל השנה בנושאים האלה, ובוודאי לא צבי הנדל ואחרים.

אבשלום וילן: אבל פה הדיון התחיל לא טוב, לשמחתי חזרנו למסלול.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד משהו גם לאילן וגם ליונתן.

אבשלום וילן: גורלכם נגזר מזה שאתם בתפקיד שאתם שק החבטות של כל מי שכרגע לא מרוצה, וזה נמשך כבר כמה חודשים.

אבשלום וילן: אני מכיר את יונתן יותר טוב, פחות יצא לי לעבוד איתך, אילן.

אבשלום וילן: אין לי ספק שמי שלא היה עומד במצבכם, היה חוטף בדיוק אותן חבטות, ואני חושב שאתם עושים מעל ומעבר.

צבי הנדל: איך אריק שרון הצליח שהם יהיו שק החבטות ולא הוא?

חיים אורון: גם הוא.

יעקב ליצמן: אתמול בוועדת החוץ והביטחון, הוא היה שק החבטות.

יולי תמיר: אתה גידלת וטיפחת אותו למימדים האלה, חבר הכנסת הנדל, לא אנחנו.

צבי הנדל: מודה באשמה.

אבשלום וילן: אני זוכר את יונתן כמנהל מפעלים אזוריים, כמנכ"ל מצטיין של משרד החקלאות, כאיש שכל פעם שהיינו צריכים לפתור בעיות קשות היינו פונים אליו.

אבשלום וילן: אני לא חושב שכישוריו השתנו, גם לא כישוריו של אילן.

אבשלום וילן: אני חושב שעושים מעל ומעבר, אני חושב שהמדינה הולכת לקראת.

אבשלום וילן: אני לא רוצה לתת דוגמאות, היו פה מאהלים מול הכנסת, מול משרד ראש הממשלה, של אמהות חד-הוריות ואחרים, בעיות שבגרושים היה אפשר לפתור ולא פתרו.

יעקב ליצמן: קצבאות ילדים.

אבשלום וילן: עכשיו נוצר מצב פוליטי, ככה זה עובד שלושים וכמה שנים, בסדר.

אבשלום וילן: עכשיו כולם מדברים על פתרון קהילתי - Welcome to the club; אמר חבר הכנסת אורון קודם: בכל הדיונים הסבירו לנו למה הפתרון חייב להיות אישי, ומי שרוצה - יגיד שהוא רוצה קהילתי.

אבשלום וילן: למרות מה שאמרת, חבר הכנסת הנדל, אנחנו יודעים שבעצם המשא ומתן הרציני התחיל להתנהל רק לאחרונה.

צבי הנדל: נכון.

אבשלום וילן: אני אתן לכם דוגמא אחרת, שהיית עד לה פעמיים בנושא רמת הגולן.

אבשלום וילן: גם שם יש ישובים דתיים, כמדומני שחבר הכנסת אפי איתם גר ביישוב דתי ברמת הגולן, נוב.

אבשלום וילן: מה בא ואמרו שם כל המועצה ביחד, עם ראש המועצה וכל מזכירויות היישובים, דתיים וחילוניים: אנחנו לא יודעים אם יהיה הסדר או לא, אבל אם יהיה הסדר מדיני, אנחנו מבקשים עכשיו באופן דיסקרטי - וכיבדנו את זה - לנהל משא ומתן רציני מה קורה איתנו.

אבשלום וילן: אנחנו את הפוליטיקה נמשיך, אבל יש לנו אחריות כלפי תושבי היישובים.

אבשלום וילן: וכך פעמיים נוהל משא ומתן רציני.

צבי הנדל: את זה אני אמרתי, זרקו אותי מכל המדרגות.

צבי הנדל: אמרתי בשקט, באוזן, התחננתי להיפגש עם אריק שרון והוא לא היה מוכן.

יולי תמיר: צבי, אתה באמת ניסית, אנחנו יודעים את זה.

יולי תמיר: גם בוועדה.

אבשלום וילן: רמת הגולן זאת דוגמא איך הדברים עובדים אחרת.

אבשלום וילן: וכל אחד ימשיך את מאבקיו הפוליטיים אבל אחריות לעתיד יש לכל מי שיושב.

אבשלום וילן: אתן עוד דוגמא, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: לפני כשבועיים קיבלנו טלפון בנגבה, מכמה עשרות משפחות מאחד מיישובי הגוש, שאין להם פתרון אם אנחנו מוכנים לקלוט אותם באופן זמני.

אבשלום וילן: אתה שומע, אדוני היושב-ראש, קיבוץ של השומר הצעיר.

אבשלום וילן: באו להתייעץ אתי.

אבשלום וילן: אמרתי: מיד, יש בתי ילדים, יש כל מיני דברים, גם אם צריך פתרון לשנה בואו נתארגן, יש באזור משואות יצחק ועין צורים, אין בעיה של רשת חינוך; בואו נתארגן, העיקר שלאנשים יהיה פתרון.

אבשלום וילן: אני משוכנע שאם כל הדיון הזה היה מתנהל ברוח חיובית, כולל מתנדבים - מה רע במתנדבים?

אבשלום וילן: להיפך, זה שיש אלפי מתנדבים שמוכנים לעזור, יבורכו.

אבשלום וילן: אני משוכנע שאם רוצים לנהל את זה בצורה פוזיטיבית, אפשר להגיע לפתרונות קהילתיים.

אבשלום וילן: כל הזמן מדברים על הנגב.

אבשלום וילן: בינינו, ניצנים זה לא בדיוק בנגב, גם נגבה לא בנגב, גם לא משואות ועין צורים.

אבשלום וילן: אבל כבר עברנו את השלב הזה, כל פתרון מהאזור שלנו דרומה - כולנו צפונית לאשקלון וקריית גת - יבורך, הלוואי שיבואו, יש מספיק מקום.

אבשלום וילן: אני מציע שנהיה ענייניים, אני גר באזור ואני משוכנע שהיישובים באזור יירתמו.

אבשלום וילן: רק אתמול קיימנו דיון מה אפשר לעזור עניינית, לא פוליטיקה.

אבשלום וילן: אפשר להגיע לזה, וחבל שביומיים האחרונים אני מרגיש כל הזמן שמדברים אחרת.

צבי הנדל: לדבר אחד כולנו מסכימים - שהליכודניקים אשמים בכל מה שיש, כולל שהם לא נמצאים כאן בדיון.

יולי תמיר: רוב הדברים כבר נאמרו, אני אגיד שני דברים מאוד בקיצור.

יולי תמיר: קודם כל, אני רוצה לברך את אילן ואת אנשי המינהלת, אני חושבת שהם עשו עבודה מצוינת בתנאים בלתי אפשריים, והמתיישבים יכולים להלין רק על עצמם.

יולי תמיר: אם היו באים בזמן הנכון למשא ומתן, הם היו יכולים לדאוג ולקבל ברמות יותר מסודרות וטובות

יצחק כהן: - - -

יולי תמיר: אם הם היו דואגים באמת לא לפרובוקציה פוליטית אלא לגורל ילדיהם ולגורל הקהילות שלהם, הם היו יוצאים כבר מזמן.

צבי הנדל: למה את חוזרת על השטות הזאת?

יצחק כהן: הם דאגו לקהילות ולילדים.

יולי תמיר: אני ראיתי בהערכה רבה הרבה אנשים שיצאו משם בשקט, דאגו לעתיד המשפחות, דאגו לעתיד הילדים.

יולי תמיר: מי שאומר שהוא לא יודע איפה הילד שלו ילמד ביום ראשון, לא דאג לילד שלו.

יולי תמיר: אם היו מיישבים אנשים בכוח בפתרונות מאולצים, אז היינו יושבים פה כולנו ואומרים: איך עושים דבר כזה שמאלצים אנשים לעבור מקהילה אחת לקהילה אחרת.

יולי תמיר: לכן החוק שנחקק הטיל כאן הטיל הרבה מאוד אחריות על האנשים עצמם כאנשים בוגרים שידאגו לעצמם ולמשפחותיהם.

יולי תמיר: הם לא עשו את זה.

צבי הנדל: הורגים אותם, ורוצים שהם ישתפו פעולה.

אילן כהן: איך אפשר ליישב אדם שלא אומר לאן הוא רוצה ללכת.

דקלה כהן: אבל אומר לך עורך-דין מירון ששיתפנו פעולה.

אילן כהן: לא שיתפתם פעולה.

דקלה כהן: שלחנו מכתבים.

דקלה כהן: עורך-דין מירון הוא הנציג שלי, הוא היה הפה שלי.

אילן כהן: אבל הוא לא היה יכול לקבל ייפוי כוח, אז הוא נציג שלך בלי ייפוי כוח ואני צריך לבנות במיליארדים על סמך זה.

יולי תמיר: חבר הכנסת הנדל, אני מאוד מעריכה אותך, אבל המשפט "הורגים אותם" הוא לא במקום.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, את לא מבינה - לא הורגים פיזית, הורגים קהילות.

יולי תמיר: לא הרגו אף אחד.

יולי תמיר: הקהילות שרצו - והדוגמא היא היישובים של צפון השומרון שרצו לעבור יחד - -

צבי הנדל: שלא גרו שם כבר שנתיים.

יצחק כהן: תחשבי עליהם לפחות כמו על אקרית ובירעם.

יולי תמיר: - - יכלו לעבור בצורה מסודרת.

יולי תמיר: אני חושבת שהפנייה המרכזית צריכה להיות עכשיו דווקא למנהיגות של המתנחלים, לא להפוך את זה לעניין דמגוגי, לא להשאיר אנשים בכוונה במחנות אוהלים - -

צבי הנדל: אל תמשכו אותנו לזה, אז זה לא יהיה דמגוגי.

יולי תמיר: - - ולא לדרוש דרישות בלתי סבירות בעליל.

יולי תמיר: יש לזכור שיש הרבה מאוד אנשים במדינת ישראל שהיו שמחים לקבל את היחס שאתם מקבלים.

יולי תמיר: יש לא מעט אמהות חד-הוריות ולא מעט מפונים שמחכים לדיור ציבורי, ולא מעט עולים חדשים שלא קיבלו - -

צבי הנדל: אני ממליץ לקחת את הכסף מהקיבוצים, מיליארדים משולמים כל שנה עד היום.

צבי הנדל: תפסיקו להסית.

ראובן ריבלין: צריך למצוא כסף לכולם.

דקלה כהן: מה זה קשור אמהות חד-הוריות?

יולי תמיר: גם הן חלק מעם ישראל שכדאי לך לדאוג לו.

דקלה כהן: תאמיני לי שאנחנו מטפלים בהן, עוזרים להן מאוד.

יולי תמיר: יש גבול לאגוצנטריות גם שלכם.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להתייחס למחלוקת הפוליטית שקיימת, אבל בסופו של דבר נולדו ילדים באותם מקומות שהם לא ידעו בית אחר, וכולנו צריכים להבין שאותן משפחות ראו בסילוקם מביתם - יש יאמרו כמוני גירושם מביתם - איזשהו קו אדום שהם לא מוכנים להתפשר עליו, וכל עוד נשמה היתה באפם הם קיוו - והיה מותר להם לקוות כפי שאני בטוח שחברת הכנסת תמיר ואני לא היינו נותנים שיפנו אותנו מירושלים שבה נולדנו ושתמיד חיינו בה.

יולי תמיר: כשהם הלכו למקומות כאלה, הם לקחו את הסיכון.

ראובן ריבלין: לא היינו מנהלים משא ומתן על ביתנו אם היינו חושבים שאסור לסלקנו מביתנו.

ראובן ריבלין: אבל הסוגייה הזאת היא כבר מאחורינו.

צבי הנדל: כשמפלגתך יישבה אותי שם, היא לא אמרה לי שזה זמני.

צבי הנדל: בהחלטת ממשלה היא אמרה שזה יסופח יחד עם הבקעה.

יולי תמיר: אתה צודק, לצערי הייתי אז מיעוט במפלגתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנדל, יש היום כל מיני אנשים במפלגות שונות שלא חשבו כמו המנהיגים שלהם, ויש מנהיגים שלא חשבו כמו המפלגות שלהם.

ראובן ריבלין: ראינו כבר הכל.

ראובן ריבלין: אני מבקש לפנות, ברשותך אדוני היושב-ראש, למנכ"ל משרד ראש הממשלה בנושא שגם דיברתי עליו עם ראש הממשלה, אמנם בשיחה לאחר תחילת הפינוי וביקשתי ממנו, אפילו לפנים משורת הדין, לראות מה ניתן לעשות עם אותם עשרות, אולי מאות, אנשים אשר היו מועסקים על-ידי הציבור אבל לא כעובדי מדינה אלא כעובדי הרשויות המקומיות.

אילן כהן: בעקבות פנייתך, נערכנו למשא ומתן מזורז איתם.

אילן כהן: למיטב ידיעתי, יש הסכם שהוא ממש בשלבים סופיים.

אבנר שמעוני: לא נחתם כלום.

בנימין אלון: זה כולל רבנים?

ראובן ריבלין: כולל.

ראובן ריבלין: המועצות הדתיות זה הדבר הכי פחות בעייתי.

אילן כהן: את עובדי המועצות הדתיות התחייבנו לקבל לעבודה.

אילן כהן: מורים וגננות, כנ"ל.

אילן כהן: הבעיה היתה עובדי הרשויות המקומיות.

אילן כהן: יש משא ומתן שהתנהל, אני התערבתי בו כשראיתי שהוא קצת תקוע, אני מקווה שהוא ייסגר בקרוב.

אבנר שמעוני: זה עוד לא נגמר.

אילן כהן: אבל אני מבין שזה בשלבים סופיים.

יעקב ליצמן: אנחנו נעקוב.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו נעקוב אחרי זה.

בנימין אלון: אני צרוד, לא ארחיב את הדיבור.

בנימין אלון: אני לא סובל את גלגול העיניים של השמאלנים שפוליטית הפריעו למתיישבים - כל הקואליציה המטורפת הזאת של האתרוג ששומרים עליו.

יצחק כהן: אני רוצה שתסביר מה זה האתרוג, הציבור לא מבין.

יעקב ליצמן: אנחנו נדבר על אתרוגים אחרי סוכות.

צבי הנדל: לפני סוכות.

בנימין אלון: כל הקואליציה המטורפת הזאת שאני, כמו רבים אחרים, שהאמנתי שאפשר יהיה לנפץ אותה, קואליציה שלא ממין העניין, של ראש ממשלה שעולה מטעם הליכוד ומי ששומר עליו, כמו שראינו בדיון פה, זה השמאל הקיצוני - יולי תמיר, חיים אורון מהשומר הצעיר-מפ"ם, בייגה שוחט - והליכוד נגד.

בנימין אלון: כשהיה מנחם בגין - איזו השוואה - היו לו 110 חברי כנסת מתוך 120 והוא נתן שלוש שנים בין ההחלטה לבין הביצוע ובשלוש שנים האלה היו בחירות.

צבי הנדל: והיה מדובר על עקורים בני 28.

בנימין אלון: בשלוש השנים האלה כל מתיישב כעס, זעם, הפנים את העניין של הפיצויים, התלבט, החליט.

בנימין אלון: אנשי נתיב העשרה כבר זרעו בשדה החדש שלהם.

בנימין אלון: זאת אנושיות.

בנימין אלון: עכשיו לא הסכימו לשלוש השנים כי הם לא היו מוכנים לשמור על האתרוג שלוש שנים.

בנימין אלון: זאת האמת, ושלא יגלגלו עיניים.

בנימין אלון: יולי תמיר וחבריה רצו שזה יהיה מהר, שרון באכזריותו רצה מהר משיקולים פוליטיים.

בנימין אלון: פה הפוליטיקה דיברה.

בנימין אלון: והיום באים וכועסים על יהודים מאמינים, מאמינים באמת, מאמינים בתורה, מאמינים בגדולי ישראל, האמינו שיהיה נס ולא זכו.

בנימין אלון: אז מה?

בנימין אלון: אז מחריבים בית כנסת, עוקרים קהילות יהודיות?

בנימין אלון: באיזו אכזריות.

בנימין אלון: עכשיו מגלגלים עיניים ומדברים על פוליטיקה.

בנימין אלון: זה כל מה שמתחבא מאחורי זה.

בנימין אלון: כשר תיירות לשעבר - אילן מכובדי, לא אתה הכתובת לצעקות; אתה פקיד בכיר שעושה את מלאכתך - אני יודע מה זה אוגוסט במלון.

בנימין אלון: אילן, אתה חושב שמשפחה עם תשעה ילדים נהנית להיות במלון אחרי שהם חווים את חוויית הגירוש, אתה חושב שמישהו מהם מתייחס אל המלון כאל נופש?

בנימין אלון: אלה אנשים שברובם לא טעמו טעם מלון בחייהם.

בנימין אלון: אני מכיר את המשפחות בעצמונה -

צבי הנדל: 50 אחוז לא היו בחיים במלון.

בנימין אלון: אני מכיר את הצדיקים האלה, הם צריכים מלון?

בנימין אלון: ולשרון - שכל מה שמעניין אותו מבחינה פוליטית זה שלא יהיה מחנה אוהלים שיזכיר לכולם מיהו - אני אומר מכאן: הייתי אתמול גם ביד מרדכי שהחבר'ה מאלי סיני נמצאים שם, הייתי גם בפארק התעשייתי של דימרי מבית הגדי שנתן אותו לחבר'ה מעצמונה, ואני אומר לכם שהתנאים בפארק התעשייתי טובים משל מלון, ואני מציע לממשלה לעזור להם.

בנימין אלון: מה שעצמונה עושים עכשיו - הם מגבשים כוחות, אחרי המכות שהם קיבלו, והם רוצים שהגוש יתלכד שם, והם רוצים ליישב את הנגב, הם נשארים אידיאליסטים.

בנימין אלון: אני רגשית לא הייתי עושה שום דבר ששרון יוכל להתחבא מאחוריו מנקיפות המצפון שאולי אי פעם יהיו לו.

בנימין אלון: אבל הם כן, הם נשארים אידיאליסטים והם מרוכזים שם.

בנימין אלון: זכיתי גם לצעוד עם החבר'ה מאלי סיני.

בנימין אלון: אילן, אני מבין שאתה עסוק ואתה עייף, אבל אריק הרפז שאיבד את בתו הוא לא נדלניסט, אריק הרפז שהולך עם חבריו מאלי סיני - כשאני הלכתי איתם, שהם אנשים בלי כיפות, אמרתי לעצמי: הם לא סובלים מתחושת המיעוט שאני סובל ממנה, ולהם לא אכפת לא להיות נחמדים.

בנימין אלון: הם הלכו שם, מפונים פעם שנייה, אנשים שהבת שלהם נרצחה, והם הלכו עם ראש זקוף בלי דמעה אחת ואמרו: "אנחנו נשב בצומת של יד מרדכי עד שיגידו לנו איפה אנחנו בפתרון הקבע.

בנימין אלון: אנחנו לא נתכופף ולא נוריד ראש".

בנימין אלון: אפשר להגיד נדלניסטים, רוצים את פלמחים.

בנימין אלון: הם לא רצו להיעקר.

בנימין אלון: כשפנו אליי אנשים וביקשו עזרה: תסדר לנו שנוכל להישאר בפרדייס - יש לי קשרים עם מנהלי בתי מלון, עזרתי.

בנימין אלון: לא היה לב להגיד להם מה שבלבי: חבר'ה, אל תלכו לבית מלון, אני יודע שאתם סובלים, תלכו כמו החבר'ה מאלי סיני, כמו החבר'ה מעצמונה, תלכו למחנות אוהלים, תראו באיזה חום אנשי נתיבות מקבלים אותם, כל רגע מגיע עוד מגש ועוד מגש, שם הבית שלהם, שם מבינים אותם.

בנימין אלון: האנשים עם האמונה בלב בנתיבות, בשדרות, באופקים - חבר'ה כמו יולי תמיר אף פעם לא יבינו אותם, הם כועסים עליהם: איזו מין אמא זאת שמביאה תשעה ילדים לעולם, איזה חוסר אחריות.

בנימין אלון: תשעה ילדים?

בנימין אלון: הם עם שלושה בעלים יש להם ילד או שניים.

בנימין אלון: ואחרי כן, יחד עם תשעת הילדים היא מתנגדת לעקירה שלה?

בנימין אלון: איזו מין תרבות זאת.

בנימין אלון: הם לא יבינו אתכם אף פעם, הם זרים, והם לא יעזרו.

בנימין אלון: אם לי ישמעו האנשים , אני אומר - אבנר, אזור התעשייה של בית הגדי הוא לא פחות טוב מבחינת התנאים, ומה שבעיקר יש שם זאת האמונה, בוודאי היית שם.

בנימין אלון: האנשים שם מאמינים באמת שהם יצליחו לשמור את הרוח של גוש קטיף, את החינוך המפואר שאתה זכית, יחד עם צבי שייסד את זה, להיות בראש המועצה.

בנימין אלון: אם הם יצליחו לשמור על הרוח הזאת וליישב את הנגב ולחזק את ארץ ישראל, אז אני חושב שמשרד ראש הממשלה, גם אם זה יזיק פוליטית לאדון שרון, צריך לעזור לעיר האוהלים הזאת, לעזור לאידיאליסטים האלה ולא ללכת לשום דבר שמכופף את הראש שלנו וגורם לנו לחוש גלות בתוך הארץ הזאת.

יצחק כהן: יישר כוח, הרב בנימין אלון.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד יושב-ראש הכנסת, אני חושב שאנחנו נמצאים בתקופה של אחרי גלי הצונמי שעברו עלינו ועוד רבות ילמדו על זה, ועוד רבות יחקרו את זה.

יצחק כהן: ששרון לא יחשוב - -

יעקב ליצמן: ועדת חקירה.

יעקב ליצמן: זה על סדר היום של הכנסת בשבוע הבא.

יצחק כהן: ועדת חקירה זה דבר מאוד קטן לעומת מה שיהיה.

יצחק כהן: אני מבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שעוד ילמדו בבתי הספר בארץ ובעולם על הפשע שנעשה פה.

יצחק כהן: מילה על עמוס עוז, נַבחן סדרתי, שכתב מאמר בידיעות אחרונות.

יצחק כהן: יש אנשים כדוגמתו של עמוס עוז, שאוהבים לקחת מלוא חופנם מלח ולזרות על פצע פתוח כשהוא עדיין שותת דם.

יצחק כהן: אני רוצה להזכיר לו רק דבר אחד - קיבוצו של עמוס עוז, חולדה, נמצא על אדמות קוביבה, זרנוגה ועקיר, שהתושבים הערביים שלהם נמצאים בבית חנון.

יצחק כהן: תושבי גוש קטיף לא ישבו מעולם על סנטימטר אחד אדמה ערבית.

יצחק כהן: לא גורש ערבי אחד, אפילו לא מהמואסי בשל ההתיישבות בגוש קטיף.

יצחק כהן: אז שעמוס עוז ייטול קורה מבין עיניו ויפסיק להטיף להם מוסר, עם כל הכבוד לנַבחנים המקצועיים הסדרתיים האלה.

יצחק כהן: אדוני היושב ראש, להבדיל אלף אלפי הבדלות, באקרית ובירעם הרסו את הבתים, לא הרסו את המסגדים ואת הכנסיות עד היום.

יצחק כהן: כשישראל עקרה את התושבים באקרית ובירעם, היישובים היחידים שנעקרו מסיבות ביטחוניות, את המסגדים והכנסיות לא עקרו ולא הרסו, להבדיל אלף אלפי הבדלות.

יעקב ליצמן: בעניין הזה אני מציע שאלת רב, אני לא יודע מה להגיד על זה.

יעקב ליצמן: אני מניח ששאלו רב.

צבי הנדל: באירופה עשרות שנים משמרים בתי קברות יהודיים ואנחנו דורשים שישמרו על בתי קברות, פה אנחנו עוקרים.

יצחק כהן: אילן, אני מצטרף לכל החברים פה שאומרים שהטענות הן לא אליך.

צבי הנדל: הטענה היחידה שלנו היא למה לא התפטרת כשראית שהורסים את המדינה.

צבי הנדל: חוץ מזה אתה בסדר.

יצחק כהן: הוא מנסה להציל.

יצחק כהן: אילן, השאלה כמה עולה קרווילה.

יצחק כהן: האם השמועה שקרווילה עולה 100 אלף דולר היא נכונה?

אילן כהן: אני אענה.

יצחק כהן: שאלה שנייה, מה יעשו עם הקרווילות האלה כשייגמר הסיפור שלהן?

יצחק כהן: האם הולכים לזרוק 200 מיליון שקל לשנתיים ולהרוס אותן, או שמתכוונים לשכן בהן חסרי דיור?

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: אבנר שמעוני, בבקשה.

אבנר שמעוני: אני לא אחזור על מה שכבר נאמר.

אבנר שמעוני: אני חושב שעכשיו זה לא הזמן לדבר על העבר, אמרו פה שאולי תהיה ועדת חקירה.

אבנר שמעוני: אני חושב שצריך להירתם ולראות מה אנחנו עושים עם אותם אנשים שמחכים לפתרונות מיידיים כי בתי המלון לא יחזיקו מעמד, זה ייקח עוד יום, עוד יומיים, עוד שבוע, אי אפשר לחיות בבית מלון.

אבנר שמעוני: המשפחות אצלנו הן משפחות גדולות והן מאוד מעוניינות לעבור אפילו לפתרון הזמני מיידי.

אבנר שמעוני: אנחנו פתחנו כרגע פתרון בפארק נועם מול נתיבות ל-50 משפחות שנמצאות שם.

אבנר שמעוני: אני מבקש ממנכ"ל משרד ראש הממשלה, אילן כהן - בוא נשב, נראה איך אנחנו פותרים את זה, או שם במסגרת המקומית הזאת.

אבנר שמעוני: אם לא שם, אתה יודע שצה"ל מוכן להקצות מחנות צבאיים לפתרון, כאשר אני מדבר על לא פחות מ-600 משפחות שרוצות את הפתרון הזה כפתרון קהילתי.

אבנר שמעוני: ולא לקחת עכשיו 70 משפחות של כפר דרום לאשקלון, או 80 משפחות של נצרים, כי בסופו של דבר זה לא פתרון לכולם, אלא זה פתרון שאתה דוחף אותם לתוך מתחמי דירות והם לא רוצים את זה, הם כן רוצים שנישאר ביחד, כנ"ל לגבי נווה דקלים.

אבנר שמעוני: אני מכיר את השיחות שאתה מנהל עם אנשים כאלה או אחרים, שעם כל הכבוד בקושי מייצגים עצמם ואולי עוד חמישה אנשים, הם לא מייצגים את סך הכל הקהילה.

אבנר שמעוני: אני מבקש, בוא נשב, נתחיל להיות תכליתיים, אנחנו יכולים בתוך ימים לאסוף את האנשים, לפתוח את שנת הלימודים, עם פתרונות לבתי-ספר, לגנים, למעונות, שלפחות נראה להם את השלב הראשון, את השלב הזמני.

אבנר שמעוני: בעזרת השם אני מקווה שמתוך זה נגזור גם את שלב הקבע, כאשר המטרה שלנו בסופו של דבר היא להישאר - בתוך שבועות מספר נדע גם איפה - לפחות בדרום.

יורי שטרן: אדוני היושב-ראש, אתה יושב בקואליציה, והממשלה גירשה יהודים תוך כדי תפילה מבתי כנסת.

יורי שטרן: אני הייתי באחד מהם, וזה היה דבר זוועתי, ואני לא מבין אותך ושותפים אחרים לסיעתך.

יורי שטרן: דבר שני, הצליחו במעשים האלה בימים האחרונים לתת סוף-סוף לעולים הרגשה טובה.

יורי שטרן: כי עד כה הם חשבו שדפקו אותם יותר מהמקובל במדינה, עכשיו כשהם מגיעים לבתי מלון ורואים איך מקבלים את עקורי גוש קטיף, הם רואים שאיפה שהם היו זה לא שיא השפל.

אילן כהן: כל עולה היה מוכן לקבל שכר דירה לשנתיים בדירות של 120 מטר.

יורי שטרן: אילן, אין במה להתגאות, תאמין לי.

אילן כהן: אם הייתי נותן להם חרווילה, כמו שאתם קוראים לזה, הם גם היו מנשקים לי את הידיים.

יורי שטרן: אבל איפה, וכמה זה עולה למדינה.

יורי שטרן: הרי בין היתר זה גם בזבוז כספי ציבור שיחסרו מיד לאחר מכן.

אילן כהן: זאת טענה מהצד השני - או שעשינו יותר מדי, או פחות מדי.

יורי שטרן: לא עשיתם בזמן, לא עשיתם בצורה מסודרת.

יורי שטרן: הקרווילות עוזרות ליבואנים של הקרווילות ולאותו קבלן שנבחר לבנות אותן.

יורי שטרן: מה שהורס את האנשים כעת, בין היתר, זה אי הוודאות.

יורי שטרן: אי אפשר ליצור ודאות מעבר לזאת שקיימת.

יורי שטרן: אבל אם אנשי המינהלת לפחות ייצרו מערכת עדכון לגבי המשפחות - על מה דנים, מה קורה; לא שמועות אלא התקדמות מסוימת - אני חושב פסיכולוגית זה מאוד חשוב ואני רואה בזה דבר פרקטי שאפשר להפעיל באופן מיידי.

יורי שטרן: אפילו על הדיון הזה להביא מידע בצורה מושכלת, וכך על בסיס יומי לעדכן את האנשים על כל דבר, על כל התקדמות קטנה שמושגת לגבי קבוצה זו או אחרת.

יורי שטרן: זה נותן הרגשה שהדברים לא מוזנחים.

דקלה כהן: אני מציעה לכם להעביר את המידע הזה דרך אנשי אמון בכל המקומות, על מנת שאנשים יקבלו את זה.

דקלה כהן: כי כשאנשים רואים נייר שעליו חתומה המינהלת, הם ישר מקמטים וזורקים.

דקלה כהן: לצערי.

דקלה כהן: אני חושבת שצריך לשתף פעולה, אבל זה מה שקורה.

יורי שטרן: אני רוצה להגיד חצי משפט, כי חבר הכנסת בני אלון העלה את זה, מתחום אחר, מתחום קליטת העלייה - זה קריטי שהמערכת הממסדית תגייס את האנשים מקרב המתיישבים, על בסיס כלשהו.

יעקב ליצמן: דובר על כך, לא היית כאן.

יעקב ליצמן: אני רוצה לסכם, ואני רוצה דווקא להתחיל מזה שהתקפת אותי, שאני יושב בקואליציה.

יעקב ליצמן: הקואליציה הזאת של ראש הממשלה - אתה וחבריך הקמת אותה, אתה נכנסת אליה עם שינוי והרסת את כל בתי הכנסת וכל הישיבות בארץ, לא רק בגוש קטיף ובכל המקומות האלה.

יעקב ליצמן: אתה אשם בכך שקם כל נושא ההתנתקות, כי שרון הודיע על ההתנתקות עוד כשהיית בקואליציה, לא כשאני הייתי בקואליציה.

יעקב ליצמן: לכן אם יש לך טענות, תפנה אותן רק למפלגתך.

יורי שטרן: זה לא פֵייר.

יעקב ליצמן: אני לא הפרעתי לך, תן לי לענות לך.

יעקב ליצמן: מי שהרס את המשפחות החלשות, זה אתם.

יעקב ליצמן: מי שהרס את הישיבות ואת בתי הכנסת, זה אתם.

יעקב ליצמן: מי שעשה את ההתנתקות זה אתם, כשהיית חלק מהקואליציה, אתה הקמת את הקואליציה עם שינוי.

יצחק כהן: גם המפד"ל.

יורי שטרן: זה מצדיק את שתיקתך עכשיו?

יעקב ליצמן: תן לי לענות לך.

יעקב ליצמן: אני הצבעתי נגד ההתנתקות, והפינויים כואבים לי לא פחות ממך.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לשמוע שום הטפת מוסר על זה, כי הייתי נגד.

יעקב ליצמן: אבל מכאן שאני אפרוש מהקואליציה כדי לתת לשינוי להיכנס - אני יושב בקואליציה כדי לא לאפשר לשינוי לחזור.

יעקב ליצמן: אתם הרסתם את הדת יחד עם שינוי, הרסתם את הדת בארץ.

יעקב ליצמן: מה שעשו כאן בשנתיים-שלוש, לא עשו אף פעם כאן בארץ.

יעקב ליצמן: ואתה עוד בא להטיף לי מוסר?

יעקב ליצמן: מותר לך טיפת מוסר לעצמך.

יעקב ליצמן: איפה היית שלוש שנים?

יעקב ליצמן: אתה הזדהית איתנו כשהרסו את קצבאות הילדים, ועכשיו 500 אלף ילדים מתחת לקו העוני?

יעקב ליצמן: איפה היית?

יעקב ליצמן: לא שמענו אותך כל הזמן.

יעקב ליצמן: היית בקואליציה.

יעקב ליצמן: טוב לך, הקמת קואליציה.

צבי הנדל: רצינו להפיל הממשלה, ואתה הצלת אותה.

יעקב ליצמן: לא הצלתי, כי שינוי היו בפנים.

צבי הנדל: בלי דתיים לא היתה קואליציה.

צבי הנדל: אתה יודע שאתה משקר.

צבי הנדל: אתה חוזר על השקר עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

יעקב ליצמן: אני לא משקר, אתה יודע את האמת, אתה לא מוכן להודות כי הייתם חלק מהעניין.

צבי הנדל: אתה יודע שבלי דתיים לא תהיה קואליציה.

צבי הנדל: אתה הצלת את שרון.

יעקב ליצמן: ההצעה של ההתנתקות היתה כשאתה היית בקואליציה, אתה ואפי איתם וכולכם הקמתם את הקואליציה.

יעקב ליצמן: אז אני לא מוכן, אני כרגע יושב בקואליציה לשמור ששינוי לא תיכנס, שלא יהיה עוד פעם הרס.

צבי הנדל: יש הרס ההתיישבות.

יורי שטרן: באותו יום שהתחילו לפנות את בתי הכנסת, אם אתם הייתם אומרים לראש הממשלה - -

יעקב ליצמן: זה פשוט שידור לאומה מה שאמרת כאן, לא יותר.

צבי הנדל: גם אתה מודה שהבחירות קרובות.

יורי שטרן: אם באותו יום - -

יעקב ליצמן: חבר הכנסת שטרן, לא.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, אנחנו יושבים כאן מהבוקר.

בנימין אלון: אני מציע לא לריב על העבר, ולהתגבש על העתיד, להסיק מסקנות.

יצחק כהן: למצוא פתרון.

צבי הנדל: צריך לפטר את שרון או לא?

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד כמה מילים לאילן כהן.

יעקב ליצמן: כולם שיבחו אותו שהוא ישר, שהוא עבד טוב, זה לא שייך לעצם הדבר של ההתנתקות.

יעקב ליצמן: ברור שאחרי ההתנתקות צריך לחפש פתרונות.

יעקב ליצמן: הם עושים את כל הדברים מעל כוחם.

יעקב ליצמן: לכן צריך להגיד כמה מילים לאילן כהן.

יעקב ליצמן: אנחנו חושב שהם עובדים קשה, הם עשו מה שהיו יכולים.

יעקב ליצמן: כמובן שיש כאן בעיות וצריך לחפש את הפתרונות לכל הבעיות, ואי אפשר להשאיר שום משפחה - לא משנה, אפילו אם היא אשמה, היא צריכה לקבל פתרון.

יעקב ליצמן: זה הדבר הראשון.

יעקב ליצמן: הדבר השני, הנושא של הקהילות זה הפתרון.

יעקב ליצמן: דובר על זה בזמנו, כולם הסכימו לזה, חשבנו אפילו להגדיל את הפיצוי למפונים אם יהיו קהילות.

יעקב ליצמן: כשהיה דיון על הפינוי-פיצוי בוועדה, חשבנו שזה הפתרון הנכון.

יעקב ליצמן: הדבר השלישי, גם כל אלה שלא מגיע פיצויים לפי החוק, אני חושב שאנחנו צריכים לדאוג שהממשלה תביא את זה לוועדה לפנים משורת הדין, שיקבלו גם אלה שלא מגיע להם.

צבי הנדל: על פי דין, לא לפנים משורת הדין.

יעקב ליצמן: אני מדבר על פי החוק.

יעקב ליצמן: לגבי החוק, זה לפנים משורת הדין.

בנימין אלון: יהיה תיקון בהצעת חוק.

יעקב ליצמן: הדבר השלישי, אנחנו כוועדה נעקוב אחרי מה שקורה.

יעקב ליצמן: נעשה עוד ישיבה בקרוב.

יצחק כהן: אולי תקים צוות.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי שכולם יבואו לדיון, אין כאן סודות.

יעקב ליצמן: אני רוצה שכולם ישמעו, כפי שיושב-ראש הכנסת אמר אני חושב שהיה דיון רציני לגבי הדברים, אמנם היו קריאות פה ושם אבל בסך הכל היה בשקט.

יעקב ליצמן: אנחנו נעקוב אחרי הביצוע של הדברים ומה שקורה.

יעקב ליצמן: דבר אחרון שאני רוצה להעלות זה נושא החינוך.

יעקב ליצמן: לנושא בתי הכנסת אני לא יודע, זאת שאלה של רב ואני לא רוצה אפילו לדבר על זה כאן.

יעקב ליצמן: זאת לא שאלה אלינו, ולכן אני לא רוצה להתייחס לזה.

יעקב ליצמן: לגבי החינוך, אנחנו עומדים שבוע ימים לפני תחילת שנת הלימודים.

יעקב ליצמן: יכול להיות שבישיבה הבאה אנחנו נבדוק אם לכל אחד יש פתרונות בתחום החינוך, זה לא פחות בעיה מאשר הדיור.

יעקב ליצמן: כי לפעמים כשמתחילים את שנת הלימודים ברגל שמאל, זאת יכולה להיות טראומה לכל השנה.

יעקב ליצמן: חייב להיות פתרון, אנחנו נרצה לשמוע את זה.

יעקב ליצמן: אלה פחות או יותר הדברים.

צבי הנדל: הדיון על החינוך קשור לדיון על הדיור, כי משרד החינוך נערך - אני מעיד - עם הרבה אופציות, תלוי איפה יהיה הדיור.

יעקב ליצמן: היום בדיון היו גם אנשי משרד החינוך וגם משרד החקלאות, אבל לא יכולתי לתת להם לדבר.

יעקב ליצמן: בכל אופן, צריך לשמוע אם הכל בסדר.

יעקב ליצמן: אילן כהן, לסיכום.

אילן כהן: מילה לגבי החינוך - אני רואה בזה את הדבר שיכול להתחיל להרים את הכל על הרגליים.

אילן כהן: כשהילדים יתחילו ללמוד במוסדות ובבתי-הספר - אני חושב שאנשים מוכנים לסבול הרבה כשהם רואים את העתיד.

אילן כהן: אני הצעתי לנווה דקלים להקים את האולפנא ואת בית-הספר במתכונתו הקודמת, ניתן לעשות את זה.

אילן כהן: כשנתחיל לרכז את האנשים סביב אשקלון, נוכל לשמר את הקהילה והילדים ילמדו במקום שהם לומדים בו.

אילן כהן: רק לתת לכם נתונים - כרגע משובצים בבתי-ספר 882 מתוך 3,000 תלמידים; 1,540 - -

צבי הנדל: אל תחזור על זה, אנחנו מכירים את המספרים, שמענו אותם בכל הישיבות.

צבי הנדל: הם ערוכים.

אילן כהן: מילה לגבי העתיד, והיא חשובה כי היא יכולה להביא לכיוון טוב או רע.

אילן כהן: יש הרבה פתיחות, יש הרבה רצון, אני חושב שצריך להגיד לאנשים - כי לי או ליונתן הם לא מאמינים - שאין כוונה לפרק את הקהילות, אין כוונה לפרק את הגוש, אין שום כוונה כזאת.

אילן כהן: זה מטומטם לגמרי, כי עדיף לי ליצור פתרון עם עשרה ישובים מאשר עם 1,700 משפחות.

אילן כהן: אבל עדיין אני אומר - צריכה להיות הידברות בידיים נקיות עם רצון טוב.

אילן כהן: לגבי ועדות חקירה, אמרתי לעצמי פעם שוועדות חקירה היו מצד ימין או מצד שמאל.

אילן כהן: אם הייתי עושה פילים לבנים, וכבר עכשיו נאמר ש-700 רוצים ללכת לנגב - -

צבי הנדל: עזוב את זה, אילן, אתה חוזר על זה עוד פעם.

אילן כהן: שוועדת חקירה תבדוק.

אילן כהן: לגבי העתיד - לגבי הנגב, תקבלו דלת פתוחה לגבי כל דבר, כולל דברים מטורפים.

אילן כהן: אני מצהיר שהנגב הוא בעדיפות עליונה.

אילן כהן: לגבי ניצנים, אתה יודע.

אילן כהן: דבר אחד מטריד ואני לא חושב שאנחנו הולכים נכון - עיר האוהלים תגרום לאנשים סבל, תיקח אולי לצרכים לא נכונים את האנשים שכבר עכשיו נעקרו לתוך אוהל, למקום רחוק ממקום המגורים שלהם.

אילן כהן: זאת טעות גסה.

אילן כהן: לשתף פעולה על התוכניות, אני מוכן מחר.

אילן כהן: לגבי עיר אוהלים, אני לא רוצה לשתף עם זה פעולה.

אילן כהן: לא כי אני חושב שזה רע, אלא אני חושב שזאת בדיוק הדרך לגרום לאנשים האלה עוד סבל וזאת טעות.

צבי הנדל: אבל אנשים לא מרגישים שיש להם פתרון ביניים, ולכן הם אומרים: בואו נבנה פתרון ביניים.

צבי הנדל: אם נבוא עם פתרונות ביניים, זה ייעלם.

יצחק כהן: כמה עולה קרווילה?

אילן כהן: קרווילה כשלעצמה, 90 מטר מרובע, עולה כ-270 אלף שקל.

אילן כהן: קרווילה של 60 מטר עולה פחות.

אילן כהן: תשתיות, שחלקן תשתיות שנשמור אותן גם לקבע, עולות כ-130 אלף שקל.

יצחק כהן: מה העתיד שלהן אחרי שנתיים?

אילן כהן: קרווילות הן יבילות, ניתן להעביר אותן.

צבי הנדל: אילן, אני מבקש שבסוף השבוע או בתחילת השבוע הבא - תן את היומיים האלה להידברות פנימית - תזמן את אבנר ועוד שניים-שלושה אנשים שהוא חושב, ותרדו לפרטים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: הישיבה נעולה.