ועדת הכספים, כנסת 16, פרוטוקול מספר , 2005-07-25 12:00

יעקב ליצמן: שלום לכם, אני פותח את הישיבה בנושא: מצב בית החולים "ביקור חולים" בירושלים.

יעקב ליצמן: כל חודש אנחנו חוזרים לכאן, מה יהיה הסוף?

יעקב ליצמן: קראתי ידיעה בעיתון, שהוגשה בקשה למכירת בית החולים.

יעקב ליצמן: אני לא יודע במי מדובר, מי המציעים לרכישה, זה לא מעניין אותי, אבל אני אומר דבר אחד, אני אעשה הכל שזה לא יהיה נדל"ן.

יעקב ליצמן: אדוני הכונס, מה קורה?

שלמה שחר: אני רוצה להקדים ולומר, שאני יכול רק להצטער על הידיעה שהתפרסמה אתמול בעיתון, היא לא היתה צריכה להתפרסם, זאת תקלה.

חיים אורון: מה היתה הידיעה?

שלמה שחר: כביכול הוגשה בקשה למכירת בית החולים, זה גם לא נכון עובדתית, אני אומר שוב, אני יכול רק להצטער על זה ומה שכתוב זה לא המצב, לא הגשנו בקשה לבית המשפט.

שלמה שחר: הנכון הוא, כפי שידוע כאן, שניהלנו משא ומתן עם שתי קבוצות משקיעים, שתי קבוצות רציניות, משמעותיות, נקודת המצב העכשווית, יש קבוצה אחת שהתנאים שהיא מציעה הם אטרקטיביים יותר.

שלמה שחר: בסוף היום, מה שנעשה, נביא את שתי ההצעות לבית המשפט.

יעקב ליצמן: בעיתון היה כתוב מה סיכמתם.

שלמה שחר: בבקשות נביא את זה בלשון שאומרת, אלה ההצעות, הצעה אחת על פניו נראית אטרקטיבית יותר ואנחנו מבקשים את אישור בית המשפט להכריע.

שלמה שחר: אני רוצה לומר, שהמשא ומתן נמצא בשלב לקראת גיבוש, אנחנו נמצאים במצב שבו פנינו למשרד האוצר לקבל את התייחסותו להסכם שאנחנו רוצים לחתום עם מי שיזכה ולביטחונות שייתן.

שלמה שחר: האוצר הוא פרטנר מרכזי, גם אם לא תמיד אנחנו רואים כל דבר עין בעין, לרבות ענייני הפנסיה, אבל אין ספק שבנושא המכירה הוא שותף.

יעקב ליצמן: כמה האוצר צריך לשלם?

שלמה שחר: האוצר לא קשור ישירות בעניין המכירה.

יעקב ליצמן: ברור, אני מדבר על הפנסיה, אני מבין שזאת הבעיה.

שלמה שחר: בעניין הפנסיה, ההסבר שהיה עד היום, שאנחנו משלמים את הפנסיות ככל שיש לנו כספים לשלם.

שלמה שחר: כאשר לא יהיו כספים, האוצר תומך.

יצחק כהן: מה זאת אומרת תומך, הוא השלים את הכספים?

שלמה שחר: אנחנו נמצאים כרגע בעת מחלוקת בינינו לבין האוצר, האוצר אומר, יש לכם מספיק כסף אז תשלמו את הפנסיה.

שלמה שחר: סכומי הפנסיה שאנחנו משלמים בחודש הם בסדר גודל של חצי מיליון עד שש מאות אלף שקל.

שלמה שחר: האוצר עושה חשבון מתחילת הפעילות שלנו לפני כשנתיים ואומר, לפי החשבון שלי, העברתי לכם מספיק כסף, יש לכם בקופה 600 אלף, אנחנו מסתכלים ימינה ושמאלה ואין לנו את הסכומים שהוא אומר.

שלמה שחר: בינתיים הפנסיונרים לא קיבלו כספים מתחילת החודש.

יעקב ליצמן: אני מדבר גם על פנסיונרים שפרשו ולא מקבלים פנסיה, אני מדבר על המהלך לאחר שנכנס כונס הנכסים.

יעקב ליצמן: זה כולל את הכסף הזה?

שלמה שחר: מי שקיבל חלק משמעותי של הפיצויים ויש נושא של קיזוזים לאורך זמן, זאת בעיה אחת.

שלמה שחר: אבל אין ספק שכל הנושא בכללותו אמור לבוא על פתרונו מייד עם מכירת בית החולים באופן הזה, שמי שירכוש את בית החולים הוא אחראי לתשלומים מכאן ואילך.

שלמה שחר: תשלומי העבר, אמרתי יותר מפעם האחת, הם לא ייפתרו במסגרת המכירה, הם צריכים למצוא את פתרונם מול האוצר.

שלמה שחר: משרד האוצר אומר, החודש הוא נותן או לא נותן, אני שב ואומר, צריך לתת תשובה לאורך כל התקופה למה שמגיע לפנסיונרים.

יעקב ליצמן: מה לגבי הנדל"ן?

שלמה שחר: אני רוצה להדגיש לגבי הנדל"ן, אנחנו אפשרנו לרכוש את בית החולים בשני מסלולים, מסלול אחד, לרבות הנדל"ן שבו, ומסלול שני להפעלה.

שלמה שחר: יצא כך, שההצעות שקיבלנו לא מדברות על הנדל"ן.

שלמה שחר: לכאורה, על פניו אומרים, אנחנו לא רוצים את הנדל"ן, יש בעיות של הקדש וכו', אותנו מעניין להפעיל את בית החולים.

יעקב ליצמן: לי יש את רוח הקודש, אני אומר, שהם "שמים עין" על הנדל"ן, לכן ביקשתי להוסיף סעיף, שבמשך 25 שנה לא ייכנס נושא הנדל"ן.

שלמה שחר: רוח הקודש במקרה הזה זה באמת משהו שהוא ריאלי, זה באמת יכול להיות.

שלמה שחר: נכון שאנשי עסקים באים לעשות עסקים, לכן המקסימום שהצלחנו לקבל, הפעלה של חמש שנים ועוד אופציה של 13 שנים נוספות, זאת אומרת, 18 שנים.

יעקב ליצמן: מה זאת אומרת אופציה?

שלמה שחר: אופציה להפעלה.

יעקב ליצמן: אבל מה עם הנדל"ן?

שלמה שחר: בהסכם יש התייחסות – המחיר שהם מציעים כרגע לוקח בחשבון שהם יוכלו לפעול עם הנדל"ן.

שלמה שחר: ככל שיסת

שלמה שחר: בר שאנחנו לא מצליחים לשחרר את הנדל"ן – הייתי שמח לו תעזור לי בעניין הזה עם רוח הקודש, מדובר בהרבה כסף – ככל שיסתבר שאי אפשר לשחרר את הנדל"ן, נצטרך להתקזז מולם.

שלמה שחר: זאת אומרת, צריך לקחת בחשבון שהרוכשים האלה לוקחים על עצמם סיכון - - -

יעקב ליצמן: לא הבנתי.

יצחק כהן: מוכרים להם עם הנדל"ן, אם זה לא ילך, יחזירו להם כסף.

שלמה שחר: אני מוכר את זה, יכול להיות שמחר, מי שעשה את ההקדש על הנכסים יזכה בבית המשפט ואותו מפעיל שלוקח על עצמו היום את הסיכון ומנהל את בית החולים, למרות שהוא שילם תמורה כל כך גבוהה, הוא יצטרך לצאת מבית החולים, הוא לוקח סיכונים.

שלמה שחר: לסיכום, מזה כשנה אנחנו מסתובבים סביב העניין של מכירת בית החולים, פרסמנו מודעות, קיבלנו הערכת שמאי, עשינו הכל.

שלמה שחר: מה שמדבר בסוף היום, כוחות השוק וההצעות.

שלמה שחר: מסתבר, ששתי קבוצות רציניות ויחידות הגישו לנו הצעות, ניהלנו אתם משא ומתן משך חודשים, אלה ההצעות שיש, או שאנחנו לוקחים אותן או שאנחנו נשארים בלעדיהן.

יצחק כהן: שתיהן מתבססות על הנדל"ן?

שלמה שחר: שתיהן מתבססות על רכישת הנדל"ן בשלב הזה - - -

יצחק כהן: אני מדבר בסופו של תהליך.

שלמה שחר: יכול להיות מצב בסופו של תהליך, שכן.

יעקב ליצמן: אני שואל שאלה, אם תכניס סעיף מחמיר בנושא הנדל"ן, למי זה מפריע שהבניין לא יופעל כבית חולים אלא בניין רב קומות?

יעקב ליצמן: אם יוכנס סעיף מחמיר בעניין הנדל"ן ל-20 שנה, האם שתי ההצעות יישארו לדעתך?

יעקב ליצמן: אם לא, סימן שהם לא רוצים בזה כבית חולים.

שלמה שחר: אני חושב ש-18 שנה זאת תקופה - - -

יעקב ליצמן: 18 שנה זה לא אומר כלום, זאת רק אופציה.

יצחק כהן: הם לא רוצים את הפנסיונרים, הם רוצים את הנדל"ן.

נסים דהן: לחילופין – 18 שנה בלי אופציה.

נסים דהן: אותן 18 שנה שאתה מדבר עליהן, בלי אופציה באמצע של חמש שנים.

נסים דהן: כי המשמעות היא, שבעוד חמש שנים, הוא לא מממש את האופציה אלא הופך את זה לבית דירות, הוא לא מפעיל את בית החולים אבל הוא משתמש בנדל"ן כי זה חלק מהפרויקט.

שלמה שחר: מה שאני יכול לומר בעניין הזה, זה עניין של משא ומתן בהסכמות.

שלמה שחר: אנחנו יכולים לחזור ולשבת עם האנשים ולהעלות דרישה כזאת, אבל אני לא יכול להבטיח שהתנאי יתקבל עליהם - - -

יעקב ליצמן: אז מה עשינו בזה?

יעקב ליצמן: אז תמכור את זה לשרי אריסון, היא תעשה עסקים טובים יותר.

יעקב ליצמן: אם מדובר בביזנס, נדל"ן, תמכור לשרי אריסון.

שלמה שחר: הראיה, ששרי אריסון לא ביקשה לרכוש - - -

נסים דהן: היא לא מפעילה בתי חולים, יש לה בנק, ברגע שנרמוז לה שאפשר להפוך את זה לסניף בנק, היא לבטח תגיש הצעה.

שלמה שחר: נתתי אפשרות, שרי אריסון לא ניגשה להתמודדות.

חיים אורון: המכרז היה פתוח לנדל"ן.

יעקב ליצמן: כמעט כל חברי הוועדה חושבים, שהנדל"ן כאן הוא מוקש לא קטן ואנחנו לא נסכים למסגרת של חמש שנים ולא מסגרת אחרת, זה לא הנושא, הנושא הוא בית החולים במרכז העיר.

יעקב ליצמן: אני לא אתן יד לכך שיימכרו את הנדל"ן אחרי חמש שנים.

אברהם-בייגה שוחט: של מי הנדל"ן?

יעקב ליצמן: הקדש.

אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להבין בדיוק, של מי הקרקע?

קריאה: הקרקע היתה של בית החולים, בית החולים הקדיש אותה לעצמו.

קריאה: זה היה של עמותת בית החולים "ביקור החולים".

יעקב ליצמן: נא לדייק, לי ידוע על הקדש אחר לגמרי שלא שייך לבית החולים "ביקור חולים", אנשים אחרים ששותפים ב-20% מההקדשים.

יעקב שפיגלמן: הקרקע היתה רשומה על שם האגודה שחתומה כעמותת ביקור חולים, האגודה הלכה והקדישה את זה למטרת בית החולים.

אברהם-בייגה שוחט: בשעתו היא רכשה את זה ממישהו?

יעקב שפיגלמן: בזמנו היא רכשה את זה מכספים שהיו לה ממקומות אחרים ונרשמה כבעלת המקרקעין.

יעקב ליצמן: איך זה שייך לכולל "פולין" - - -

יעקב שפיגלמן: האגודה הקדישה את זה להקדש למטרת "ביקור חולים" שבהקדש הזה חברים כל מיני נאמנים.

יעקב ליצמן: יש הקדש "פולין", זה לא הקדש של בית החולים "ביקור חולים" ובכל זאת הוא שותף בסכום מסוים של הקרקע.

יעקב ליצמן: איך אתה יכול להוציא אותו?

יעקב שפיגלמן: הוא לא שותף בקרקע, הוא שותף בהקדש - - -

יעקב ליצמן: הוא שותף בקרקע.

יעקב ליצמן: או.

יעקב ליצמן: קיי, זה עניינו של בית המשפט, זה לא ענייני, אבל שתדע, מדובר כאן בעניין לא פשוט.

יעקב ליצמן: אני חולק בתוקף על עניין שאתם פונים לבית משפט להוציא את זה עם הקרקע, זה אומר שאתם לא רוצים בית חולים, אתם רוצים קרקע.

יעקב ליצמן: קרקע – אני אביא לכם רוכשים טובים יותר.

יעקב שפיגלמן: אני רוצה להעיר, המכרז יצא בשני מסלולים נפרדים לחלוטין, היה מסלול נכסי, בלי התחייבות להפעיל את בית החולים, רק את נכסי הנדל"ן, לא הוגשה בו הצעה אחת.

נסים דהן: מסיבה פשוטה, המהלך שמשחרר את הקרקע מרשות ההקדש הוא מהלך ארוך, אז כנדל"ן, זה לא היה מיידי.

נסים דהן: מה שמיידי, הפעלת בית החולים לתקופה עד שיבשיל אותו מהלך.

נסים דהן: זה מה שעשו כאן, הלכו לתקופה של בית חולים עד שהמהלך יבשיל.

יעקב שפיגלמן: גם אם זה נכון, הוגשו שתי הצעות בלבד.

חיים אורון: היות והקומוניקציה שלי עם רוח הקודש בשנה האחרונה היא לא טובה ולמרות שאני מסכים עם מה שאתה אומר, אני מבקש לדחות את הדיון הזה כי יש סכנה שדי בתענוג נעסוק איך מוכרים ולמי מוכרים את בית החולים "ביקור חולים".

חיים אורון: לדעתי יש שתי בעיות שכל דחייה שלהן היא מאוד מסוכנת.

חיים אורון: בעיה אחת, הסדר תשלומי פנסיה של העובדים שלא ניתנו החודש, שאין להם מקור לחודש הבא ואין מקור לחודש שאחריו.

חיים אורון: גם התחזיות האופטימיות ביותר מדברות על מכירה בתוך חודשיים-שלושה.

חיים אורון: אין מקור לפנסיות האלה.

חיים אורון: נציג האוצר יכול לומר, שלבית החולים יש מקור תקציבי, בית החולים יאמר, לי אין יותר כסף לזה, לכולם יש שיקול שלא לזעזע היום את בית החולים כי מי שיזעזע את בית החולים, ימכור אותו בזול יותר, אם בכלל.

חיים אורון: כאן אנחנו "תקועים" בלי תשלומי הפנסיות.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, אני חושב שצריך למצוא מקור תקציבי, המקור היחידי שקיים לדבר הזה הוא במשרד האוצר.

חיים אורון: זה מחדד מאוד את הבעיה השנייה.

חיים אורון: יבואו אלינו בעוד חודשיים במקרה הטוב ויגידו: יש לנו קונה.

חיים אורון: יבוא האוצר ויאמר, אנחנו מקציבים את כל פרות המכירה להבטחת זכויות העובדים.

חיים אורון: כולם יודעים, שזה רחוק מלהיות 100%.

חיים אורון: אבל אז יגידו, אם אתם מתחילים ויכוח, העסק ייפול ואז יש סכנה גדולה, שהעסקה תתבצע ויהיה משא ומתן, האם שוחקים פנסיות, לא שוחקים פנסיות, האם מביאים מהקרן 90% ויש להוסיף רק 10%, איך נותנים, באיזה שנים ולמי?

חיים אורון: ההצעה היחידה שאני יכול להציע היום, שאדוני היושב ראש ימנה ועדה של שלושה, חברי ועדת הכספים, שיקבלו על עצמם חובת סודיות, אני לא רוצה שנהיה מעורבים במכירה, ועדה שתתחיל את הדיון עכשיו בשאלה הזאת.

בנימין אלון: מי ייתן לך את הלוואות הגישור לפנסיה?

חיים אורון: הלוואת הגישור לפנסיה היא מבחינתנו תנאי.

בנימין אלון: ומי ייתן אותה?

חיים אורון: משרד האוצר.

חיים אורון: אין כאן הלוואה, יש פה כסף.

בנימין אלון: אבל זה לא כסף שהאוצר צריך לתת.

חיים אורון: אין היום גורם שיכסה את הפער, גם אם משרד האוצר יהיה נדיב ויאמר, שכל מה שמתקבל מבית החולים הולך לקרן הפנסיה של העובדים, או לקרן להבטחת פנסיה, זה התפקיד שלנו כאן בוועדה, את כל התפקידים האחרים יבצעו אנשים אחרים.

חיים אורון: לכן אני חושב, שאי אפשר לחכות חודשיים כי בעוד חודשיים הכל ייקרה מהר, בית המשפט יאשר, בתוך 15 יום אי אפשר לגמור.

חיים אורון: לכן אני מציע לך, תמנה ועדת שלושה שתצטרך לקבל על עצמה את האחריות, את הנאמנות - - -

יעקב ליצמן: או.

יעקב ליצמן: קיי, חברי הוועדה יהיו: חברי הכנסת חיים אורון, נסים דהן ואנוכי.

יעקב ליצמן: היות ואנחנו העלינו את הנושא הזה כל הזמן, אנחנו נעקוב אחר מה שקורה.

חיים אורון: לא נעקוב, זה רך מדי, זה אומר, לשים על השולחן ושמשרד האוצר יידע, שזה מונח על השולחן היום, לא מתישהו בעתיד.

יצחק כהן: אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו מפספסים את המטרה של הדיון היום.

יצחק כהן: המטרה של הדיון הזה היא לא להתחרות בכנ"ר או בהצעות טובות יותר למכירה או לקנייה.

יצחק כהן: בסופו של משא ומתן הם יצטרכו את אישור הוועדה, יבואו לכאן ויציגו את התוכניות.

יעקב ליצמן: הם לא צריכים את אישור ועדת הכספים.

יצחק כהן: המטרה של הדיון הזה היא זכויות העובדים וזכויות הפנסיה.

יצחק כהן: כדאי להתרכז בפתרון הבעיה האקוטית של זכויות העובדים וזכויות הפנסיה.

יצחק כהן: לדברים הגדולים, מכירה, נדל"ן, תקים ועדת שלושה שתטפל בזה מול הכנ"ר.

יצחק כהן: כרגע צריך למצוא פתרון לזכויות העובדים ותשלומי הפנסיה.

יצחק כהן: במקום להתעסק בדברים הגדולים של המכירה, אני מציע להתרכז בזכויות העובדים ותשלומי הפנסיה.

אדית בר-יוסף: אנחנו שומעים מכונס הנכסים, שהמשא ומתן מגיע לשלבים מתקדמים מאוד, אני חייבת לציין, נכון לשלב הזה, מזה די הרבה זמן, לא זומן נציג של הרופאים - - -

יעקב ליצמן: נציגים אחרים כן זומנו?

אדית בר-יוסף: לא זומנו בכלל, למרות שקיימת החלטת בית משפט בעניין הזה.

אדית בר-יוסף: אני שואלת, באיזה שלב, אם בכלל, נוכל לדעת, ככל שהדברים ידועים לי, אותו מציע שמעוניין להפוך את בית החולים לנדל"ן, לא הכין שום תוכנית עסקית, אין לו ניסיון בניהול בית חולים, גם אם יתחייב להפעיל לתקופה מינימלית של חמש שנים - - -

יעקב ליצמן: אתם יודעים במה מדובר?

אדית בר-יוסף: הדברים מגיעים אלינו בדרך לא דרך, השאלה, באיזה שלב מתכוון הכונס - - -

יעקב ליצמן: תכף נשמע תשובה.

אופיר רונן: ההתחייבות של משרד האוצר להעביר את כספי המכירה, לפי מיטב הבנתי, אין שום דבר כתוב, יש רק נכונות ללכת לקראת, אין שום התחייבות, שכספי המכירה שמגיעים - - -

יעקב ליצמן: אתה לא ראית את הטיוטא.

יעקב ליצמן: את מי אתה מייצג?

אופיר רונן: אני מייצג את העובדים הממשיכים.

אופיר רונן: אמרו לי שאין טיוטא, אין מסמך - - -

יעקב ליצמן: בעיתון היה כתוב שיש מסמך חתום.

אופיר רונן: המכירה לא קשורה בצורה ישירה לפנסיה, אלא כספי המכירה המתקבלים, משרד האוצר צריך להעבירו לקרן.

אופיר רונן: הסכם המכירה לא מדבר על כך שהכסף עובר לפנסיה.

אופיר רונן: הכסף עובר לקופה של המפרק, צריך לקבל מהמדינה כתב התחייבות, להעביר את הכסף לפנסיה.

אופיר רונן: לנו אמרו, שבינתיים אין שום כתב התחייבות, אין שום מסמך.

אופיר רונן: דבר נוסף, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת חיים אורון בעניין השלמת הפנסיה, הדברים ברורים, כל התקבולים שיתקבלו מכל המכירה זה 20 מיליון דולר כאשר צריך לנכות מכך את ההוצאות השוטפות.

יעקב ליצמן: מישהו יודע מה העלות של הפנסיה?

אופיר רונן: ההשלמה היא בין 200 ל-150 - - -

יעקב ליצמן: אני מדבר על העבר, נניח עד ה-1 בספטמבר.

אופיר רונן: 150-200 מיליון שקלים, אלה חובות העבר של הפנסיה, זה כולל את זכויות העובדים הממשיכים.

אברהם-בייגה שוחט: מה עם החוב האקטוארי?

אופיר רונן: החוב האקטוארי בפריסה ל-30 שנה.

ברי בר-ציון: ההערכה היא, שהחוב האקטוארי עד מועד הכינוס הוא 260 מיליון שקל לכלל העובדים.

אופיר רונן: הוועדה שאותה הציעה חבר הכנסת חיים אורון, צריכה לקבל תחשיבים גם לגבי העובדים הממשיכים, גם בגין העובדים - - -

יעקב ליצמן: דבר אחר ברור, שכל קונה שנכנס לבית החולים חייב לדאוג לכלל העובדים.

אופיר רונן: אני מציע, שהוועדה תמנה אקטואר מטעם הוועדה שייחשב לעובדים הממשיכים והעובדים שפוטרו - - -

סימה וייס: הבעיה של הפנסיונרים היא חמורה יותר, לגביהם יצאה הודעה מאת הכנ"ר ב-10 ביולי, שנגמרו לו המקורות לשלם.

סימה וייס: הקבוצה האומללה הזאת מבחינה כלכלית, המלחמות בין הכנ"ר לבין האוצר להשיג תקציבים נוספים לא צריכה להיעשות על חשבון גבם של הפנסיונרים.

סימה וייס: מה גם שמבחינה משפטית לא ניתנה שום החלטה של בית המשפט שאומרת, שזאת חוות הדעת והם קודמים או עדיפים על פני מישהו אחר.

סימה וייס: אין החלטה כזאת.

נסים דהן: הוא לא החליט שהם נושים?

סימה וייס: לא, אין החלטה כזאת, ומה שהכנ"ר עשה, מבחינתי זה לא כדין, לתת הודעה לקונית, נגמרו התקציבים ולכן אני מפסיק לשלם, מבלי שיש החלטה קודמת שאלה חובות הבנק.

סימה וייס: אני יודעת ממקורות אחרים, שיש כספים.

סימה וייס: אז יש מחלוקת בין משרד האוצר לבין הכנ"ר, אין לי בעיה, אבל לא על חשבון גבם של הגמלאים.

אברהם-בייגה שוחט: בכמה אנשים מדובר?

סימה וייס: 254 איש, זה משהו כמו 600 אלף שקלים בחודש, ולגביהם אין החלטה.

סימה וייס: הדברים נאמרו בבית משפט, כל המטרה של הליך הפירוק, לשלם את החובות, אם זה לא מצליח, אין טעם להפעיל את בית החולים.

סימה וייס: בא כאן צד שיש לו את כל הכוונות הטובות בעולם ומחליט על דעת עצמו, אני משלם את זה ולזה אני לא משלם.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מעלה על דעתו, שתתבצע מכירת בית החולים בהיעדר פתרון לפנסיונרים.

סימה וייס: אני שמחה שאתה אומר את הדברים הללו, אבל תמיד יוצא, שמי שמשלם את מלחמת התקציב זה האנשים המסכנים הללו.

סימה וייס: יש כל מיני יועצים, יועצים חיצוניים, רו"ח, אנשים כאלה ואחרים, שמקבלים את משכורתם, אין שום סיבה שהאנשים הללו לא יקבלו.

סימה וייס: למען שלוות הנפש שלהם, אנחנו מבקשים, שלפחות מבחינה אופרטיבית תצא מפה הנחייה, אותי לא מעניין מי ישלם, רק שישלמו להם.

סימה וייס: כמו שהבטיח נציג האוצר בישיבה הקודמת, כל עוד המשא ומתן נמשך, האוצר יתמוך, ולו בלבד שלא יהיה רעש, אז אנחנו מבקשים ליישם זאת.

שלמה שחר: לגבי נושא הפנסיות, אי אפשר לומר, שהמכירה תפתור את בעיית הפנסיונרים.

חיים אורון: זה ברור לנו.

שלמה שחר: לכן, מי שאומר שלא תהיה מכירה מבלי לפתור את בעיית הפנסיונרים, אני לא חושב שזה נכון.

שלמה שחר: צריך לפעול במסלול של הפנסיונרים ולפעול במסלול המכירה, לאפשר לאחרים להיכנס למסלול נורמלי של ניהול בית חולים.

שלמה שחר: לגבי השיתוף שלנו עם העובדים, אני רוצה לציין, בית המשפט קבע בזמנו בהחלטתו, מי שיהיה נציג לצורך העניין הוא עו"ד שבית המשפט קבע, עם הזמן התברר, שיש קצר בתקשורת בין עורך הדין שבית המשפט קבע לבין עורכי הדין, אנחנו לקחנו על עצמנו ואנחנו עושים את זה היום ישירות במובן הזה, שכל קבוצה כזאת תפנה ישירות, קבוצה אחת כבר פנתה, עם הקבוצה השנייה אנחנו בקשר - - -

יעקב ליצמן: אני יכול להבין שבקופה אין כסף בכלל או שחסרים כספים?

שלמה שחר: יושב לצדך מנהל בית החולים, תשאל אותו.

יעקב ליצמן: ברי, השאלה, האם יש כסף ורק חסרים כספים, ומה העלות החודשי, אני רוצה להבין במה מדובר.

ברי בר-ציון: מדובר על כך, שאנחנו מתנהלים באופן שהוא מאוזן פחות או יותר ללא תשלום הפנסיות.

יצחק כהן: אבל זה לא מאוזן.

ברי בר-ציון: מאוזן תפעולית.

יצחק כהן: אתה מטעה את הוועדה, הרי הפנסיה זה גירעון, זה לא מאוזן.

יעקב ליצמן: הפנסיה זה חלק מהתקציב.

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: אתה לא יכול לומר, בלי תרופות – אני מאוזן.

יצחק כהן: בלי חשמל – אני מאוזן.

יצחק כהן: בלי דלק – אני מאוזן.

יצחק כהן: זה אותו הדבר.

יצחק כהן: בלי תרופות ובלי ניתוחים אני מאוזן.

ברי בר-ציון: בחודש-חודשיים הקרובים, זה כולל גם את החודש שעבר, על פי תחזיות התפעול ותזרים המזומנים, זה סך הכסף שחסר, כ-630-650 אלף שקל לחודש, זה כמות הפנסיות.

יעקב ליצמן: כמה חודשים אתה חייב?

ברי בר-ציון: חודש אחד, הפנסיה שהיתה אמורה להשתלם בעשירי לחודש זה בעבור חודש קודם.

יעקב ליצמן: כלומר, חודש אחד.

יעקב ליצמן: היות ואתה לא מצפה שכל שבוע נבוא לכאן לשמוע מה קורה עם זה, בוא נעשה תוכנית לשלושה חודשים, זה סדר גודל של 2 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: כמה כסף יש לך בקופה לצורך זה?

ברי בר-ציון: התזרים שהוכן על ידי רואה חשבון שלנו שמסתכם עד ספטמבר, מראה בסוף ספטמבר גירעון צפוי של 914,000 שקלים.

יעקב ליצמן: זה לא מוגזם.

ברי בר-ציון: אני מניח שזה יהיה בסדר גם בלי כספי אוצר.

יעקב ליצמן: אם אני מבין, אין לכם כסף, אתם דורשים עכשיו לשלושה חודשים 2 מיליון שקלים.

רביב סובר: ברי, התחלת עם 10 מיליון שקלים בקופה, בשלושה חודשים תצליח "לשרוף" 12 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: מה זה "לשרוף"?

יעקב ליצמן: הוא משלם - - -

רביב סובר: לבזבז, להיכנס לגירעון, להוציא יותר ממה שאתה מכניס, 12 מיליון שקל.

רביב סובר: הוא מתחיל ביתרת מזומנים של 10.7 מיליון שקלים.

רביב סובר: מה הוא יקבל בשלושה החודשים הקרובים, מה הוא יוציא בשלושת החודשים הקרובים, בשורה התחתונה, הוא יוציא יותר ממה שהוא מכניס 12 מיליון שקל.

נסים דהן: איפה זכאים שונים?

רביב סובר: מה זה קשור לזכאים שונים?

נסים דהן: זה לא מאזן.

רביב סובר: זה דוח תזרים.

נסים דהן: זה תזרים מזומנים, אבל איפה זכאים שונים שלפני 10 מיליון?

רביב סובר: לפני כשבועיים התקיימה ישיבה בנושא, אמרנו, שנבחן את מצבו של בית החולים, אם צריך גם ניתן סיוע, אין לנו עניין שבית החולים ייכנס דווקא עכשיו, לפני המכירה, לסנכרון.

רביב סובר: ישבנו עם הנהלת בית החולים ועברנו על המספרים על מנת לראות הכצעקתה?

רביב סובר: עברנו על המספרים לעומקם.

רביב סובר: בשורה התחתונה, בית החולים הגיש שני דוחות, דוח אחד על מצבו, על בסיס מצטבר, מה היה מנקודת הפתיחה ועד היום.

רביב סובר: מסתבר, שבית החולים ועד היום, מנקודת כניסתו של הכנ"ר, על פי הדוח, היה בגירעון של כ-12-13 מיליון שקל, זאת לעומת 18-19 מיליון שקל שהמדינה העבירה לו.

רביב סובר: יש עוד 6 מיליון שקל שהמדינה העבירה מעבר לגירעון.

יעקב שפיגלמן: בנק דיסקונט לקח את הכסף.

רביב סובר: בנק דיסקונט לא קשור.

שלמה שחר: זאת התשובה.

רביב סובר: זה לא נכון.

נסים דהן: אם זה לא נכון, "תתלה" את הכנ"ר, כי זאת הטענה שלו - - -

שלמה שחר: יש בקשה שלנו לבית המשפט, להחזיר לנו את הכסף הזה.

רביב סובר: אבל זה לא הכסף הזה - - -

נסים דהן: זה אותו הדבר, השורה התחתונה, חסרים 7 מיליון שקלים.

רביב סובר: נקודה שנייה נוגעת לתזרים.

רביב סובר: בית החולים הגיש דוח שאומר, שיש לו היום 10 מיליון שקל בקופה ומה יהיו הוצאותיו עד תום שלושה חודשים.

רביב סובר: דוח בלתי סביר בעליל שאומר, שבית החולים יפסיד 12 מיליון שקל בתזרים.

שלמה שחר: אני אחזיר לך, תן לי הלוואה, אם יישאר, תקבל בחזרה.

יעקב ליצמן: מה אתה דורש מבית החולים "ביקור חולים" בכדי שיתאפשר לשלם פנסיה בשלושת החודשים הקרובים?

רביב סובר: אני לא מנהל את הקרבות שלי על גבם של הגמלאים, לכן אמרנו, למרות שלהערכתנו יש מספיק כסף בקופה, בכל זאת נהיה מוכנים לסייע.

רביב סובר: לכן עמדתנו היתה, ראשית, הושמעו טענות והנהלת בית החולים לא הכחישה, שהולכים להגדיל את תשלומי השכר להנהלת בית החולים כחלק מביטול עידוד צמיחה וכו', זה לא יבוצע במצב שלבית החולים אין כסף לשלם פנסיה.

רביב סובר: המשאבים הנוספים האלה ישמשו לצורך תמיכה בתשלומי הפנסיה.

רביב סובר: צריך לזכור, הנושאים האלה עלו בישיבות הקודמות, שבית החולים לא משלם היום תשלומים לפנסיה שוטפת, את המשאבים האלה הוא יכול להעמיד מתקציבו ולעסוק בצעדי התייעלות - - -

יעקב ליצמן: בכמה כסף מדובר?

רביב סובר: סדר גודל של 300-400 אלף שקל.

שלמה שחר: לא, 180 אלף.

רביב סובר: איך הגענו ל-180,000?

שלמה שחר: זה מה שאמרו לי בזמנו.

נסים דהן: עידוד צמיחה זה 180,000.

יעקב ליצמן: לא שאלתי על עידוד צמיחה, שאלתי, כמה זה סך הפנסיה של אלה שפרשו בשנתיים האחרונות?

רביב סובר: ההפרשה השוטפת, אם היו צריכים להפריש, סדר גודל של 300,000 שקלים.

רביב סובר: לכן, יש משאבים שבית החולים נדרש ומן הראוי שיעמיד מתוך תקציבו.

רביב סובר: אנחנו בהחלט גם נשלים.

רביב סובר: שני הצדדים צריכים להגיע לסיכום בעניין הזה ולעשות את הצעדים המתחייבים, אנחנו גם נשלים את חלקנו.

יעקב ליצמן: אנחנו נמצאים היום ביום שני, אני מציע שביום רביעי בבוקר נשמע עדכון מכל הצדדים היכן עומדים הדברים, אם צריך, נקיים ישיבה נוספת ביום רביעי בבוקר בנושא.

חיים אורון: לא, אבל שישלמו פנסיה.

יעקב ליצמן: נתתי להם יומיים להתכנס ולהחליט.

יעקב ליצמן: אני מעולם לא אכזבתי את העובדים, אני יודע כיצד לעשות זאת, יש להם יומיים מעכשיו ועד יום רביעי בבוקר, אם ביום שלישי בלילה אני מקבל הודעה שהעניינים לא הסתדרו, נקיים דיון נוסף ביום רביעי ונחתוך את העניין.

יעקב ליצמן: אני נותן להם אפשרות להסתדר.

יעקב ליצמן: אני מדבר על תשלומי פנסיה לשלושה חודשים.

חיים אורון: לחתוך את הדבר בלי העברה תקציבית כזאת או אחרת, אני לא נכנס אם מדובר ב-2 מיליון או 1.2 מיליון, כל הדיון הזה מיותר אם לא תהיה העברה תקציבית.

יעקב ליצמן: אתה יודע, שעד לרגע זה דאגתי לבית החולים, לא עזבתי אותו, גם כעת לא אעזוב אותם.

יעקב ליצמן: אני נותן להם יומיים להסתדר, אם אני רואה שהדברים לא מסתדרים עד יום רביעי בבוקר, נקיים דיון נוסף.

יעקב ליצמן: אני מבקש מכונס הנכסים, מנהל בית החולים, משרד האוצר, מכל הצדדים, לראות מה ניתן לעשות, אני רוצה לשמוע על תוכנית לשלושה חודשים עד למכירת בית החולים.

יעקב ליצמן: דבר נוסף והעיקרי, מעבר לדאגה לפנסיונרים, אני עומד על עניין הנדל"ן.

יעקב ליצמן: בשם ועדת הכספים אני פונה לכונס הנכסים, שלא לאפשר בשום הסכם - - -

נסים דהן: תבדוק את זה בוועדה שהקמת.

יעקב ליצמן: אנחנו נבדוק זאת, אבל מעבר לכך, ועדת הכספים פונה לכנ"ר, המכירה לא מעניינת אותנו, לא מעניין אותנו מי הרוכש, דבר אחד מעניין אותנו, שלא יעבירו את בית החולים הזה עם הנדל"ן.

אסתר שפר: אני רוצה לבקש, דקה אחרי המכירה או דקה לפני המכירה, לא יהיה לנו עם מי לדבר.

אסתר שפר: ברגע שחותמים או מגיעים לזיכרון דברים - - -

יעקב ליצמן: לכן הקמנו את ועדת השלושה.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אני מודה לכולם, אם לא תהיה התקדמות עד יום רביעי, תתקיים ישיבה נוספת.

אופיר רונן: 2 מיליון השקלים לא לקחו בחשבון את הפנסיונרים החדשים שפותרו במהלך הפירוק.

יעקב ליצמן: לדעתי זה כן לקח בחשבון, אני קיבלתי דוח על פחות כסף, עיגלנו את זה ל-2 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אני מודה לכולם.