ועדת המשנה לתיקונים בחוקי הבחירות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 4, 2005-07-07 10:00

גדעון סער: בוקר טוב, תודה לכל מי שהגיע, אנחנו חוזרים לסעיף 8, מה היה שם בדיוק, אם אפשר להזכיר.

אהוד שילת: אנחנו מבקשים להוסיף סעיף לחוק, 95(ב) רבה, שהכותרת שלו הצבעת הממצאים במשמורת הצבא.

אהוד שילת: זה לפי בקשת הצבא.

אהוד שילת: מתברר שיש אנשים שבשרות המילואים או הסדיר, אני לא יודע בדיוק, מכניסים אותם לכלא והם משתחררים אחרי שהם כבר לא בשירות הצבאי.

גדעון סער: אז מי זה, אסירים?

אהוד שילת: אסירים, שהתחילו את המאסר כאסירים צבאיים, קצין שיקום או משהו שהכניס אותם לאיזה שהוא מאסר צבאי, אבל תוך כדי המאסר הוא סיים את השירות שלו.

אהוד שילת: נניח שזה שירות מילואים, מדובר בשלושים יום, שפטו אותו לימי מאסר, את המילואים הוא גמר, אז עכשיו הוא כאילו אזרח שנמצא במשמורת הצבא.

אהוד שילת: הוא לא מוגדר כחייל, זאת אומרת שהוא לא חייל---

אמנון לורך: איך זה יכול להיות שהוא לא חייל?

קרן ויינשל: זה לא גם אנשים שעצורים בעבירות ביטחוניות והם במשמורת צבאית?

גדעון סער: מי זה אומר שזה לא יכול להיות?

אהוד שילת: זה מה שאנחנו קיבלנו מהצבא, לכן הם ביקשו להוסיף את הסעיף הזה, כדי לאפשר גם לאנשים האלה להצביע.

גדעון סער: מי יזם את הסעיף הזה?

אהוד שילת: הצבא.

גדעון סער: הסעיף הזה לא ידון אלא בנוכחות נציג הצבא.

תמר אדרי: אני רק רוצה להגיד לכם היסטוריה, גם בבחירות הקודמות---

גדעון סער: למה זה חשוב תמר?

גדעון סער: הצבא רוצה את זה, הצבא יתייצב.

גדעון סער: אני רוצה לדעת למה שאנחנו פה עכשיו נשב על פרשנויות לגבי מה התכוון הצבא, כי זה בערך מה שקורה עכשיו, אין מישהו שברור לו מה הוא התכוון.

אמנון לורך: זה ברור, מה שהם רוצים זה ברור.

גדעון סער: מה הם רוצים?

אמנון לורך: מה שהם רוצים אבל זה גם קומבינציה, יש התחכמות גדולה של הצבא בגלל ענייני תקציב וכן הלאה לגלגל כל דבר.

אמנון לורך: עכשיו, אדם שהוא נמצא במשמורת הצבא, הוא חל עליו אופן שיפוט הצבאי והוא לכל דבר אסיר בצבא.

אמנון לורך: הם מנסים ליצור פה דיפרנציאציה שאחר כך היא מסבכת במקומות אחרים.

גדעון סער: איזה דיפרנציאציה?

אמנון לורך: אסיר שנמצא עדיין בשירות המילואים, הרי זה לא נחשב, גם כשאתה נמצא בשירות סדיר אנחנו זוכרים שמוסיפים לך שירות סדיר נוסף, נכון, אתה נשפטת לחצי שנה בזמן שירות חובה.

גדעון סער: תסביר לי בצורה פשוטה מה הם משיגים בדבר הזה?

אמנון לורך: מישהו העלה שם את זה בתור בלי להסתכל על התמונה, מבחינתי הוא צודק, זה פתיר, או שהאדם עצור כמו כל חייל וחל עליו חוק השיפוט הצבאי בהגדרה של עציר או אסור וחוק השיפוט הצבאי חל עליו, או שהוא אסיר לפי האזרחי, הוא לא יכול להיות, אנחנו לא נייצג פה סוג חדש של עצירים ואסירים.

גדעון סער: למה אין פה נציג של משרד המשפטים או שיש?

גדעון סער: את נציגת משרד המשפטים?

קרן ויינשל: אני חושבת שאתה צודק בזה שאם הצבא רוצה הצבא צריך להיות כאן.

גדעון סער: אם זה יוזמה של הצבא אנחנו נדון בזה, דורית, מה שאנחנו נעשה, את זה אנחנו נוציא, את סעיף 8, הוצאנו עוד סעיף?

קרן ויינשל: כן, את סעיף 3 שרצית שיסבירו לך.

גדעון סער: אז תהיה ישיבה עם כוחות הביטחון, אני אומר כבר, היום אנחנו נגמור נוסח שעולה לוועדה שיעבור בקריאה הראשונה, סעיף 8 וסעיף 3 לא יכללו בו, את זה אנחנו נעשה בפגרה.

גדעון סער: לסעיף 9, בבקשה אהוד.

אהוד שילת: סעיף 103, סעיף קטן ב', זה סעיף שהוכנס כשהיו בחירות חוזרות לראש הממשלה, נאמר בו, "התקבלה הודעה מהוועדה המרכזית על קיומן של בחירות חוזרות כאמור בסעיף כך וכך, יקבעו האחראים את שעות ההצבעה וכן הלאה.

אהוד שילת: " זה בהצבעה בנציגויות, הסעיף הוא מיוחד לבחירות חוזרות לראש ממשלה, שתוקן החוק ההוא ותיקנו זה נשאר, נעלם מענינו הסעיף הזה וצריך פשוט לבטל אותו כי אין יותר בחירות חוזרות.

גדעון סער: יש הערות למישהו?

גדעון סער: אז אנחנו מאשרים את סעיף 9.

אהוד שילת: סעיף 10 מדבר---

גדעון סער: פה משנים מ-42 ל-30 ימים, או בעצם מסיתים את זה יותר לבחירות, למה?

אהוד שילת: הסעיף עצמו מדבר על הקביעה של בתי חולים שבהם יוצגו קלפיות למאושפזים וה-42 יום זה מוקדם מידי כי אנחנו צריכים לקבל מידע, הוועדה המרכזית צריכה לקבל מידה ממשרד הבריאות איזה בתי חולים כן או לא.

אהוד שילת: הרי כשיש בחירות---

גדעון סער: אז זה בסדר?

אהוד שילת: זה בסדר, זה לפי בקשת הוועדה, זה תואם יותר את היכולת של הוועדה.

אמנון לורך: תמיד משרד החינוך מופתע כמה ילדים מגיעים לחטיבת הביניים, זאת אומרת אנחנו יודעים מה בתי החולים, זאת אומרת, אני מציע שתהיה רשימה קבועה שאלה שברור ורק את האחרון יכול יושב ראש הוועדה להוסיף עד המועד הזה, זאת אומרת למה זה צריך לבוא בהפתעה.

אמנון לורך: אנחנו לא יודעים שבהדסה ותל השומר ואיכילוב, הבעיה היא בבתי החולים הקטנים.

אמנון לורך: אז אם יש לו מספיק או אם אין לו מספיק, יחליטו ביום השלושים זה בסדר, אבל תהיה רשימה קבועה.

אהוד שילת: אני מתפלא על ההערה הזו, אתה יודע כמה עבודה משקיעים, יש רשימות של בתי חולים, זה לא בעיה לדעת מיהם בתי החולים, אבל אנחנו בקשר עם משרד הבריאות כדי לקבל עוד פרטים לא רק הרשימה כרשימה של בתי חולים, אלא איפה תהיה הקלפי, איפה תהיה קלפי ניידת, בתוך בית החולים, מי האחראי בבית החולים.

אהוד שילת: כל התאומים זה לוקח זמן, אז ביום ה-42 קשה לגמור את זה, אנחנו מבקשים, אין בעיה שנעשה את זה יותר מאוחר קצת, עד היום השלושים כי זה לא פוגע בבוחר, זה לא פוגע באף אחד, אלו מסקנות של העובדים של ועדת הבחירות, לקחים מהבחירות האחרונות ומהבחירות שקדמו להם, אין פה שום בעיה משפטית או איזה בעיה, בזמנו קבעו 42 יום---

גדעון סער: המקומות שבהם ימוקמו קלפיות למאושפזים, יש בתי חולים בלי קלפיות?

אהוד שילת: כן, בית חולים צריך שיהיה חמישים מיטות.

אהוד שילת: עכשיו, זה לא רק איכילוב ותל השומר, מחלקה סיעודית בבית אבות, בבית חולים, בין שיש בה ארבע מיטות ובין שיש בה עשרים מיטות.

אהוד שילת: עכשיו, אם יש בה חמישים מיטות אז צריך למקם שם קלפי.

אהוד שילת: אז יש בתי חולים---

גדעון סער: מי קובע את זה, משרד הבריאות?

אהוד שילת: משרד הבריאות, גם האנשים שלנו, לבדוק מה קורה, הרי במשרד הבריאות יודעים כמה רישיונות הם נתנו בבית אבות זה או בבית אבות אחר, או במוסדות דומים למחלקה סיעודי, כל מחלקה סיעודית טעונה רישיון של בית חולים ויש להם וכתוב שם גם כמה מיטות יש, אבל הדברים, אתה יודע, צריך בדיקה.

אהוד שילת: יש צוות בוועדה המרכזית שבודק כל דבר, בודק איפה להשים את הקלפי שם, מה קורה, אם צריך לנייד קלפי.

אהוד שילת: כי יש אפשרות בחוק לנייד קלפי בין מחלקות, למשל בתל השומר כפי שהוא היה או בפוריה כפי שהיא היום נדמה לי, או בית החולים בנהריה, זה לא רק מבנה אחד, זה מבנים.

גדעון סער: אין איזה בעיה בשלושים יום במובן לשלוח הודעות?

אהוד שילת: לא, ממש לא.

אהוד שילת: זה פשוט עבודה טכנית של הוועדה.

אמנון לורך: התפיסה, הצד הפוליטי רוצה שאפשר יהיה לעשות בחירות הכי מהר והכי קצר וככל שזה יותר הרבה, יותר מסובך לעשות את זה הכי מהר והכי קצר.

אמנון לורך: יש דברים, כתפיסת עולם, כל דבר שאפשר לדעת מראש, למה צריך להחליט כל ארבע שנים או שנתיים או שלוש שאנחנו עושים בחירות, איפה תהיה הקלפי בהדסה?

אמנון לורך: כמו שאתה הולך לאותו מקום להצביע, אני לא יודע איפה, אבל לפי דעתי אתה הולך בדיוק באותו בית ספר כל ימי חייך, הורי הולכים לאותו מקום, אימא שלי כבר הולכת מאז שהייתי תינוק לבית הילד, אז למה בהדסה לא יקבע.

אמנון לורך: אז לעשות שינויים במועד הזה, בסדר, אבל שהבסיס יהיה מוכן וגמור.

אמנון לורך: אתה מבין, זה עוד הפעם, משרד הבריאות, אחר כך אתה בא ואומר בוא נקצר את תקופת הבחירות---

אהוד שילת: אבל אנחנו מקצרים מ-42 ל-30, אנחנו מקרבים את זה ליום הבחירות, זה בדיוק מה שאתה רוצה שנקצר את הזמן.

אמנון לורך: אהוד זה בסדר, אבל כל מה שאני אומר לך זה שאתה צריך לחלק פה בין ההשלמות לגבי מיהו כרגע, זה צריך להיות חלק מהמקומות של הקלפי הרגילים, שאתה מפרסם פנקס---

גדעון סער: אני מבין את ההערה שלך, אבל אנחנו כרגע לא באים לשפוט את יעילות המערכת, זה לא פוגע בשום אינטרס לקצר את הזמן, אז אפשר להיעתר לבקשה הזאת.

גדעון סער: אני לא יודעת אם זה יחס ראוי שהכנסת תחוקק בשלט רחוק, למה שלא יתאמצו קצת ויסבירו לנו את זה בצורה שנוכל גם לשאול שאלות.

גדעון סער: הרי עכשיו אנחנו נקרא, יכול להיות שנשאל שאלות.

גדעון סער: כרגע אנחנו מאשרים את סעיף 10, יש למישהו הערות, לנוסח?

גדעון סער: לסעיף 11, אם תוכל אהוד להסביר את סעיף א'.

אהוד שילת: בסעיף א' אנחנו מבקשים לבטל את פסקה 4, "המכין, המפיץ או המדביק מודעות שיש בהם תעמולת בחירות מטעם רשימת מועמדים, ושרגלם עולה על המידות שקבעה לכך הוועדה המרכזית.

אהוד שילת: " אני לא יודע שהוועדה המרכזית קבעה אי פעם מידה של מודעה, היה בזמנו בחוק דרכי תעמולה---

גדעון סער: הבנתי, האם יש בסעיף 10 שאתה מזכיר אותו שם בהסבר, האם יש בו הסדרה של נושא הסנקציות על המפיצים?

אהוד שילת: בסעיף 10 יש הסדרה של המודעות, איפה תולים---

גדעון סער: אז למה הם הוסיפו את המידות?

אהוד שילת: זה היה שם בחוק דרכי תעמולה, זה חוק מאוד עתיק, זה---

גדעון סער: ואז הייתה הגבלה על המודעות?

אהוד שילת: הייתה שנים רבות הגבלה שזה לא ירד משבעים על חמישים ולא יותר---

גדעון סער: מתי זה תוקן?

אהוד שילת: זה תוקן, כל פעם תיקנו משהו, קודם כל הורידו את הצבעים, כי הייתה פעם מגבלה גם על הצבעים, לא יותר משני צבעים---

גדעון סער: אבל יש פה.

אהוד שילת: אני אומר, יש שם מגבלה על הגודל.

גדעון סער: כן, אבל מה הסנקציה?

קרן ויינשל: הסנקציה היא הסנקציה הכללית, שזה בכל דרכי התעמולה.

גדעון סער: בסדר גמור, יש למישהו הערות ל-11(א)?

גדעון סער: אז השארנו את התיקון של 11(א) בפסקה 4.

גדעון סער: עכשיו אנחנו לפסקה 5, פסקה 5 שהיא אני חייב להגיד לכם שאתמול הייתה לי ישיבה שלא התמקדה בעניין הזה, עם חברינו בוועדת הבחירות המרכזית והנושא הזה העלה הרבה שאלות ובעיקר את השאלה של 25 מטרים בכלל ולמה בכלל צריך 25 מטרים, מחוץ למבנה, בפנים מותר.

אהוד שילת: אני אומר לאדוני, זו הוראה שוב עתיקה שאמרו שאסורה תעמולה ביום הבחירות במרחק של 25 מטר ממקום הקלפי.

אהוד שילת: מקום הקלפי זה כיתה מסוימת בבית הספר---

גדעון סער: אבל אתה מרחיק עוד יותר, אתה עושה את הסנקציה---

אהוד שילת: יכול להיות שאפשר לבטל את זה, אני לא מתערב בצד הזה הערכי אם צריך את זה בכלל או לא---

גדעון סער: צריך את זה, אבל לא צריך 25 מטר.

אהוד שילת: אז אני אסביר לך מה שקורה, בבתי ספר אם אתה לוקח סרט מידה---

גדעון סער: אני אתן לך דוגמה, יש בית ספר, שם הבחירות, ממול, בצד השני של הרחוב, במרחק של חמישה או עשרה מטרים יש בית מגורים שבהם על המרפסת תליתי שלט מח"ל, אז לפי החוק זה דבר לא חוקי.

אהוד שילת: בוא נתאר מה קורה היום לפי החוק הנוכחי, 25 מטר מהכיתה זה יכול להיות המסדרון שבו עומדים הבוחרים בקלפיות להצביע, מסביבם יכול להיות 25 מטר או הכניסה לבית הספר או שני מטר מעבר לכניסה לבית הספר בתוך החצר של בית הספר.

אהוד שילת: וזה נראה לי, אני חושב גם להרבה אחרים, לא סביר שבתוך המכלול הזה תהיה תעמולה, כי בבית ספר יש לפעמים ארבע וחמש קלפיות גם אולי יותר.

אהוד שילת: לכן לדעתי כל מה שמעבר לגדר של בית הספר, ברחוב, על המדרכה, כמו שאתה תיארת, מבחינתי האישית, אני דווקא אוהב את זה.

אהוד שילת: כי בהרבה מקומות שאני מסתובב שיש בחירות בודדות, בישוב כזה או אחר ואני רואה אותם עומדים ככה קרוב לגדר של בית הספר, זה מין חגיגה כזו.

אהוד שילת: אני לטעמי האישי, זה נחמד, ואני לא חושב שצריך לזרוק אותם משם עוד 25 מטר.

אהוד שילת: אבל ההוראה, אז אפשר לתקן, אני נשארתי צמוד למה שהמחוקק עשה, אבל מחוץ לגדר, לא בתוך הבית ספר או המתנ"ס.

גדעון סער: מחוץ לגדר אני מוכן.

אמנון לורך: אבל זה לא מה שהוצע פה.

אהוד שילת: אז הוועדה יכולה לתקן את זה, אז אפשר לקבוע שני מטר מחוץ לגדר או צמוד לגדר, אבל העיקר שזה יהיה בחוץ לא בתוך---

גדעון סער: זה תמיד מתקנים עם גדר?

אהוד שילת: בדרך כלל בבתי ספר יש גדרות, גן ילדים, יש גדרות ברוב המתקנים.

אמנון לורך: רק נושא אחד, זה לא תמיד בית ספר או משהו כזה שזה עובד בשיטה הזאת, וכשאתה הולך על דבר כזה אתה הולך על דבר שתופס את כולם ולא מחלק את זה לפי סוגים, זה דבר ראשון.

אמנון לורך: דבר שני זה עניין של סדר ציבורי, בבחירות מועטות אתה שם את כולם במרחק כזה שמותר שני מטר, אז כולם רצים על השער של בית הספר, וזה הופך את זה למהומה והמשטרה לא אוהבת את זה.

אמנון לורך: זאת אומרת שאתה מבטיח שיהיה---

גדעון סער: נכון להיום, הם לא נמצאים על השער?

אמנון לורך: לא, כי המשטרה מרחיקה אותם.

אמנון לורך: עכשיו, השאלה היא אם זה 25 מטר או 19 מטר זאת שאלה מעניינת.

אמנון לורך: ברגע שאתה יוצר מרחק קטן מידי זה מכות ואני היה לי פעם בקריית יובל עם הכהניסטים, תאמין לי, אל תסתכל על המפלגות המרכזיות, תסתכל על השולים אני אומר לך, השוטר עזר לנו להרביץ לנו, ל-25 מהם.

אמנון לורך: עכשיו, אני מסכים אתך, כולנו יודעים מאחר והם לא בדיוק מעודדים, אז בוא נמדוד את 25 המטר לא מהגדר אלא מהמבנה, החלק החיצוני של המבנה.

אילת פישמן: אבל יכול להיות שיש חצר שהיא יותר גדולה.

אמנון לורך: אני אין לי בעיה לאבחן בין חומר תעמולה לבין אנשים, הבעיה היא האנשים לא חומר התעמולה וזה שתלית שלט מח"ל או אמ"ת מול השער לא תמיד זה בדיוק משכנע את הבוחר ברגע האחרון.

אמנון לורך: הבעיה היא האנשים שם שמתגודדים ועושים בלגאן.

אמנון לורך: אז אם זה מישהו תלה על הבית שלו, בסדר, אין לי בעיה עם זה, גם אם המרחק הוא יותר קטן.

אמנון לורך: העניין שלדוכנים אתה צריך לתת לשוטר את האפשרות, בשום מקום לא אוכפים את זה, אבל אם צריך לאכוף את זה, יש להם כלי.

גדעון סער: קודם כל אני רוצה להגיד מה לדעתי צריכים להיות העקרונות.

גדעון סער: אחד, שזה האינטרס שבאה איתו ועדת הבחירות המרכזית שתהיה ודאות, זאת אומרת שידעו מאיפה סופרים ויש לפעמים כמה קלפיות באותו מבנה ולך תדע מאיפה זה, אז הם באים ואומרים, הגדר זה מקום ברור, החדרים, לפעמים יש באותו מקום הרבה חדרים ולך תעשה חשבון.

גדעון סער: העיקרון של הוודאות הוא עיקרון חשוב.

גדעון סער: העניין השני הוא הסדר הציבורי, אבל אני חושב שסדרים נוקשים מידי הם לא נכונים.

גדעון סער: קודם כל, התיקון כמו שהוא בוודאי לא מקובל עליי, 25 מטר מהגדר, הרי היום---

אמנון לורך: התיקון הוא מאיפה מודדים את ה-25 מטר.

גדעון סער: נכון, אבל לפעמים החדר נמצא 20 מטר עמוק, ואז אתה על הגדר בכל מקרה.

גדעון סער: הרי לפעמים יש לך את בית הספר, יש לך כניסה, עד שאתה נכנס ועד שאתה מגיע פנימה זה מרחק, ואז אתה על הגדר.

גדעון סער: לפי דעתי הדבר הפשוט ביותר---

אמנון לורך: בוועדה נתנו במצבים כאלה שהשאלה עלתה זה שמודדים מהגדר, זה הכול, לא הסכימו לזה, כי מתי זה מגיע לפה, מתי שהולכים מכות והמכות זה תחשוב---

אהוד שילת: אפשר להציע נוסח אחר שאולי יתאים לכם, לקבוע איקס מטרים, למשל עשרה, סתם אני אומר, מהשער של החצר או משהו כזה, מהשער של הגדר החיצונית.

אהוד שילת: הרי יש גדר חיצונית ויש בה שער או שני שערים, גם למתנ"ס גם לבית ספר, גם לגן ילדים, לכל המבנים שיש בהם קלפיות, אולי פה ושם יש מבנה שאין בו---

גדעון סער: מה קורה כשיש שני שערים?

אהוד שילת: אז שלא ישבו על השער, אז אני אומר, בואו נרחיב, חמישה מטר, עשרה מטר.

קרן ויינשל: אתה אומר, אם אני אצייר את זה, הקוטר, אבל במקומות אחרים על הגדר אפשר?

אהוד שילת: כן, מה אכפת לי שזה על הגדר?

גדעון סער: אני גם לא מקבל את המגבלה על השער, יכול להיות מקומות שיש בהם שני שערים, או בית ספר שנכנסים אליו משני כיוונים.

אמנון לורך: 25 מטר משער או עשרה מטר מהגדר.

אהוד שילת: המשטרה תגיד 200 מטר כי זה הכי נוח.

גדעון סער: אבל מה זה חשוב, אם הרחקתם 25 מטרים, אז כל הדוכנים הם במקום הכי קרוב, אני לא מבין את הטיעון.

אמנון לורך: תחשוב על אורך הקשת, הנה השער, קשת של עשרה מטר, כמה דוכנים אתה יכול להשים, אם יש לך 25 מטר יש לך מניפה יותר גדולה יש מקום לחיות לכולם.

קרן ויינשל: אבל אנחנו לא מדברים פה על קשת, אנחנו מדברים על כל הגדר.

אמנון לורך: עזבי את הגדר, אף אחד לא יושב על הגדר, אנחנו כולנו מדברים על אותו הדבר, זה לא מעניין הגדר, את מי זה מעניין הגדר.

גדעון סער: אבל אז יבואו ויגידו, אם אנחנו ננסה לאבחן את השער ממקום אחר, אז נגיד מצב שזאת הכניסה ופה אנחנו נגיד מהשער אנחנו רוצים עשרה מטר או שלושים מטר, אבל בכל מקום אחר אנחנו רוצים רק על הגדר, אז אנשים---

אמנון לורך: לא, לא תהיה מלחמה---

גדעון סער: תמיד יש שני צדדים, תמיד מישהו רוצה להיות הכי קרוב לשער מכל צד שהוא נמצא וזה לא משנה האם זה עשרה מטר או שלושים מטר, זה לא משנה.

גדעון סער: קודם כל האדם רוצה להיות הכי קרוב לכניסה---

אהוד שילת: הרעיון הוא לתת לעיריות כמה שיותר קרוב עם התעמולה ומצד שני לא לתת להם את האפשרות לחסום את השער, לכן אני מתייחס עכשיו לא לגדר אלא לשער, אם יש שני שערים אז זה יחול על שני השערים, ולמצוא איזה מרחק סביר.

גדעון סער: אני בעד נוסח יותר מתון, משהו כמו 15 מטרים או עשרה מטרים.

גדעון סער: אז עשרה מטרים ואני מוכן לאמץ---

קרן ויינשל: הם הציעו נוסח מן הגדר החיצונית של המבנה, כלומר מהכי רחוק, אני גם מעדיפה את זה.

גדעון סער: כי מה קורה שאין גדר חיצונית?

קרן ויינשל: בסדר.

גדעון סער: אני יכול לעשות או מהקיר החיצוני, את יכולה לעשות את זה או מהקיר או מהגדר, את לא צריכה את מקום הקלפי ואז זה פותר לך את הבעיה.

גדעון סער: כי הקלפי תמיד בתוך משהו, אז אין צורך---

קרן ויינשל: מהקיר החיצוני או הגדר החיצונית, בסדר.

קרן ויינשל: ואמרנו עשרה, אז אני מקריאה את זה, זה יהיה או במרחק של פחות מעשרה מטרים מהקיר החיצוני או הגדר החיצונית של המבנה שבו נמצא מקום הקלפי.

תמר אדרי: רגע, אז צריך לתקן גם בהגדרות יש 25 מטר.

אמנון לורך: אצלך בבית הספר, אם אומרים---

גדעון סער: אני מוכן לתקן את זה גם בחוק הרשויות המקומיות, אני אפתור את הבעיה אני אצור אחידות.

אמנון לורך: ואם אתה מוכן להיות בחור נמרץ, אז ההצעה שלי היא שמזמן יהיה חוק הבחירות, לא לכנסת ולא לרשות המקומית, חוק אחד, יהיה פרק שאומר לגבי רשויות מקומיות ואיך עושים מועמדים שמגישים רשימות לכנסת, כל היתר אותו הדבר, אין שום סיבה שקלפי תהיה ככה או ככה, ככה זה נראה, אז זה צריך להיות חוק אחד לשניהם, אז אם יש לך אנרגיות, זה תאמין לי מצווה גדולה.

גדעון סער: לזה אין לי מספיק זמן, אולי בקדנציה הבאה.

אמנון לורך: לגבי עצם העניין, עשרה מטר, כולם על המדרכה בצד של הכניסה לבית הספר ולא ממול וזה חוסם את המדרכה.

אמנון לורך: כולם, כל הדוכנים האלה, במקום להיות על המדרכה ממול הם על המדרכה שאתה עולה בה---

גדעון סער: אבל הם תמיד על המדרכה בצד של השער.

אמנון לורך: כי השוטר רואה את הכביש בתור המרחב ההפרדה, אתה אומר עשרה מטר הם יושבים על המדרכה בצד של השער---

גדעון סער: יש בארץ מדרכות של עשרה מטר?

אמנון לורך: אתה נכנס לבית הספר שאתה מגיע אליו, אתה הולך על המדרכה, במדרכה איפה שאתה מגיע, שם הם ישימו.

גדעון סער: אני לא מבין מה הבעיה.

אהוד שילת: לפי הנוסח הזה זה לא יהיה על המדרכה של הצד של הגדר, זה תמיד יהיה ממול, כי מדרכה של עשרה מטר.

אהוד שילת: אני חושב, עוד פעם, לטעמי החגיגה הזאת לא מפריעה, מה שצריך להפריד זה שתהיה גישה חופשית של הבוחרים מהכניסה של בית הספר לשער של הגדר שלא הדוכנים יעמדו צמוד אחד לשני בכניסה ויפריעו להיכנס, זה הכול.

אהוד שילת: אז אם קובעים מרחק של עשרה מטר מכל צד של הכניסה, אז מצידי שיהיו על הגדר, מה אכפת לי, מה זה מפריע לי שהם על הגדר.

אמנון לורך: אז הם ישבו פה.

גדעון סער: מה זה פה?

אמנון לורך: על המדרכה.

גדעון סער: אבל המדרכה היא לא עשרה מטר.

קרן ויינשל: זה הגדר, זה לא השער, אנחנו מדברים על הגדר.

גדעון סער: זה גדר, זו בית ספר, זאת המדרכה, היא לא עשרה מטר.

גדעון סער: 15 זה לא טוב, בוא תבין דבר אחד, המצב החוקי היום, עזוב את חוקי הרשויות המקומיות, המצב החוקי נכון היום הוא 25 מטר שסופגים את זה ממקום הקלפי, זאת אומרת במקרים מסוימים זה פחות מעשרה מטר.

אמנון לורך: מי ששואל סופרים מהגדר, זה לתקן מצב קיים שכל השופטים מעדיפים שזה מהגדר, זאת המציאות המשפטית.

גדעון סער: השופטים רוצים סטרילי, הם רגילים זה, הם רוצים סטרילי, מה קרה, יהיה עשרה מטר?

גדעון סער: אני באמת מנסה לחשוב, אני פתוח למה שאתה אומר, אני אמרתי קודם כל על הגדר, מצידי, אתה אומר, לא, יחסמו, עשרה מטר.

גדעון סער: אם אוכפים את זה, זה אחרי הכביש.

אמנון לורך: יש שם גם את הסעיף של הפרעת הסדר הציבורי שיותר נוח לנו.

גדעון סער: מה זאת אומרת?

אמנון לורך: הבעיה העיקרית שבסוף לא מעמידים אף אחד לדין---

גדעון סער: מה הקשר לא הבנתי?

אמנון לורך: שהם ישבו שניים ויחליטו לריב על המשבצת של העשרה מטר.

גדעון סער: אבל הם יריבו גם ב-15.

אהוד שילת: אנחנו יודעים עליהם, ששמענו שרבו בדוכנים האלה.

אהוד שילת: זה מפריע, זה הפרת סדר ציבורי, מישהו מחליף שם מילה, באמת, אז מה זה משנה?

אהוד שילת: ב-25 מטר לא יריבו ובמאה מטר לא יריבו?

אהוד שילת: איפה שיש לך קיבוץ של דוכנים כאלה, אחד יקלל את השני.

גדעון סער: אני לא רואה סיבה לעשות את זה יותר מעשרה מטרים, אני מוכן, זה ממילא יפתח לדיון בוועדת החוקה, בעיניי זה מספיק, אבל לא השתכנעתי שזה צריך להיות פחות, נשב על זה בוועדת החוקה, הרי זה עובר בוועדת חוקה.

קרן ויינשל: רק אני חייבת הערה למשרד המשפטים, הם חייבים לתקן את תקנות הבחירות לכנסת.

קרן ויינשל: אתם צריכים לתקן את סעיף 43 לתקנות הבחירות לכנסת שמדבר על 25, שלא תהיה סתירה.

תמר אדרי: 95(ב) זה אזרחים עובדי צה"ל.

גדעון סער: על כמה אנשים אנחנו מדברים בכלל?

תמר אדרי: בצה"ל אין את הסידור של הצבעת אסירים כמו לפי החוק של בתי הסוהר, יצא ששני אנשים, חמישה, לא משנה כמה, אני לא יודעת את המספר בעצם לא יכלו להצביע למרות שבתוך הבסיס כן היה קלפי ואז הם באו בבקשה שנפתור להם את הבעיה.

תמר אדרי: ואז זה היה בנשיאות והתחילו לחשוב מה לעשות, ובסוף פתרו את זה, מה שרציתי קודם לספר בהיסטוריה, פתרו את זה באמצעות ה-95(א) הזה, שהיה, אבל לא רוצים שיהיה מסובך.

אמנון לורך: ההיסטוריה, פעם הרבה אנשים לא הצביעו, כל פעם נוסף איזה שהוא נטבח, זה לא עשו את זה יוצא מן הכלל, לימאים היה להם איגוד חזק ולכן היה פרק על הימאים.

אמנון לורך: היום כבר אף ימאי, יש פה פרקים שלמים על זה, איך אורלי אומרת, שבבחירות הקודמות אף ימאי לא הצביע.

אמנון לורך: ואז פתאום נהיה החולים והאסירים וכן הלאה ואז התחילו לראות שיש פה ושם אנשים שקודם ויתרו על זכות ההצבעה שלהם.

אמנון לורך: נהיה מצב, לא יודע, שב"כניק מסתובב בשטח לא יכול להגיע לקלפי, לא הייתה לו אפשרות להצביע, שוטר לא הייתה לא תמיד אפשרות, חולה בבית חולים לא יכול היה להצביע, אסיר בבית סוהר לא יכול היה להצביע.

אמנון לורך: בזמנו, שכתבו את זה, אז הימאים היו חזקים ויש פרק על הימאים ואחרים לא הצביעו, עם השנים הוסיפו את כל אלה שיכלו להצביע ואז הרזולוציה נהייתה עכשיו של היוצאים מן הכלל.

תמר אדרי: בקשר לימאים, החוק אומר שכל כלי שייט נושא דגל ישראל שיש בו 14 ימאים ישראלים, יש בו הצבעה ואז אנחנו מקבלים ממשרד התחבורה את רשימת כלי השייט האלה.

תמר אדרי: מה שקורה שלמה לא הצביעו בבחירות האחרונות, כי אין כלי שייט ישראלי שיש בו 14 ימאים.

תמר אדרי: עכשיו, הימאים היו מודעים לזה הרבה שנים קודם שהטכנולוגיה גורמת זה שיש פחות אנשים והם פנו דרכנו גם וביקשו לתקן את החוק, במקום שיהיה 14, שיהיה חמישה אנשים.

תמר אדרי: ואז הבאנו את זה לוועדת חוקה וועדת חוקה אמרה, שזה יוצא שלכל יכטה יצביעו ולא תיקנו, היות ולא תיקנו החוק נשאר.

תמר אדרי: דרך אגב, זה לא מדבר רק צי סוחר, אז בזמנו---

גדעון סער: מאז הם לא יכולים להצביע?.

תמר אדרי: הם לא יכולים, כי אין להם, אבל אז שנקבע החוק הזה היו גם אוניות נוסעים וגם האנשים שהיו באוניה יכלו להצביע, בינתיים אין לנו אוניות נוסעים, אבל אז שזה היה זה לא היה הכוונה רק לימאים, אלא כל מי שהיה על כלי השייט.

גדעון סער: היועצת המשפטית, מה דעתך, אנחנו צריכים לדון בזה?

קרן ויינשל: אני חושבת, באופן עקרוני, הסעיף שהוצא כאן, שהבנתי שזה לא הנוסח של הצבא, הוא בעיניי בעייתי והייתי רוצה לעשות שם שינויים ואני חושבת שכן ראוי שאנשי הצבא יהיו כאן ויענו.

קרן ויינשל: למשל בנוסח שלכם כתבתם שזה לא טעון פרסום ברשומות, אני חושבת שזה כן צריך להיות טעון, בתור תקנה בעלת פועל תחוקתי.

תמר אדרי: תסתכלי לפי---

קרן ויינשל: אני מסתכלת, אני רואה שזה בדיוק כמו 95(א), אני לא הייתי עושה את 95(א) ככה, בעיניי גם זה מאוד בעייתי, אבל בטח שאני לא אחוקק משהו חדש שלדעתי זה תקנה---

אהוד שילת: יכול להיות שהמון דברים לא צריכים להירשם ברשומות, איזה קדושה יש במילים האלה, איזה קדושה יש בפרסום ברשומות, חוק הבחירות כבר קבע דברים שלא צריך לפרסם ברשומות, אז מה לא טוב בזה שחיים עם זה חמישים שנה, מה קרה.

אהוד שילת: יש יושב ראש שהוא שופט של בית המשפט העליון, יושבים אנשים שהם חברי כנסת בנשיאות ומחליטים החלטה והחוק אומר להם לא צריך לפרסם ברשומות, כי לא צריך שידעו איפה מסתובב השב"כניק.

אהוד שילת: למה לפרסם ברשומות כל דבר?

קרן ויינשל: צריכים לקבוע תקנות בעצם לגבי דרכי ההצבעה שלהם בלי לפרסם אותם ברשומות, לדעתי זה לא לגיטימי.

אהוד שילת: לא קובעים אותם בתקנות, קובעים סעיף בחוק, לא תקנות.

קרן ויינשל: זה עוד יותר גרוע ממה שאתה אומר, "שר הפנים בהתייעצות עם שר הביטחון ובהסכמת יושב ראש הוועדה המרכזית יחד עם סגניו, רשאי לתת הוראות בין אם בתקנות ובין אם בדרך אחרת בכל הנוגע לסדרי הצבעתם של מי שנמצאים ביום הבחירות כדין במשמורת של הצבא, ההוראות האמורות יובאו לידיעת הנוגעים בהם בדרך ששר הפנים יראה לנכון.

קרן ויינשל: " זה בדיוק כמו 95(א), אני מסכימה, 95(א) נחקק בתשנ"ח.

אהוד שילת: אז מה?

קרן ויינשל: בסדר, מה זה אז מה.

אהוד שילת: מה את רוצה שיפרסמו ברשומות, שבבסיס צבאי מסוים יתנו לשב"כניקים להצביע, זו ההחלטה, שבבסיס הצבאי בבית אל יתנו לכמה שב"כניקים שמסתובבים שם להצביע, את זה צריך לפרסם ברשומות.

קרן ויינשל: אתה רוצה לשמוע את התשובה?

אהוד שילת: אני רוצה שתביני את השאלה.

קרן ויינשל: אני הבנתי.

קרן ויינשל: הסמכות היא הרבה יותר ממה שאתה מציג, הסמכות זה לתת הוראות לא רק לגבי בדיוק מה יצביעו, אני לא יודעת, הם יכולים לתת הוראות הרבה יותר רחבות, לדעתי זרות, שאי אפשר לקבוע עליהם.

אמנון לורך: אהוד, יש לך התנגדות עם שר הפנים ויושב ראש ועדת הבחירות?

אהוד שילת: לא, אין לי שום בעיה.

אמנון לורך: ושני הסעיפים, הוא ייתן הנחיות בעקבות פניית שר הביטחון, מה שר הפנים צריך להתעסק בזה.

אהוד שילת: אין שום בעיה.

גדעון סער: אני לא רוצה לדון בזה היום, כי אני רוצה לבוא ולשמוע בדיוק למה הכוונה, כמה מצבעים מדובר, מה הקטגוריות.

גדעון סער: אני גם לא מקבל את ההגדרה, מי שנמצאים ביום הבחירות כדין במשמורת של הצבא, יהיה כתוב באופן ברור מה הקטגוריות של אנשים שנמצאים במשמורת כדין ונעשה את זה כמו שצריך.

גדעון סער: אני לא מתייחס כרגע לוויכוח שהיה פה על המכניזם, זאת אומרת איך יאושרו התקנות, אבל בוא נבין למי אנחנו מתייחסים.

גדעון סער: מה שמפריע לי כרגע, אני לא מבין בדיוק למי מתייחס, לחמא"סניקים, לאנשי כ"ך, לעצירים שנמצאים אחרי שירות המילואים שלהם, אינני יודע על מה אני מדבר בכלל.

גדעון סער: אני חושב שצריך להיות נציגי צבא בדיון הזה.

גדעון סער: אז אני מבקש, אז קודם כל אישרנו את כל הדברים למעט סעיפים שלוש ושמונה.

גדעון סער: יש טעם שאני אעבור על זה?

קרן ויינשל: לא, עברנו כבר והצבענו, רק צריך להצביע על הדברים החדשים.

גדעון סער: אישרתי את הדברים פה אחד.