ועדת המשנה לעניין הטרמינל החדש בנתב"ג, כנסת 16, פרוטוקול מספר 3, 2004-02-24 13:30

שלום שמחון: צהרים טובים, אני פותח את ישיבת ועדת המשנה לליווי פתיחת נתב"ג ב-15 ביוני 2004.

שלום שמחון: בישיבה הזאת, לראשונה, משתתף יו"ר הרשות.

שלום שמחון: ברשותכם, לפני שיו"ר הרשות יפתח את הדיון, בדיון הקודם נמסר לנו דו"ח בנושא המונופולים לשנת 2004.

שלום שמחון: עלתה שאלה, ואני מבקש לנצל את ההזדמנות שהממונה על ההגבלים העסקיים נמצא פה, כדי שייתן לנו התייחסות לדיון הקודם.

דרור שטרום: אני מבין שנשאלה שאלה לגבי הפעולות שלנו בתחום בעלי המונופולין, מעבר לסתם הכרזה שש מונופולין.

דרור שטרום: זאת שאלה כבדה, שאם אני לוקח אותה ברצינות - - -

מל פולישוק-בלוך: אתה לא לוקח כל שאלה שלנו ברצינות?

דרור שטרום: לא, אני מקווה שאת השאלות העיקריות אני כן לוקח ברצינות.

דרור שטרום: טיפול במונופולים במשק, זה טיפול שבנוי בצורה כזאת שאנחנו הולכים שלב אחרי שלב, אבל אנחנו נמצאים בשלב מעניין בו אנחנו מטפלים גם במונופולים פרטיים.

דרור שטרום: למשל, כל אותם ספקים גדולים, שהייתה לנו פה ישיבה לגביהם כמו: אוסם, עלית, תנובה, וההתנהגויות שלהן בהסדרים עם רשתות השיווק.

דרור שטרום: כל הנושא של כיבוש שטחי מדף, וצמצום של המתחרים שלהם, הסכמי בלעדיות, הוצאת מתחרים מהמדפים וכלי.

דרור שטרום: אלה פעולות אופרטיביות, שם אמרנו שזה לא חוקי, ושנית אפשרנו שימוע ציבורי, שנגמר כבר לפני חודש, ואנחנו נמצאים לפני הוצאת ההחלטה האופרטיבית המחייבת שלנו.

דרור שטרום: בתחומי החקירות - לא על הכל אני יכול לדבר, אבל מה שכבר פורסם אין מניעה לדבר – הייתה חקירה אחת גדולה מאוד בתחום השוקולד.

דרור שטרום: לפי החשד שלנו, עלית ניסתה בהצלחה לא מבוטלת, לחסום את השוקולד מתוצרת קדבורי, שהוא מותג די מוכר בעולם.

דרור שטרום: באמצעות טקטיקות שונות, שהן אנטי תחרותיות מובהקות לא חוקיות, ניסתה והצליחה לחסום חלק גדול מהפעילות של קדבורי, עד כד כך שקדבורי הוא היום מותג די מצומק על המדף.

דרור שטרום: מעבר לכך, נשאל מה אנחנו עושים כאשר תופסים מונופול בהפרה של חוק.

דרור שטרום: זאת שאלה שמחייבת תשובה יותר בהירה מכפי שאני הבנתי שנתנה.

דרור שטרום: כאשר מתגלית הפרה פלילית זה עניין רציני, ולוקחים אותו לבית המשפט, כי בית המשפט הוא זה שאומר את דברו.

דרור שטרום: כאשר מדובר בהפרות אחרות, שלא מגיעות כדי דברים פליליים ברורים של הריסת שוק ותחרות בו, יש לנו מכשיר אזרחי יעיל.

דרור שטרום: הוא מאפשר לי, כממונה, לתת הוראות ספציפיות לבעל מונופולין.

דרור שטרום: בעניין הזה עשינו שינוי חקיקה לפני מספר שנים.

דרור שטרום: הדוגמה האחרונה בה נתנו הוראות הייתה כשנאלצנו לפנות לבית הדין,כדי שבית הדין ייתן את ההוראות, וזה היה הליך מאוד מורכב וגדול שנוהל נגד "ידיעות אחרונות".

מל פולישוק-בלוך: על זה שאלתי, על "ידיעות אחרונות".

דרור שטרום: ב"ידיעות אחרונות,, לצורך ההמחשה, תקפנו כמה סוגי התנהגויות.

דרור שטרום: התנהגות אחת הייתה הסכמי בלעדיות של "ידיעות אחרונות" עם קיוסקים, שגרמה לכך שבעלי קיוסק התבקשו על ידי "ידיעות אחרונות" לא להעלות את המעריב על המדף באותה הזדמנות שהם מעלים את "ידיעות אחרונות" והם קבלו הנחות, שאנחנו קוראים להם מענקי נאמנות.

דרור שטרום: מענק נאמנות זה מענק שמקבלים אותו אם רואים על המדף רק סחורה אחת ולא סחורה של המתחרה.

דרור שטרום: זו הייתה התנהגות מקובלת מאוד בישראל באותן שים, 195, 1996, ואיננה מקובלת מאז.

דרור שטרום: הלכנו לבית הדין בעניין הזה, והתהליך נמשך די הרבה זמן.

דרור שטרום: מאחר והוא נמשך הרבה זמן, בעידודה של ועדת הכלכלה הקודמת, תיקנו את החוק, ואפשרנו לממונה לתת בעצמו הוראות, לא ללכת לבית הדין.

דרור שטרום: כנגד זה, שמרנו את האיזון בכך שאפשר ללכת לבית הדין ולערור.

דרור שטרום: ההוראה של הממונה היא אופרטיבית – כמובן שעושים שימוע לפני כן.

דרור שטרום: כאשר בעל המונופולים רוצה לתקוף את מה שאומר הממונה, הוא הולך לבית הדין, ותוקף בבית הדין בערר את החלטת הממונה.

מל פולישוק-בלוך: אני שאלתי גם לגבי תכנים ורמת שירות.

מל פולישוק-בלוך: כי מחיר והפצה – זה החלק הקל, אבל אם "ידיעות אחרונות,, כדוגמה של מונופול, חוסמת בפני ידיעות מסוימות מתוך אינטרסים של העיתון, זאת בעיה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לתת דוגמאות, אבל היו הרבה מקרים.

מל פולישוק-בלוך: זה היה גם במעריב, אבל למונופול יש הרבה יותר כוח.

מל פולישוק-בלוך: אם חברת החשמל, למשל, מספקת ברמת שירות נמוכה יותר לרמת הגולן ולנגב, וכל הזמן יש הפסקות חשמל.

דרור שטרום: חלק מזה מכוסה, אבל יש קו גבול מאוד בהיר, שבמדינות מערביות לא חוצים אותו.

דרור שטרום: הממונה על הגבלים העסקיים הוא לעולם לא מי שבודק את התכנים בעיתון.

דרור שטרום: ברגע שעושים את המעבר הזה, גולשים לתחומים - - -

שלום שמחון: אתה עושה חיים קלים.

שלום שמחון: היא שאלה אותך, אם נניח קונצרן של אבא של דוד טל מפרסם במקום מסוים ב-100 מיליון דולר בשנה.

שלום שמחון: תמורת זה, למרות שיש בקונצרן הרבה מאוד חריגות, לא מטפלים בו בעיתון.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שיש איזו שחיתות מסוימת שלא רוצים לפרסם עליה.

דרור שטרום: הגבלים עסקיים זו פגיעה בתחרות ולא שחיתות.

דרור שטרום: ככל שיש סירוב לספק, או סירוב חלקי לספק שירות – אני חוזר לדוגמה של חברת החשמל ורמת הגולן – אפשר לטפל בזה.

דרור שטרום: מונופול לא רשאי לסרב לספק מוצר או שירות, אלא אם כן הסירוב שלו סביר.

מל פולישוק-בלוך: או לתת שירת ברמה יותר נמוכה מאשר הוא נותן למישהו אחר.

דרור שטרום: לגבי נושאים של בקרת תכנים, את חוצה כבר גבול, שצריך לשמור שם על קווים מאוד ברורים.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: אני רוצה לפתוח את הישיבה שלנו באופן מסודר.

שלום שמחון: כותרת הישיבה היא תחרות בשטחי מסחר בנתב"ג.

שלום שמחון: כידוע לכם אנחנו מקיימים מספר ישיבות בנושא נתב"ג.

שלום שמחון: לבקשת הרשות, קרו כמה דברים מהישיבה האחרונה.

שלום שמחון: הוכנה עבודה מאוד מקיפה, שתוצג פה, כולל מומחה בין-לאומי בתחום גיבוש פעילות מסחרית בשדות תעופה בין-לאומיים.

שלום שמחון: את הישיבה יפתח בחלק הראשון, יו"ר רשות התעופה, מר צבי שלום.

שלום שמחון: הוא יציג בפנינו איך הרשות עובדת.

שלום שמחון: יש פה גם נציגים של הזכיינים השונים בשדה.

שלום שמחון: הממונה על ההגבלים העסקיים לא הספיק לעבור על החומר שנמצא כאן, משום שהוא הגיע רק אתמול.

שלום שמחון: לכן, הממונה ימסור את חוות הדעת שלו על כל החומרים שיוצגו בישיבה, בישיבה הבאה.

שלום שמחון: ברשותכם, מאחר שאנחנו מתקרבים לפתיחה של נתב"ג 2000, אז הישיבה הבאה תתקיים בנתב"ג 2000.

שלום שמחון: ננצל את ההזדמנות גם כדי לראות איך הדברים התקדמו וגם כדי לקיים את הישיבה.

שלום שמחון: בשולי הדברים, יש שאלה, שאני מבקש להתייחס אליה בהמשך.

שלום שמחון: אני מבין שישנו ויכוח אם הממונה על ההגבלים העסקיים רשאי לפקח על הרשויות ממשלתיות.

דרור שטרום: יש טענה של רשות שדות התעופה, שאומרת שהי חסינה בפני חוק ההגבלים העסקיים.

דרור שטרום: זו טענה, אנחנו מכבדים את הטענה, ונביא אותה להכרעה.

דוד טל: אני רוצה לציין לשבח את הרשות, שהיא בניגוד לגופים אחרים, שהביאו לנו חומרים באנגלית - ואנחנו מבקשים תרגומים ואנחנו לא מקבלים אותם לפני שסיימנו את הדיונים בה - לפחות זה הגיע בעברית.

מל פולישוק-בלוך: קיבלנו את התרגום לדו"ח מקנזי מזמן.

דוד טל: אחרי שסימנו כבר את הכל.

דוד טל: אבל, כל מה בעברתי בחוברת הזאת, אין חדש ממה שהרשות אמרו לנו עד היום.

דוד טל: הם אמרו לנו בזמנו מה הם חושבים, ועכשיו כל מה שהם חושבים נמצא פה, זה פשוט אולי מגובה מבחינה מקצועית.

דוד טל: אז אולי אנחנו לא צריכים לעבור על זה שוב, מפני שזה הוצג לנו גם על די המנכ"ל וגם על ידי מר שפירא.

שלום שמחון: חבר הכנסת טל, בוא נאפשר לדיון להתפתח.

צבי שלום: אדוני היו"ר, חברי הכנסת, אני מודה על הזימון.

צבי שלום: בסיס הנתונים שידוע לי ולהנהלה, אני חושב שטוב שיהיה ידוע גם למשתתפים.

צבי שלום: הייתי רוצה לאפשר למנכ"ל וליועצים לתת את המצגות הקצרות שלהם, ואחרי זה אדבר.

שלום שמחון: אין בעיה, חשבתי שאתה רוצה לפתוח את הדיון.

צבי שלום: בסדר.

צבי שלום: אני סמוך לענייני הרשות משנת 89' עד היום, בכמה תפקידים: יועץ כלכלי במשרד התחבורה, סמנכ"ל כלכלה כספים במשרד שעסק במכרזים הקודמים של הדיוטי פרי, ב-93'.

צבי שלום: בשנים האחרונות אני יו"ר מועצת הרשות, למעט שלוש שנים בהן לא הייתי ברשות.

צבי שלום: לגבי ההחלטה לפתוח טרמינל חדש, עשינו זאת כי טובת הצרכנים עמדה לנגד עינינו.

צבי שלום: אם אנחנו רוצים למכסם רווחים, היינו נשארים בטרמינל הישן, מרחיבים אותו - כמו שעשו בשנים קודמות – כל פעם בהתאם לגידול בתנועה.

צבי שלום: הלכנו על פרוייקט ציבורי, לדעתי, מהגדולים ביותר שידעה מדינת ישראל.

צבי שלום: זו המתנה הטובה ביותר שרשות שדות התעופה תיתן למדינת ישראל.

צבי שלום: זה פרוייקט שהוא גם יפהפה, גם טוב לצרכן וגם נוח.

צבי שלום: כדי לסבר את האוזן, הטרמינל הנוכחי הוא 60,000 מטרים, הטרמינל החדש הוא 190,000 מטר, פי שלושה.

צבי שלום: מקומות החנייה גדלו מ-6,500 ל-13,000.

צבי שלום: שערי העלייה למטוס גדלו מ-13 שערים ל-24 שערים, באמצעות שרוולים, פלוס שישה שערים רגילים.

צבי שלום: בנינו מערך כבישים מאוד מפותח, נוח יחסית, להגעה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו היינו בסיור שם, זו כבר הישיבה השלישית או הרביעית שלנו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כבר שוחים בנושאים.

צבי שלום: לא הזמנתם אותי לבוא קודם.

צבי שלום: אנחנו גם בונים תחנת רכבת, שלא רק תשרת את משתמי נתב"ג, אלא גם הסכמנו שתהיה מסילה מחברת בין תל-אביב לירושלים על השטחים שלנו.

צבי שלום: הציבור ייהנה מזה, וזה גם מודל של תחרות בתחבורה הציבורית.

צבי שלום: אנשים התקציבים לא נמצאים פה, אבל שילמנו הרבה מאוד כסף לרכבת, על זה שהיא הסכימה להתחבר אלינו.

לאה ורון: אתה יכול לומר לוועדה כמה כסף?

צבי שלום: נדמה לי שזה 100 ומשהו מיליון שקל.

גבי אופיר: אנחנו משלמים 100, 110 מיליון שקל, מתוף פרוייקט של כ-500 מיליון, זה מתל-אביב לנתב"ג.

מל פולישוק-בלוך: ירושלים, שהזכרת, זה בחלום, זה לא במציאות.

גבי אופיר: בשלב הראשון זה ישיר למודיעין.

צבי שלום: יש לי כמה דברים, לסבר את אוזנו של הממונה.

צבי שלום: בתקופתי, הוספנו מפעיל שלישי למטענים שיתחרה בממ"ן.

צבי שלום: החוזה ייחתם עם המפעיל בשבוע הראשון של מרץ השנה.

צבי שלום: שילמנו גם על פינוי מתקן ביטחוני שהיה שלם, 21 מיליון שקלים.

צבי שלום: כלומר, אנחנו גם נפסיד בהכנסות כתוצאה מהתחרות, גם שילמנו למשרד הביטחון 21 מיליון שקלים.

צבי שלום: תחום נוסף שתפחנו לתחרות הוא תחום תידלוק המטוסים.

צבי שלום: נגמר עידן המונופול של שירותי תעופה.

גבי אופיר: זה חסך קרוב לשני מיליון דולר לחברות התעופה.

מל פולישוק-בלוך: אז ממי אתם לוקחים עוד, חוץ משירותי תעופה?

יורם שפירא: חברת מרקורי ישראל בע"מ.

צבי שלום: תשאלו את חברות התעופה כמה זה טוב להם.

צבי שלום: אנחנו לא נהנינו מזה.

יורם שפירא: אנחנו הפסדנו מזה כסף.

דרור שטרום: למה הפסדתם?

יורם שפירא: בהסכם שלנו עם נכסי תעופה/שירותי תעופה, כתוצאה מהרפורמה, הרשות ויתרה על הכנסת של למעלה מ-1,700,000 דולר לשנה.

יורם שפירא: טרום הרפורמה, חברת שירותי תעופה אחסנה את הדלק, מכרה את הדלק, ותדלקה את המטוסים.

יורם שפירא: כתוצאה מכל הפעילות הזאת היא שילמה לרשות סכום מסוים.

יורם שפירא: ברפורמה החדשה, חברת נכסי תעופה הפסיקה למכור דלק, הוא נמכר על ידי חברות הדלק.

יורם שפירא: דבר שי, נכנסה תחרות לשוק שירות התדלוק, ונפח הפעילות של החברה ירד.

יורם שפירא: הרשות הסכימה, כדי להיכנס לרפורמה הזאת, לוותר על 1.7 מיליון דולר, בערכים של שנת 96'.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה הוריד לכם את מחירי הדלק.

יורם שפירא: הדלק הוא לא אלינו, הוא לחברות התעופה.

יורם שפירא: כתוצאה מהחדרת הרפורמה, סך הכל הרשות ויתרה על 1.7 מיליון דולר.

יורם שפירא: אנחנו מקבלי מחברת שירותי תעופה וחברת מרקורי, פר הזרמה בצנרת, שזה לא השתנה.

יורם שפירא: מעבר לזה, קיבלנו גם דמי הרשאה מחברת נכסי תעופה, שאותם הפסקנו לקבל.

יורם שפירא: 1.7 מיליון דולר הומרו רק מלפני שנה ל-250,000 דולר מכל חברה.

יורם שפירא: כך, שאם נעשה את השיקלול, זה עשרות מיליוני דולרים שרשות שדות התעופה מפסידה.

דוד טל: אבל זה נוגד את הקונספט שלכם בחוברת.

דוד טל: בבסיס ההנחה מונח שאתם רוצים לראות איך ממכסמים רווחים לרשות.

דוד טל: זה לגיטימי, אבל הוא אומר בדיוק הפוך.

צבי שלום: תחום נוסף שפתחנו לתחרות זה תחום התקשורת.

צבי שלום: זה המקום הראשון בארץ, שחברת גלוב-קול זכתה מול בזק - זאת אחת החברות בנות של בזק - במתן שירותי תקשורת, כך שנקבל שירותים טובים יותר.

צבי שלום: עוד תחום, זה פתיחת שוק המזון למטוסים.

צבי שלום: פתחנו את זה לכל דכפין.

צבי שלום: כל גוף שירצה להקים מפעל, כמובן בתנאי סף מסוימים, יוכל להקים את המפעל ולתת את השירותים.

צבי שלום: זה ייתם תחרות ויוזיל את המחירים.

גבי אופיר: כשישה מפעלים.

צבי שלום: תחום נוסף הוא תחום המטענים החקלאיים.

שלום שמחון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאתה מעלה את התחום הזה כדי להסביר מה קורה.

שלום שמחון: עד היום החקלאים נהנים לבד, ועכשיו הכניסו להם שותף.

שלום שמחון: השותף הזה לא יעשה כלום, הוא רק יגזור קופון.

שלום שמחון: באותו יום, מי שמחליטים שיהיה שותף, מרוויח מתנה.

שלום שמחון: הוא ל צריך לעשות שום דבר, הוא רק צריך להסכים להיות שותף של אגרקסקו, אין לו מה לעשות.

שלום שמחון: זאת המשמעות של מה שעשיתם.

מל פולישוק-בלוך: זה אותו דבר בענייני דלק.

דרור שטרום: אני חושב שאם תקבע דיון, אתה תראה שהדברים הם לא כפי שאתה חושב.

שלום שמחון: אבל זה מה שיקרה.

שלום שמחון: מחר בבוקר תחליט על שותף שלה, ובאותו יום הוא קיבל מתנה.

שלום שמחון: זה כל מה שצריכים להחליט, מי הולך אתם לתת את השירות הזה.

שלום שמחון: אני יודע שלא אתה אשם בעניין.

צבי שלום: כפי שראיתם, פתחנו הרבה תחומים לתחרות.

צבי שלום: אני לא מכיר הרבה גופים ציבוריים שפתחו אצלם תחרות כזאת.

צבי שלום: התחרות היא בין גופים די כבדים במשק הישראלי, והכל נעשה, יחסית, בשקט ובהצלחה.

צבי שלום: אני רוצה להתייחס לתשתיות התעופה במדינות ישראל.

צבי שלום: תשתיות התעופה במדינה, עד לבניית טרמינל 3, לא היו מחדישות.

צבי שלום: אלה תשתיות ישנות שניבנו טלאי על טלאי, וטרמינל 3 הוא במפורש תשתית תעופה להרבה שנים קדימה, עם רמת שירות מאוד גבוהה.

צבי שלום: בנושא הפנים ארצי, מועצת הרשות קבלה החלטה בינתיים לאשר את תכנון תמנע, ובכך לאפשר בניית שדה תעופה שייתן מענה להרבה שנים קדימה עם רמת שירות גבוהה.

צבי שלום: תושבי אילת ירוויחו פעמיים, גם שדה תעופה חדש, וגם פינוי שטח מרכזי בעיר אילת, שחונק את הפיתוח של אילת.

צבי שלום: הנהלת הרשות עושה מאמצים כבירים מול חיל האוויר ועירית תל-אביב לפתח את הטרמינל בשדה דב, בינתיים ללא הצלחה.

צבי שלום: מועצת הרשות הנחתה את ההנהלה, בשל הקשיים שאנחנו נתקלים עם הגופים, להעלות את הנושא הזה למועצה לתכנון ובנייה, כדי שיהיה גורם שיכריע בסוגיה הזאת.

צבי שלום: כל מה שאמרתי עד עכשיו, זה במפורש לטובת הצרכן.

צבי שלום: שימו לב, אנחנו מפסידים בפעילות הפנים ארצית קרוב ל-17 מיליון דולר בשנה, ולמרות זאת פנינו לפיתוח תשתיות תעופתיות בתחום הפנים ארצי.

מל פולישוק-בלוך: אתם מחויבים, מה זה "למרות זאת".

צבי שלום: לגבי התחומים, שדברתי עליהם בפתיחת תחרות, ההשוואה שלהם לדיוטי פרי ברורה.

צבי שלום: בדיוטי פרי יש מספר מגבלות שלא קיימות בתחומים שציינתי קודם.

צבי שלום: יש מגבלת מקום, יש מגבלת זמן, והכי חשוב זה מה רוצה הצרכן.

צבי שלום: השטח של הדיוטי פרי מוגבל.

צבי שלום: אני לא יכולים לשים כמה חנויות שאנחנו רוצים, עד אין סוף.

צבי שלום: צריך לבחור את התמהיל הטוב ביותר.

צבי שלום: הרשות הזמינה סקרים, הזמינה מומחה בין-לאומי, ושאלה את הלקוחות מה הם רוצים.

צבי שלום: הסתבר לנו שמה שרוצים זה קיצור תור הצ'ק אין, רוצים מקומות ישיבה רבים יותר ונוחים, יותר בתי קפה ונקודות הסעדה, יותר בגדי אופנה ומותגים, תחומי משחק לילדים וכיוצא בזה, וזה מה שעשינו.

צבי שלום: מה שעשינו לא מביא לנו כסף, זה טובת הצרכן.

דוד טל: זו לא מילה גסה להרוויח כסף, צריך גם להרוויח.

צבי שלום: בסוף אני גם אגיד לך עד כמה אנחנו גוף יעיל וטוב.

צבי שלום: למרות שאני יושב על ההנהלה, והן יושבים על העובדים, אנחנו גוף, לדעתי, שאשר להתקנא בו, ציבורית.

צבי שלום: כמה עובדים קבועים אתה חושב שיש ברשות שדות התעופה באחוזים?

צבי שלום: 28%.

צבי שלום: משרות בכירות, בדרגות ראשון, שני, שלישי - - -

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שיש לפחות 15 שמשוחררים מכל חובת מכרזים.

מל פולישוק-בלוך: אין לזה אח ורע בשום רשות מקומית.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שהיה בעיתון.

צבי שלום: זה בכלל לא נכון.

צבי שלום: אני לא רוצה לפרט מה דעתי על העיתונים.

שלום שמחון: תודה.

יורם שפירא: אני רוצה לומר משהו, לפני המומחים.

יורם שפירא: מכיוון שהמנכ"ל איננו - - -

שלום שמחון: זה שהמנכ"ל יצא זה דבר חשוב, מכיוון שהקבינט הכלכלי אישר לכם היום את שדה התעופה בתמנע ואת מסופי הגבול.

שלום שמחון: זה יום גדול למדינת ישראל.

צבי שלום: אני שמח שאתה אומר את זה.

שלום שמחון: כל תשתית שנבנית במדינת ישראל – אני שמח.

שלום שמחון: מר אופיר, נכנסת בזמן, בדיוק אמרתי שאתה בחוץ כי בטח אתה מדבר על כך שאישרו לכם את שדה התעופה.

גבי אופיר: השתוממתי מאחת השאלות, שעלתה במצגת: איפה הצרכן?

גבי אופיר: בשביל מה אנחנו פועלים אם לא עבור הצרכנים.

גבי אופיר: זה די מזכיר לי את ספר הבישול של רות סירקיס.

גבי אופיר: כתוב שם הכל, מלבד זה שצריך להדליק את הגפרור.

גבי אופיר: זה, פחות או יותר, דומה למה שנאמר כאן.

גבי אופיר: אנחנו פועלים כל כולנו וכל מענינו עוד הצרכנים.

גבי אופיר: השאלה שנשאלה כאן, טבעית שתישאל, אבל היא די מבישה מבחינתי, כמנכ"ל.

גבי אופיר: עוברים מידי שנה שבעה, שמונה, תשעה מיליון אנשים, במסופי הגבול קרוב שלושה מיליון.

דוד טל: אבל מר אופיר, מה עשינו לך שאתה ככה עולב בנו, ואנחנו צודקים.

דוד טל: מה עשינו לך? רות סירקיס, מה, אנחנו מתייחסים אליך כאל רות סירקיס.

גבי אופיר: אני תקפתי?

גבי אופיר: אני רק אמרתי - - -

דוד טל: אתה תגיד מה שאתה רוצה, ואנחנו נגיד מה שאנחנו רוצים.

דוד טל: באתי לכאן עם כל הכבוד, אבל אני לא מצפה לדברים כאלה.

גבי אופיר: קודם כל, אי מתנצל אם העלבתי את חבר הכנסת טל, כי זו לא דרכי בחיים, כמובן.

דוד טל: ההתייחסות אלינו כאל רות סירקיס, השאלות שלנו מביכות, ורק צריך להדליק את האש.

דוד טל: לא יושבים פה דבילים ולא אנשים מפגרים.

דוד טל: האנשים האלה שיושבים פה, חובת הנאמנות שלהם היא האזרחים, ואם אתה לא תדאג לאזרחים - התפקיד שלנו הוא לבקר אותך.

דוד טל: אם אנחנו מבקרים אותך, זה לא דבר רע.

דוד טל: אתה יכול לתקן את זה, ונצדיע לך.

דוד טל: אתה מגלה כזאת רגישות עצומה, שלא במקומה.

דוד טל: תגיד לנו בבקשה, מתי הזמנת את הסקר הזה, מתי הוא נערך.

דוד טל: זה מאוד חשוב לנו, מבחינת הסדר הכרונולוגי.

דוד טל: אבל תתייחס בכבוד, מפני שאם תתייחס בכבוד תתייחסו אליך בכבוד, ואם תתייחס בזילות כזאת, באותו מטבע תקבל.

גבי אופיר: בסדר.

גבי אופיר: אני שוב חוזר, אני מתנצל, לא התכוונתי לפגוע בך.

גבי אופיר: אנחנו הצגנו את המצגת בצורה המקצועית ביותר.

גבי אופיר: נושא הצרכן מבחינתנו היה דבר מובן מאליו, שאינו משתמע לשני פנים.

גבי אופיר: כעובד ציבור, צריך לבקר אותי, בוודאי, לכן אני נמצא כאן, אחרת לא הייתי בוחר בתפקיד הזה.

גבי אופיר: אני 33 שנה משרת ציבור, ועוד שנתיים ברשות שדות התעופה.

גבי אופיר: אנחנו מתייחסים לכל תלונה.

גבי אופיר: עיקר התלונות הן בתחום הביטחון, מפאת כל הרגישויות.

גבי אופיר: נושא מחירים, הפקעות מחירים, שירות נאות – ויושבים פה שני זכיינים שמשרתים את הציבור בצורה מצוינת - מדובר בסדר גודל של 19, 20 תלונות, שמתוכן כ-4 על הפקעות מחירים, במשך שנה.

גבי אופיר: זה לא מוזמן, זה נתונים של שנת 2003.

דוד טל: ומה עם 1,474 תלונות נוספות.

גבי אופיר: אמרתי שעיקר הבעיות, 99%, זה בנושא הביטחוני, כתוצאה מהבדיקות הדקדקניות.

גבי אופיר: אנחנו מונחים על ידי שירות הביטחון הכללי, בודקים בצורה קפדנית.

גבי אופיר: אנחנו מטפלים בכל תלונה לגופו של עניין.

שלום שמחון: לפני כמה חודשים עמדתי בתור של בני מיעוטים, זה היה יותר מהיר.

גבי אופיר: גייסנו אנשים מבני המיעוטים כדי לתת תשובות לבני מיעוטים.

שלום שמחון: הבחור, שמקצר את התורים לבני מיעוטים, אמר שעכשיו יש תלונות הפוכות.

שלום שמחון: קודם הם היו מתעכבים עד השניה האחרונה, עולים למטוס ולא קונים בדיוטי פרי.

שלום שמחון: עכשיו הם עולים למעלה, יש להם זמן, גומרים את הכסף לפני שנוסעים לחוץ לארץ.

גבי אופיר: אנחנו עושים הכל כדי שהתלונות האלה כמעט ותיעלמנה.

גבי אופיר: אנחנו הולכים להשקיע סדר גודל של 70 מיליון דולר בבידוק טכנולוגי לגבי 100% מהאוכלוסייה.

גבי אופיר: זה לא כולל פתיחת הפרוייקט.

גבי אופיר: אני מקווה שזה יבשיל עד שנת 2006, ועד אז אנחנו מתייצבים בחזית הטרמינל.

גבי אופיר: קנינו יותר מכונות, כדי לבדוק את עם ישראל כולו דרך משקפים, ואני מקווה שאולי גם חלק מאותן תלונות יפתרו, אם כי לא ייעלמו, כי אנחנו מאוד דקדקנים.

גבי אופיר: לגבי כל הקשור לצרכנים, בנושאים המסחריים, אני מאחל לכל שדה תעופה בעולם, בכמות תנועת הנוסעים שיש כאן, שאלה תהיינה התלונות.

גבי אופיר: זה גם מוכיח עד כמה יש תחרות חופשית.

גבי אופיר: יש לנו השוואת מחירים על כל המוצרים הנוספים, בין מה שמוכרים אצלנו לבין מה שמוכרים בשאר הטרמינלים בעולם.

גבי אופיר: אני רוצה לתת גם כמה נתונים.

גבי אופיר: ממצע הקניות הוא 90 דולר לאדם אצלנו, לעומת טרמינלים אחרים בעולם, שם זה 30 דולר.

גבי אופיר: זאת אומרת, ישראלי שרוצה לקנות במקומות אחרים, שוקל את שיקוליו איפה הוא רוצה לקנות.

גבי אופיר: לטעמי, המחירים בטרמינל מביאים לתמורות רחבות מאוד בשוק הישראלי.

גבי אופיר: בסופו של דבר אותו ישראלי צריך להעדיף איפה הוא רוצה לקנות, בסופרפארם או אצלנו.

גבי אופיר: הבאנו לפה את מיטב המומחים, שחלקם הכינו את עבודותיהם בעבר.

גבי אופיר: לא הזמנו את העבודות לפגישה הזאת.

גבי אופיר: אנחנו תרגמנו את המדיניות המסחרית בצורה המיטבית בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: למה הזמנתם את הסקר הזה דווקא בינואר?

שלום שמחון: הדיון היה אמור להיות בינואר.

שלום שמחון: הם עשו את הסקר הזה כדי להיות מוכנים.

יורם שפירא: דרך אגב, אמרתי בפגישה הקודמת, שעשינו שני סקרים, על 5,700 מרואיינים, לפני הסקר הזה.

רינה פאר: אלה סקרים שקדמו ליציאה למכרזים, לקביעת המדיניות.

גבי אופיר: הסקר הזה בא גם בעקבות הפגישה.

גבי אופיר: נשמע את הדיווח, קבלתי אותו כמו שהוא.

גבי אופיר: כל רווחי הרשות הולכים עבד הצרכנים, היציאה לתמנע זה הרבה מאוד כסף .

גבי אופיר: אני חוזר, לחבר הכנסת טל, לא התכונתי לפגוע.

דוד טל: לא התכוונת, אבל פגעת.

דוד טל: עברנו את זה.

שלום שמחון: אני רוצה להגיד בשני משפטים למה חבר הכנסת טל התכוון, גם כדי לצנן את האווירה.

שלום שמחון: אין ספק שהמאמץ הגדול שאתם עושים, הא בסופו של דבר שלצרכן הישראלי יהיה יותר טוב כאשר הוא יוצא, חוזר וקונה.

שלום שמחון: אבל בסופו של דבר, זה כסף שלך הציבור הישראלי, ואנחנו רוצים להיות משוכנעים, שאתם עושים בכסף שלנו שימוש הכי טוב שאפשר.

שלום שמחון: לדוגמה, היה פה דיון על בשר, דיברו על מוצר חדש, בשר מעושן.

שלום שמחון: הוא נראה כמו בשר טרי, והוא עולה במחיר כמו בשר טרי, כשהוא צריך לעלות כמו בשר קפוא.

שלום שמחון: דברנו על הפרינציפ הזה, שמישהו פה גוזר קופון.

שלום שמחון: אם הרשות לא יעילה – ואני לא אומר שהיא לא יעילה - יש כמה דברים שמעניינים אותנו, אנחנו לא הולכים לפינה שכל מה שעשיתם הוא כדי לתקוע את הצרכנים.

שלום שמחון: הדבר השני, יכול להיות שכל הרווחים שלכם מושקעים בתשתיות של שדות התעופה במדינת ישראל.

שלום שמחון: אז הויכוח שלנו לא יהיה אתכם, הוויכוח שלנו יהיה עם הממשלה.

שלום שמחון: אם הממשלה החליטה מהכסף שלנו, מה-90 דולר האלה, ומה שהיא מרוויחה מה-90 דולר האלה, לבנות את התשתיות שלה, אנחנו רוצים להגיד לממשלה שאלי הם שוגים, וזה צריך להתחלק באופן שונה.

שלום שמחון: הייתה לי שיה בזמנו עם מר בן חור, ואמרתי לו שמי שנוסע עשר פעמים בשנה לחוץ לארץ, לא מוציא 90 דולר עשר פעמים.

שלום שמחון: מי שנוסע ]עמיי, סביר להניח שהוא יוציא את ה-90 דולר פי שניים.

שלום שמחון: זאת אומרת שמי שנסע פעמיים מממן את זה שנסע עשר פעמים.

שלום שמחון: אם הכוונה היא להשקיע בתשתיות של המדינה, אז הן צריכות להתחלק באופן שווה.

מל פולישוק-בלוך: רציתי להזכיר שהייתה אלינו פנייה מהרשות להעלות את האגרה.

מל פולישוק-בלוך: לפני שאנחנו באים להעלות מס נוסף לתושבי ישראל, אנחנו צריכים לדעת שהכל באמת נעשה ביעילות המרבית.

מל פולישוק-בלוך: עד שאתם לא תשכנעו אותי שהמשכורות של הבכירים שלכם לא מוגזמות, שאין לכם יותר מידיי בכירים, ויש כמו שאמרתי 15 משרות -וזה לא רק מהעיתונות זה גם ממקורות אחרים – שמתמנים מינויים לא תמיד ענייניים - - -

צבי שלום: אני מוחה על זה.

צבי שלום: על מה את מתבססת?

צבי שלום: אין לך שום זכות לומר את הדבר הזה, שהוא סתם מצוץ מהאצבע.

צבי שלום: תלמדי את הנושא, ואז תגידי את הדברים.

מל פולישוק-בלוך: זה שייך להתנהלות הכוללת של רשות שדות התעופה.

מל פולישוק-בלוך: לפי כל הנתונים, שמסר מר רכלבסקי, יש הרבה מה שלפר שם.

צבי שלום: אני חייב להתייחס.

צבי שלום: אין רבע מינוי פוליטי ברשות שדות התעופה, תבוא ותבדוק.

צבי שלום: מה אתה חושב, שמלוכה מצאנו שם?

צבי שלום: עבדות.

צבי שלום: בנושא האגרות, אני כסמנכ"ל כספים, כלכלה ומסחר, עשיתי מהלך, שאני מצטער עליו היום, הייתי תמים.

צבי שלום: הורדנו, יחד עם האוצר, את האגרה מ-15 דולר ל-13 דולר לנוסע יוצא, שזה ירידה של 13.3% בערך.

צבי שלום: הדולר נשחק לעומת השקל, מ-94, שעשינו את ההורדה, עד היום בעוד 16.5%.

צבי שלום: דהיינו, בסך הכל, שחיקה של האגרות ב-30% בעשר שנים.

צבי שלום: תראי לי גוף ציבורי ששחק את ההכנסות שלו בצורה כזאת.

צבי שלום: זו התייעלות פר אקסלנס, יגיד לך את זה כל כלכלן.

צבי שלום: אם הייתי מסתמך על העיתון, כמו שחברת הכנסת פולישוק-בלוך הסתמכה, אז בעיתון הייתה עמדה חד-צדדית נגד.

דוד טל: אני הייתי בעד.

צבי שלום: אז לא ציטטו אותך, ציטטו רק את מי שרצו.

צבי שלום: השכנים שלנו, אל על, קיבלו שתקופה שממשבר התאומים 16 דולר אגרת ביטחון, יותר מהאגרה שאנחנו מקבלים.

צבי שלום: תסבירו לנו על מה, אני רוצה להבין.

צבי שלום: יתרה מזאת, אני יכול להגיד שאנחנו מוציאים מאות מיליונים - -

גבי אופיר: 52 מיליון דולר.

צבי שלום: - - על ביטחון.

צבי שלום: לנו לא מחזירים שקל, חברת הכנסת פולישוק.

צבי שלום: לעומת זאת, לאל על מחזירים 50% מתקציב המדינה.

צבי שלום: יותר מזה, לטובת הצרכן, הלכנו על פרוייקט HBS, שגומר את הבחנה בין אוכלוסיות שונות.

צבי שלום: הוא לוקח את כל האוכלוסייה הישראלית כאוכלוסייה אחת, עושה לה את אותו תהליך בידוק.

צבי שלום: מה אנחנו עושים מאחורי הקיר אף אחד לא יודע, אף אחד לא מרגיש.

צבי שלום: הפרוייקט הזה עלה לנו 70 מיליון דולר.

צבי שלום: זה כדי לא לגרום לבני המיעוטים להרגיש נפגעים כשהם באים לשדה התעופה.

שלום שמחון: התחממנו מספיק, עכשיו אפשר לדבר.

שלום שמחון: פרופ' אבי דגני, בבקשה.

דוד טל: הוא יצא לרגע.

דוד טל: אני רוצה להעיר משהו עד הוא יחזור.

דוד טל: התאריך שמופיע על הסקרים הוא תחילת ינואר.

שלום שמחון: עניתי על זה כשיצאת.

שלום שמחון: זו הייתה בקשה של הוועדה.

דוד טל: אבל אני מבחין פה בדבר אחר.

דוד טל: כמעט רוב הדברים שמופיעים פה, שמענו בסקירה הראשונה והשניה, לפני ינואר.

דוד טל: לאחר מכן עשו עבודה, והגיעו בדיוק לאותה מטרה.

דוד טל: על פניו – לכן אני רוצה לשמו הסבר – נראה לי שמישהו ירה את החץ וצייר את מטרה.

מל פולישוק-בלוך: אבל הם עושים כל הזמן סקרים, כדי שיהיו להם כל הזמן את רחשי לב הציבור.

מל פולישוק-בלוך: זה דווקא בסדר.

דוד טל: יכול להיות שזה מצוין, אבל אני רוצה לשמוע.

יורם שפירא: לשאלה איך נבחר פרופ' אבי דגני, ביקשנו חמש הצעות מחיר מחמש חברות מהראשונות בתחום.

יורם שפירא: הצעתו של פרופ' דגני הייתה הזולה ביותר, לכן הוא נבחר.

אבי דגני: עכשיו נעלבתי.

יורם שפירא: הוא גם טוב וגם זול.

אבי דגני: אפתח בהצהרה של שקיפות מלאה.

אבי דגני: הגוף שאני עומד בראשו, ואני אישית במשך 35 שנות קריירה, לא עשה עדיין שום סקר מטעם.

אבי דגני: אני לא מופיע בחיים שלי מטעם.

אבי דגני: אם התוצאות היו לא טובות,והיו רוצים שאציג אותן הייתי מציג אותן.

אבי דגני: אם הן טובות, אציג אותן בשמחה.

אבי דגני: לטעמי, הן טובות מאוד.

אבי דגני: המחקר בוצע בשביל לעמוד על דברים שקשורים בנתב"ג,של המכירות בנתב"ג, שירותים, דעת הציבור וכן הלאה.

אבי דגני: הוא נעשה בחלק הראשון של חודש ינואר באמצעות סקר טלפוני, שסימן מתוך כלל האוכלוסייה את מי שבשלוש השנים האחרונות טסו דרך נתב"ג לחוץ לארץ.

אבי דגני: המשיבים היו כולם מגיל 18 ויותר.

אבי דגני: טווח השגיאה הסטטיסטית בסקר הוא 4.3%, 4.4%.

אבי דגני: רמת מובהקות של 95%.

אבי דגני: תחילה כמה עובדות.

אבי דגני: שיעור הטסים לחוץ לארץ במהלך השנים האחרונות הוא גבוה מאוד.

אבי דגני: מחצית מהציבור בישראל טסו לחוץ לארץ במהלך שלוש השנים האחרונות.

אבי דגני: מחצית הציבור בישראל זה מעל שלושה מיליון.

אבי דגני: בשנה האחרונה היו בערך 2.2 יציאות של תושבי ישראל, מתוך בערך 2.5 יציאות בכלל.

אבי דגני: הטסים לחו"ל היו גברים יותר נשים – אולי בגלל קריירה ועבודה – יותר חילוניים ממסורתיים, ויותר מחרדים.

אבי דגני: אנשים בגיל 35 ומעלה בעיקר, אנשי בשיא אונם בכוח העבודה, בשיא ההישגים שלהם בעסקים.

אבי דגני: תושבי השרון – כוללים את החלק הצפוני של מטרופולין גוש דן שהוא אמיד – יש להם יותר טיסות יחסית לאחרים.

אבי דגני: מספר הפעמים שטסו בשנה, 28% טסו פעם אחת, 23% פעמיים, עוד 21% שלוש פעמים, 28% ארבע פעמים.

אבי דגני: השאלה הבאה ששאלנו הייתה: נסה להיזכר בתחנות השונות בהן אתה עובר מהרגע שנכנסת לשדה התעופה ועד שאתה עולה למטוס.

אבי דגני: הדבר הראשון שאנשים אומרים, מה שנקרא בעגה שלנו top of mind, זה הדיוטי פרי.

אבי דגני: אני לא בטוח שבכל שדות התעופה האחרים בעולם, או במדינות אחרות, אנשים היו אומרים כך.

אבי דגני: אני חושב שהדיוטי פרי של מדינת ישאל יצר לעצמו מקום מאוד מיוחד, כפי שנראה אחר כך בעובדות.

אבי דגני: דבר שני שנאמר כאן, אנשי ביטחון בקומה התחתונה וסלקטורים.

אבי דגני: היום ברחבי העולם יש כבר ביטחון מוקפד, אבל אני חושב שבמדינת ישראל, אחרי שנים אנחנו אפופי תודעה ומודעות למה שקורה בתחום הזה.

אבי דגני: 66% הזכירו את זה ב-top of mind.

אבי דגני: .

אבי דגני: אחר כך הייתה ביקורת דרכונים, דלפק הכירטוס, תור לדלפק כרטיסים, עלייה לקומה השניה -אני מסופק אם אנשים במקום אחר זוכרים שהם עולים לקומה שניה בשביל לטוס – שיקוף תיקים, אוטובוסים למטוס, ורק בסוף הדברים האחרים.

אבי דגני: המקום בנמל התעופה הנדרש ביותר לשיפור, אומר הציבור, שהוא התור לדלפק הכירטוס.

אבי דגני: כאשר מצרפים לזה את הבידוק שמופיע לפניו, זה תופס את עיקר הזמן, ושלא כמו במדינות אחרות, אנחנו נדרשים להגיע זמן רב לפני הטיסה.

אבי דגני: הביקורת על דברים אחרים קטנה הרבה יותר.

אבי דגני: 17% אומרים שלא צריך לשפר שום דבר.

אבי דגני: שביעות רצון מהתחנות, שאנחנו עוברים בדרך.

אבי דגני: מאוד מרוצה ודי מרוצה הן קטגוריות שמראות את שביעות הרצון השונה מן הדברים השונים.

אבי דגני: הציון הממוצע שנתנו כאן מלמד מה שרואים.

אבי דגני: כל דבר שהוא ברמה של 8.2, הוא דבר שזוכה לשביעות רצון מאוד גבוהה בכל נושא, בכל עניין שאני יכול להעלות על הדעת, עם ניסיון של מאות מחקרים.

אבי דגני: יש מעט מאוד אנשים שמשרתים בעיקר בפוליטיקה, עסקים וכן הלאה - - -

מל פולישוק-בלוך: הממשלה בקושי מקבלת 5.

אבי דגני: אני יכול להגיד, שמתוך ניסיון בהרבה מאוד נושאים ציבוריים גדולים, כשמעניקים למשהו 80%, זה בהחלט הרבה מאוד.

שלום שמחון: השאלה אם זה לא בגלל העובדה שהנסיעה לחוץ לארץ היא תמיד חוויה טובה, וזה משליך גם על זה.

אבי דגני: יכול להיות.

אבי דגני: מצד שני, גם עם חוויות טובות, כאשר יש משהו מקלקל אז אנשים מרגישים אותו היטב, ואני לא הייתי מחפש כאן הזדמנות לקלקל במה שאנחנו רואים.

אבי דגני: 7.6 זה גם ציון גבוה, אפילו הציון הרביעי, של הבדיקה הביטחונית, מקבל ציון די גבוה.

אבי דגני: שיקוף התיקים מקבל ציון גבוה, אפילו שהוא פעולה טכנית פשוטה.

אבי דגני: ביקורת הדרכונים מקבלת ציון גבוה, אפילו שיש הצטופפות לפעמים בתורים שם.

אבי דגני: רמת החנויות בדיוטי פרי מקבלת ציון יחסית גבוה, של 7.6, וכן גם הבדיקה הביטחונית.

אבי דגני: אחר כך אנחנו גולשים לציונים בינוניים בדברים האחרים, חנייה לטווח ארוך, חנייה רגילה, נסיעה באוטובוסים, המסעדות והמזנונים.

אבי דגני: למסעדות והמזנונים אנחנו יכולים לשים לב, כי יש כאן מקום לשיפור.

אבי דגני: אנחנו רואים כאן ציונים לא גבוהים.

אבי דגני: אני יכול להוסיף לזה התנסות אישית, שראיתי אנשים מעוצבנים, כי פה משלמים ושם מקבלים, וזה מעצבן ותיירים לא כל כך התמצאו בעניין הזה.

אבי דגני: אני חושב שיש כאן מקום לשפר, וסליחה שעירבתי דעה אישית כאן.

אבי דגני: מה חסר בטרמינל הנוכחי, והציבור מעוניין שיהיה בטרמינל החדש, הכל מקרב מי שטסו והתנסו בשלוש השנים האחרונות בטיסה לחו"ל.

אבי דגני: דבר ראשון, קיצור זמן ההמתנה, קיצור תורים, שירות מהיר יותר, יותר מרחב, גישה יותר ישירה למטוס – יהיו שרוולים - ספות שאפשר לנוח עליהן, יותר בתי קפה, יותר סדר ואווירה נעימה, שירות אדיב יותר של העובדים, חנויות נוספות, יותר מקומות חנייה, יותר מסעדות.

אבי דגני: אם נחזור לראשית הרשימה, במספרים הגדולים היה הגישה למטוס, יותר מרחב, קיצור זמן תורים.

אבי דגני: אני חושב שלמעט הנושא של שירות יותר אדיב של אנשים, הטרמינל החדש עצמו יעניק פתרונות לחלק המכריע של הדברים האלה, אם לא לכולם.

אבי דגני: תפיסות ועמדות כלפי הדיוטי פרי.

אבי דגני: שיעור הרוכשים מוצרים בדיוטי פרי הוא אדיר.

אבי דגני: אני חושב שראוי שתשומת לב תופנה למספרים האלה, כי הם לפי דעתי מרשימים מאין כמותם.

אבי דגני: הייתי אומר שהדיוטי פרי, ובכלל נתב"ג שלנו, הוא מעין מקדש לעם ישראל.

אבי דגני: אם 50% נוסעים, ו-90% מהם קונים - - -

דוד טל: קצת נסחפת, עוד מעט תגיד לי מעין עולם הבא.

אבי דגני: אם 50% מהציבור נוסעים, ו-90% מהם קונים – זה 45% מהציבור במדינת ישראל מבקרים וקונים בדיוטי פרי.

אבי דגני: זה יותר גדול מכל רשת שנמצאת במדינת ישראל.

אבי דגני: נתח השוק של שופרסל וקואופ ברשתות נע בין 25% ל-30%, והרשות הן בסביבות 65%, אז מקבלים שרשתות כאלה מאכלסות סדר גודל של 15%, 17% מהאוכלוסייה.

אבי דגני: אתה מקבלים פה משהו שהוא בסדר גודל של פי שלוש, אז ראוי לשים לב לזה.

דוד טל: אי אפשר להשוות בין זה לזה.

אבי דגני: אני מנסה להראות את סדר הגודל של האוכלוסייה שקונה כאן, בי אם היא שבויה או חצי שבויה או משועממת.

אבי דגני: אבל כמקום שנכנסים ויוצאים וקונים בו זה דבר אדיר, ואף אחד לא מכריח אף אחד לקנות.

אבי דגני: בצורה הכי אובייקטיבית, זה מרכז מסחרי מסדר גודל בלתי רגיל.

מל פולישוק-בלוך: כשתקצרו את התורים של הבדיקה, ולא תגידו לאנשים לבוא שלוש שעות לפני הזמן, תראו שיש לכם נפילה גדולה מאוד במכירות.

יורם שפירא: או להפך.

שלום שמחון: הנקודה המשמעותית בדבריו של פרופ' דגני היא לפי דעתי במקום אחר.

שלום שמחון: זה עסק שחייבים להתחשב בו.

שלום שמחון: אין שום עסק כזה בתוך מדינת ישראל, שחלק גדול מהציבור קונה בו, ולכן יש לו משמעות מבחינת המשק הישראלי.

אבי דגני: זה מה שאמרתי, אמרתי שאם הוא טוב זה מצוין, ואיפה שצריך לתקן צריך לתקן בגדול, כי זה נוגע להמוני אנשים.

מל פולישוק-בלוך: זה לא רק נוגע להמוני אנשים, הסקטור הזה משליך על כל החנויות האחרות.

מל פולישוק-בלוך: כלומר, גם על אלה שקונים במקום אחר.

צבי שלום: זה מה שגרם לכל המחירים בארץ לצלול בעשרות אחוזים, את זה אמר שר האוצר בזמנו, אברהם שוחט.

צבי שלום: הוא אמר שזה גרם להורדת האינפלציה.

אבי דגני: רק 10% לא קונים שם, 90% כן קונים שם, וזה הרבה מאוד.

אבי דגני: אנחנו מסתכלים כאן על כמה מספרים של מודעות בלתי נעזרת לחנויות בדיוטי פרי.

אבי דגני: שאלנו: נסה להיזכר בשמות של חנויות.

אבי דגני: אנשים הזכירו שמות, החנויות של ג'ימס ריצ'רדסון עלו ב-40%, סקאל באופן כללי 33%, סקאל ספציפי – עם האזכור של האלקטרוניקה – עלה עם 26%, כך שבעצם סקאל הוזכר יחד על ידי 59%.

אבי דגני: חנויות ה.

אבי דגני: שטרן עלו 21%, סטימצקי 19%, "עלית" 12% - - -

יורם שפירא: ו"עלית" לא בשדה.

רינה פאר: "עלית" לא בשדה כבר הרבה מאוד שנים.

רינה פאר: זה נתון מדהים, שאנשים אמרו עלית.

אבי דגני: אני חושב שיכולים למכור את הממצא הזה בסכום נכבד ל"עלית", שיפה שיש ממתקים זה "עלית".

דרור שטרום: זה מה שמראה תפיסה סובייקטיבית של אנשים.

אבי דגני: יש כאן מודעות נעזרת לחנויות בדיוטי פרי, ואז אנחנו שואלים: איפה קנית.

אבי דגני: 78% אומרים שהם קנו אצל ג'מס ריצ'רדסון, 49% אצל סקאל אלקטרוניקה וחשמל, סקאל ספורט 36%, סטימצקי 31%, ואצל שטרן 5%.

אבי דגני: כמחצית מהקונים בדיוטי פרי בררו את מחירי המוצרים לפני שרכשו אותם בדיוטי פרי.

אבי דגני: הציבור נחלק באופן שווה, פחות או יותר, לשני חלקים.

אבי דגני: כאלה שמניחים א-פריורי שם באים לנתב"ג ושם יהיה יותר זול בחנויות הדיוטי פרי, ואחרים שמבררים קודם אם זה יהיה כך.

אבי דגני: את התוצאה הם מסמנים במכירות, אם 90% קונים, סימן שחלק חשבו שה יותר זול ואחרים השתכנעו שזה או יותר זול או לפחות אותו הדבר, ולכן הם קונים בנתב"ג.

אבי דגני: זמן שהיה בחנות, זה מצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת פולישוק.

אבי דגני: אנחנו רואים שזמן הביצוע הממוצע של הקניות הוא כ-45 דקות.

אבי דגני: זה הרבה זמן.

אבי דגני: 30% מקדישים כחצי שעה, עוד 15% מקדישים כ-45 דקות עד שעה וחצי.

אבי דגני: 50% עד 60% מהזמן בשדה מוקדש לקנייה.

שלום שמחון: הסקר שלך עונה על שביעות רצון וכן הלאה, אבל הוא לא עונה על מה שאנחנו שאלנו.

שלום שמחון: אנחנו רצינו לדעת - בהנחה שאחוז לא קטן של אזרחי מדינת ישראל מבקר בדיוטי פרי וקונה בסכומים של 90 דולר - אם יהיה יותר מאשר סקאל אחד שם, ריצ'רדסון ועוד מישהו - - -

אבי דגני: נמצא בהמשך הסקר תימוכין לעניין.

אבי דגני: השאלה הזאת משלימה לשאלה הקודמת, ומראה מה בעיקר רוכשים.

אבי דגני: עיקר הרכישות הן מוצרי קוסמטיקה היגיינה ובשמים, לאחר מכן אלכוהול ומשקאות חריפים, סיגריות, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה במקום הרביעי, ובדומה לאחרים.

אבי דגני: אחר כך אנחנו יורדים לדברים הרבה יותר קטנים.

אבי דגני: התפיסה בדבר מספר החנויות ומספר מוצרים בדיוטי פרי.

אבי דגני: רוב ציבור הטסים לחוץ לארץ, 75%, סבור שמספר החנויות וגם מספר המוצרים בדיוטי פרי הוא סביר.

אבי דגני: 7% אומרים שיש יותר מידיי מוצרים, לגבי חנויות – עוד 8% אומרים שיש יותר מידיי.

אבי דגני: 12% חושבים שיש פחות מדיי בכל קטגוריה.

אבי דגני: הרוב סך הכל שבע רצון.

דרור שטרום: כאשר אנשים נשאלו האם הם סבורים שיש מסר חנויות מספיק או לא, איך אתה חושב שהיה ברור להם שמדובר בחנויות מתחרות לאלה הקיימות או חנויות נוספות בכלל, מסוגים אחרים.

דרור שטרום: אם שואלים אותי את השאלה הזאת, אני מבן את ז בצורה הפשוטה: האם אני רוצה עוד סוגים של חנויות בדיוטי פרי.

דרור שטרום: אני מדקדק במה שנראה קטנוני, משום שהניואנס הזה, זו השאלה שהוועדה מתלבטת בה, או לפחות הייתה לשמוע - אם אני מבין נכון - את התשובה לה.

דרור שטרום: רק על העניין הזה עומד כל הדיון.

דרור שטרום: להשקפתי, סקר הוא סקר, הוא מכשיר, וכך צריך לקחת אותו.

דרור שטרום: הוא לא בהכרח הדבר שעליו צריך לקבל החלטת מדיניות גורפת.

אבי דגני: אפשר להסביר למשיבים בדרך שהופכת להיות משדלת, זה דבר שאנחנו צריכים להימנע ממנו.

אבי דגני: נאמר שהיתי שואל: האם אתה חושב שאנחנו צריכים שתהיה תחרות ישירה לריצ'רדסון בשביל להוריד לו את המחירים?

אבי דגני: בטוח שכל אחד היה אומר "כן".

דרור שטרום: אם היית שואל את זה בלי הסיפא של "בשביל להוריד לו את המחירים", זה לא היה הובלה לתשובה.

אבי דגני: אני חושב שהשאלה נשאלה בדרך הוגנת.

שלום שמחון: בחנות של הבשמים יש כמה חברות בשמים.

שלום שמחון: נניח שהייתה חנות אחת של הלנה רובינשטיין, חנות אחרת של לנקום, מה הבעיה בזה.

צבי שלום: בשוק המקומי אין את זה, בסופרפארם ובניופארם – כולם יחד.

יורם שפירא: כי כשאתה קונה, אתה קונה לאשתך אל"ף, לעצמך בי"ת, אז כל פעם תך לחנות אחרת?

אבי דגני: אני חושב שתשובה הוגנת מאוד לשאלה הזאת יש בדרך ההצגה של השאלה כאן, כי אני חושב שהדרך הזאת הייתה יכולה לפגוע בעניין.

אבי דגני: אנחנו שואלים: האם לפי דעתך, בדיוטי פרי בנמל התעופה בן גוריון יש יותר מידיי חנויות, פחות מידיי חנויות, כמות סבירה של חנויות.

אבי דגני: האם, לפי דעתך, בדיוטי פרי בנמל התעופה בן גוריון יש יותר מידיי מוצרים, פחות מידיי מוצרים או כמות סבירה של מוצרים.

אבי דגני: נגיד שהייתי מציג את השאלה בדרך אחרת, הייתי אומר:

אבי דגני: האם אתה חושב שצריכה להיות כמות יותר גדולה של חנויות שמתחרות, כדי להוריד את המחירים.

אבי דגני: אני חושב שלו שאלנו בדרך האחרונה, היינו שואלים בדרך שאיננה נכונה מבחינה מקצועית.

דוד טל: תוריד את הסיפא.

שלום שמחון: בשדה התעופה הנוכחי יש את חות הבשמים הגדולה שאנחנו מכירים, שהיא רוב הזמן מלאה, עמוסה ודוחקת.

שלום שמחון: בקצה השני, יש עוד חנות, שהיא רוב הזמן ריקה.

אבי בן חור: הסיבה מאוד פשוטה, אין שם בשמים.

אבי דגני: אני חושב שבלי לתת לציבור להיות כלכלן, אנחנו גם לא צריכים לזלזל באינטליגנציה של אף, גם לא בדעת המשיבים.

אבי דגני: הם נשאלו שאלות פשוטות ונתנו תשבות פשוטות.

הלנה ביילין: הרי בדקו, לפי הסקר, מחירים בארץ לפני שהגיעו לשדה.

שלום שמחון: זה לא שהביאו שני זכיינים לתוך שדה התעופה, ואמרו ששניהם ילכו על סל המוצרים, ויתחרו בכל.

שלום שמחון: אם רק אני שם מוכר מוצרי חשמל, אעשה גם עשר חנויות, מה זה משנה, כל הרווחים הם שלי.

הלנה ביילין: זה לא קיים בעולם.

דוד טל: כנראה שזה מונע מתפיסה פה, שצריך למכסם.

דרור שטרום: זה לא נכון שזה לא קיים בעולם.

יורם שפירא: זה מספר שאין לו אח ורע בעולם.

שלום שמחון: בואו נתקדם עם תוצאות הסקר.

אבי דגני: אני חושב שהמידע המשלים ייתן חלק מהתשובות לשאלות שהעליתם.

אבי דגני: אנחנו מתסכלים על שביעות הרצון מגורמים שונים, שקשורים בחנויות בדיוטי פרי, ואנחנו רואים שאיכות המוצרים זוכה להערכה מאוד גבוהה, וגם השירות נחשב טוב.

אבי דגני: רמת המחירים - רק 41% חושבים שהם מרוצים ודי מרוצים, אבל הם אומרים אחר, במקומות אחרים, דברים בסתירה, ונותנים השלמה מצד אחר לנושא הזה.

אבי דגני: כששואלים אנשים לפני בחירות לרשות המקומית מה הם חושבים שצריך לעשות כדי שהחיים שלהם יהיו ותר טובים, מעטים אומרים שצריך לעשות משהו.

אבי דגני: אחר כך שואלים מה אתה חושב על החינוך?

אבי דגני: הם אומרים "זבל", מה אתה חושב על משהו אחר "זבל".

אבי דגני: יש כאן משהו מהעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: כאן ספציפית, רמת מחירים.

אבי דגני: שביעות רצון מגורמים שונים הקשורים לחנויות בדיוטי פרי.

אבי דגני: תפיסת רמת המחירים בחנויות סקאל בהשוואה לחנויות בארץ – עונה על הנושא הזה.

אבי דגני: אנחנו מקבלים לגבי חנויות הקוסמטיקה, 65% שחושבים שהמחירים שם יותר זולים או קצת יותר זולים, לגבי חנויות החשמל והאלקטרוניקה אנחנו מקבלים 8% שאומרים הרבה יותר זולים, 42% אומרים קצת יותר זולים, ומוסיפים לזה 27% או 17%, שאומרים כמו בחנויות בארץ.

דרור שטרום: על מה השקף הקודם מנסה לענות?

דרור שטרום: הרי אף אחד לא חולק שהמחירים בדיוטי פרי צריכים להיות יותר זולים מאשר אלה בארץ, אז מה הממצא פה?

אבי דגני: אני רוצה שתבינו, אני לא ממלא תפקיד.

אבי דגני: התפקיד שלי הוא לשאול שאלות.

שלום שמחון: הוא אומר דבר פשוט, שאם הישראלי מוציא 90 דולר, ובחוץ לארץ הוא מוציא 30 דולר, אז כנראה שפה זה יותר זול, ולכן הוא מוציא יותר כסף, אחרת הוא היה קונה בשדה אחר בעולם.

אבי דגני: תפיסת המחיר היא מאוד חשובה, ואנחנו יכולנו רק לשאול על תפיסת המחיר, מפני שלבדוק מחירים אתה יכול בעצמך.

מל פולישוק-בלוך: בעיניים של הצרכן, לא בפועל מה שקיים.

אבי דגני: בעיני הציבור, מאוד טוב לקנות כאן.

אבי דגני: יש שאלות שמוכיחות את זה, לפי דעתי, בעוצמה יותר גדולה.

שלום שמחון: אני חושב שזה מספיק, מכיוון שזה לא עונה לנו על השאלה המרכזית.

שלום שמחון: אני אחזור על זה כל הזמן – מאחר והחליטה הנהלת הרשות להוציא מכרזים לשטחים מסחריים בשדה התעופה, לפי תוצאת המכרזים האלו נקבע שיש אחד שמתעסק בדבר אחד, ושני מתעסק בדבר אחר.

שלום שמחון: אנחנו אמרנו שאנשי הרשות עשו עבודה טובה ומקצועית, אבל יש לנו כמה שאלות על מה שהם עשו.

שלום שמחון: למה החליטו ללכת דווקא על הקו, למה לא אפשרו שיהיו יותר חנויות, עם יותר מתחרים בתוך השדה.

שלום שמחון: שאלה שניה, למה זה חולק לאחד שעוסק בתחום אחד ואחר שעוסק בתחום אחר.

שלום שמחון: למה לא אמרתם להם: השטחים האלה שלכם, עשו עם זה מה שמתחשק להם, יתחרו אחד עם השני.

שלום שמחון: אני אבוא לשם, מה-90 דולר שלי או שאני אעשה 120 דולר, או שאני אעשה אותם 70.

אבי דגני: אני חושב שאתם מגינים באמת על עניין הציבור, אני חלק מהציבור.

אבי דגני: לא שואלים ציבור מה הוא רוצה שיהיה בקניון, לא שואלים ציבור מה הוא רוצה שיהיה בחנות.

אבי דגני: אפשר לשאול ציבור מה חסר לו, אם חסר לו משהו.

אבי דגני: מנהיגים פוליטיים וציבוריים לא שואלים את הציבור מה חסר לו, ואיך הוא צריך לתמהל.

אבי דגני: הציבור לא יכול לענות על זה.

אבי דגני: אני תכננתי את רוב הקניונים במדינת ישראל, אני עוקב אחריהם, עובד בהם, חוקר בהם.

אבי דגני: אני אומר לך את זה במלוא האחריות.

דרור שטרום: זה רק אומר שהמכשיר הזה מוגבל למטרה שעליה אנחנו רוצים ללמוד.

אבי דגני: אם היית מביא אותי עכשיו כמומחה ושואל אותי מה עדיף, חנות אחת גדולה או ארבעה מתחרים ברבע השטח.

שלום שמחון: אני רוצה שתקשיב לי, אני משוכנע לחלוטין שאם אתה היית מגלה שאדון סקאל השתלט על כל הקניונים בארץ, ומוכר שם בחנויות נעליים, היית אומר שיש פה משהו לא סביר.

צבי שלום: צריך לזכור – אני חושב שחברת הכנסת פולישוק הזכירה את זה – הדיוטי נמצא בתחרות מול כמה אלטרנטיבות.

מל פולישוק-בלוך: אני קונה רק במטוס אל על, כי שם יותר זול.

צבי שלום: בבקשה.

צבי שלום: יש את השוק המקומי, שם סופרפארם וניופארם וכיוצא באלה חנויות מתחרות בג'ימס ריצ'רדסון.

צבי שלום: יש את ארץ היעד, מי שנוסע לארצות הברית קונה שם מוצרי חשמל או מוצרי ספורט.

צבי שלום: בנוסף, החנויות של הדיוטי פרי בארץ היעד, בדרכו לארץ.

צבי שלום: כלומר, הזכיינים שלו, סקאל וריצ'רדסון, נמצאים בתחרות מול שוק מקומי, חנויות בחוץ לארץ - - -

שלום שמחון: סקאל זו רשת בין-לאומית, אני פוגש אותה בכל שדה בעולם.

צבי שלום: התחרות קיימת, צרכים לזכור את זה כל הזמן.

צבי שלום: אתם מתייחסים לזה שאילו שזה מוצר שאין לו מגבלת מקום.

צבי שלום: דבר נוסף, יש מגבלת זמן של הנוסע.

דוד טל: זה לא תרוץ.

דוד טל: אמרתי את זה גם קודם, וקיבלתי חיזוק גם מכלכלן ששמע אותי במקרה.

דוד טל: אם יש שתי חנויות של LTP למשל, במשך הזמן כולם ידעו בדיוק איפה יותר זול, ואחרי שלושה חודשים כל המדינה תדע איפה יותר זול.

דוד טל: כך שכאשר אני אגיע לשדה התעופה, אני אלך ישר למקום היותר זול.

צבי שלום: אז אמרת את התשובה.

צבי שלום: יודעים שהיום החנויות הקיימות יקרות או לא יקרות.

דוד טל: היום אין לי אפשרות, כשאני נמצא בשדה התעופה, לבחור בין זה ובין זה.

צבי שלום: היועצים יגידו לך שבעולם היה ניסיון כזה בכמה מקומות, והם חזרו בהם.

צבי שלום: אני אומר לך שבעל חנות אל"ף ישלח את העובד לחנות בי"ת, ובעל חנות בי"ת ישלח את העובד שלו לחנות אל"ף.

צבי שלום: לשיטתך, יהיה מונופול, כי אנשים לא בכל כך קלות מכים אחד את השני.

צבי שלום: אני יכול להראות לך הרבה תחומים, והממונה יודע הרבה יותר טוב ממני.

צבי שלום: מה עוד שאתה צריך לזכור שהזמן מוגבל, ויש כאלה שבאים בכלל המומים.

צבי שלום: אחרי כל החוויה שהם עברו למטה, הם קודם כל רוצים להיות ליד ה-gate, רוצים לשים שם את הציוד שלהם.

דוד טל: מי שמגיע פעם שניה ולא ראשונה, לא המום, הוא כבר מכיר.

צבי שלום: אני רוצה להגיד לך שכשאני נוסע אני המום.

שלום שמחון: פרופ' דגני, תסיים בבקשה את המצגת, כי זמננו לא בלתי מוגבל.

אבי דגני: 30% מהציבור סבורים, כמו חברת הכנסת פולישוק, שהמחירים במטוס יותר זולים מהדיוטי פרי.

שלום שמחון: יש תחרות כבדה בין המטוסים של אל על לבין הדיוטי פרי.

אבי דגני: 52% סבורים שזה זול בהשוואה לחנויות בארץ, ו-33% בהשוואה למקומות אחרים בעולם.

אבי דגני: הציבור סבור שאפשר לסמוך על החנויות של הדיוטי פרי שיהיו פתוחות 24 שעות ביממה, שזה לא קיים בכל דיוטי פרי בעולם.

מל פולישוק-בלוך: אלא אם כן באים ישראלים, ואז פותחים במיוחד לישראלים את הדיוטי פרי.

אבי דגני: קרוב לשני שלישים מהציבור סבורים שהדיוט פרי של נתב"ג הוא אחד מהטובים בעולם.

אבי דגני: אני קורא תוצאות של סקר, אבל יש לי הרגשה שיש השתלחות בתוצאות האלה, והיא לא מוצדקת.

אבי דגני: זה לא תלוי במי שעשה את זה, זה תלוי במשמעות של המספרים.

אבי דגני: אני לא חושב שקל לקטוף מספרים כאלה מהציבור הגדול במדינת ישראל, שהוא לא מטומטם, ובעיקר לא החלקים היותר חזקים, שהם עוד יותר מרבים לנסוע.

אבי דגני: אני לא מציע להשתלח במספרים האלה, כי יש בהם אמת.

מל פולישוק-בלוך: איך אתה שואל בעל הכנסה נמוכה אם הדיוטי בארץ הוא אחד מהטובים בעולם.

מל פולישוק-בלוך: בכמה דיוטי פרי הוא כבר היה?

אבי דגני: אם הוא נוסע, הוא היה לפחות בעוד אחד.

אבי דגני: השאלה הבאה, אילו מוצרים צריכים להימכר בדיוטי פרי, האם לפי דתך צריך להוסיף עוד מוצרים לדיוטי פרי, אילו מוצרים צריכים להימכר, וכן הלאה.

אבי דגני: לא צריך להוסיף שום דבר אומרים 56%, 14% מבקשים שיהיה מגוון יותר רחב של בגדים ומותגים אחרים, 4% הנעלה וכן הלאה.

דרור שטרום: השקף הזה לוקה באותו ליקוי של השאלה ההיא ששאלתי.

דרור שטרום: לא שאלתם האם רוצים תחרות על המוצרים, שאלתם האם מעונינים בעוד מוצרים.

יורם שפירא: לא, השאלה הייתה ברמה של SAU.

דרור שטרום: זאת לא השאלה שהציבור צריך לענות עליה, זאת לא השאלה שעומדת בפני הוועדה בכלל, אני מצטער.

יורם שפירא: הציבור מבקש חנויות אחרות ולא דיוטי פרי, זה מה שעלה מהסקר חד-משמעית.

יורם שפירא: הוא מבקש מותגים, הוא מבקש הלבשה, מזנונים, בתי קפה והסעדה.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: פרופ' דגני, סיכום.

אבי דגני: מחצית מהציבור נסע, 32% בשנה האחרונה.

אבי דגני: מקרב מי שטס, 90% רכשו ורק 10% לא רוכשים.

אבי דגני: אני מציע לא לזלזל בעובדה.

אבי דגני: אנשים לא קונים במקום שהם לא חושבים שהוא יותר זול.

אבי דגני: 68% הקדישו חלק ניכר מהזמן שלהם לעשות את זה, 75% אומרים שבדיוטי פרי כמות סבירה של חנויות ושל מוצרים.

אבי דגני: אלה שרצו יותר – 12%, 14% - סימנו את הכיוון, בעיקר אופנה ודברים שבאמת לא היו, ועד כמה שאני מבין כן יהיו.

אבי דגני: 79% מרוצים מאיכות המוצרים שנמכרים בדיוטי פרי, 50% לא מבררים את המחירים ומניחים א-פריורי שהם יותר נמוכים, ו-50% מבררים, אבל 90% קונים.

אבי דגני: 52% סבורים המחירים בדיוטי פרי בנתב"ג זולים בהשוואה לחנויות אחרות בארץ.

אבי דגני: 84% יכולים לסמוך על הדיוטי פרי שיהיה תמיד פתוח.

אבי דגני: 62% אומרים שהדיוטי פרי בנתב"ג הוא אחד מהטובים בעולם.

אבי דגני: 56% אומרים שיש בדיוטי פרי מספיק מוצרים, ולא צריך להוסיף.

אבי דגני: מה שרוצים זה קיצור זמן המתנה, יותר מרחב, ויתר שטחים ציבוריים, גישה ישירה למטוסים, ספות למנוחה, יותר בתי קפה, חנויות נוספות וזכיינים נוספים בתחום ההלבשה וההנעלה.

אבי דגני: אלה הם הדברים העיקריים שעלו.

אבי דגני: אני רוצה לומר לכם שוב את חוות דעתי הצנועה, שלא כל יום רואים סקר שביעות רצון ברמה כל כך טובה, אצל אף אחד, בשום מקום ועל שום דבר.

אבי דגני: זה לא שולל את העובדה שאולי יש אמצעים נוספים לשפר עוד יותר.

שלום שמחון: כששואלים על שביעות הרצון ממה שקורה במדינת ישראל, תמיד התוצאה היא מצוינת, אבל כשעוברם לשאלה הבאה מתחילים להסביר כמה לא טוב כאן.

שלום שמחון: הדיוטי פרי הוא בסדר, אבל זאת לא השאלה שאנחנו שואלים.

שלום שמחון: הדיוטי פרי הוא טוב, המחירים שלו יחסית זולים, הכל נכון, אתם רק לא עונים לנו על השאלה המרכזית.

שלום שמחון: דרך אגב, אתם מפרסמים את הדיוטי פרי במטוסי אל על?

שלום שמחון: אולי כדאי שתהיה הוראה שחייבים לפרסם שם.

צבי שלום: היינו מאוד שמחים, אבל הם לא מסכימים, למרבה הפלא.

מל פולישוק-בלוך: הייתי מציעה להוסיף שאלה, מה השפעת הפרסום שהם עושים על אותם צרכנים שבאים מתוך ידיעה שהדיוטי פרי יותר זול בלי שהם בדקו.

אבי דגני: הייתי שמח שהביקורת של היו"ר ושל חברים אחרים תראה לי איך הייתם שואלים בדרך שהייתה משביעה את רצונכם, ואני מוכן לשאול את זה בלי לקבל תשלום נוסף.

שלום שמחון: אם הובנתי לא נכון, אין לי ביקורת על הסקר.

מל פולישוק-בלוך: זאת לא ביקורת על הסקר, אלא על האפיון שלו.

מל פולישוק-בלוך: לא ביקשו ממך את מה שאנחנו ביקשנו.

אבי דגני: ואני מוכן לתקן אותו חינם בשבילכם, עם האפיון שאתם כן רוצים.

שלום שמחון: הדיון התחיל מסדרת כתבות שהייתה בעיתון על הקרב בין שני הענקים, שיושבים פה.

שלום שמחון: אז התחלנו לשאול שאלות, על חלק מהשאלות הסקר שלך לא עונה כי הוא לא שאל אותן.

שלום שמחון: אם הוא היה שואל אותן הוא בטח היה מקבל תשובה.

שלום שמחון: אני לא חושב שאפשר להחזיר את הגלגל אחורה.

הלנה ביילין: אני רוצה להתייחס לנושא של הקרב.

הלנה ביילין: אנחנו מדברים על בתי משפט, ובבתי המשפט הויכוחים לא היו שיש זכיין אחד שצריך היה לפצל אותו או כאילו יש איזו פגיעה בתחרות.

הלנה ביילין: הויכוחים היו רק לגבי הזכויות לזיכיונות, לגבי המכרזים, לגבי תקינות המכרזים, לגבי תקינות הזיכיונות, ואין מכרז בארץ – אם זה דיוטי פרי או משהו אחר - - -

דוד טל: אתכם מעניין דבר אחד, ואותנו מעניין דבר שני.

דוד טל: הקטע הזה לא מעניין אותנו.

שלום שמחון: אחרי שהוועדה התחילה לעסוק בעניין, נשאלות השאלות כפי שהיא מבינה אותן.

שלום שמחון: אז כבר החליטו שאני עובד אצל סקאל, וחבר הכנסת טל עובד אצלו גם כן.

שלום שמחון: התחרות ביניכם היא חשובה, אבל היא לא החלק שבגללו התחלנו.

שלום שמחון: אנחנו שואלים שאלות שהן ממקום אחר, שיש להן חשיבות מבחינתנו.

שלום שמחון: אני שואל כל הזמן, אם החליטו להכניס שני זכיינים לשדה הזה למה שהם לא יעשו את הכל ויתחרו ביניהם.

שלום שמחון: אני רק ארוויח מהדבר הזה, כצרכן.

שלום שמחון: אני אשאל את ה כל הזמן, אני הרי לא אקבל תשובה.

יורם שפירא: תקבל תשובה, ואני אוכיח לך שאתה לא צודק.

דוד טל: למה רמת הסף, כדי להגיע למכרזים האלה, היא כל כך גבוהה שאנשים לא יכולים להתמודד.

יורם שפירא: רמת הסף במכרזים האלה היא יותר נמוכה מאשר להיכנס למכור בחנות פרחים בדיוטי פרי.

יורם שפירא: על זה אנחנו נתבעים היום.

שלום שמחון: מר גריי, בבקשה.

שלום שמחון: מר גריי דיבר באנגלית, ודבריו תורגמו על ידי גברת רפפורט, וכן הו מתורגמים במצגת אותה הביא.

פרנק גריי: אחר צהרים טובים לכולם.

פרנק גריי: יש לי ארבעה דברים להגיד, לפני שאני מתחיל להציג את הדוח שלי.

פרנק גריי: דבר ראשון, בתור הלא ישראלי היחיד כאן, אני רצה להודות לכם, ולהגיד עד כמה זה נחשב לי לכבוד להיות כאן.

פרנק גריי: שנית, הייתי מעורב בשדות תעופה כל חיי, ואני מעורב בשדה התעופה הזה בערך שליש מחיי המקצועיים.

פרנק גריי: שלישית, כבתי את המצגת הזאת באופן אישי, ואף מילה לא שונתה על ידי רשות שדות התעופה, למעט התרגום לעברית, כמובן.

פרנק גריי: הנקודה האחרונה היא, הדיון כאן הוא על דיוטי פרי.

פרנק גריי: אנחנו לא יועצים לדיוטי פרי, אנחנו יועצים לבניית שדות תעופה על כל מה שכרוך בזה, נוסעים, מלווים ואורחים.

פרנק גריי: לפני שאתחיל, כמה פרטים עלי.

גבי אופיר: אני מציע שמר גריי ידבר שוטף ולא יחכה לתרגום, כי הכל כתוב ומונח בפנינו.

פרנק גריי: לנקודה של מדיניות המיסוי והסביבה הכלכלית בישראל, יש השלכות מאוד חשובות על כל העלויות.

פרנק גריי: המחקר של 1995 התבסס על שני תרחישים.

פרנק גריי: אחד, 9 מיליון נוסעים בטרמינל 3 בשנה הראשונה.

פרנק גריי: שתיים, 16 מיליון נוסעים בטרמינל 3 בשנה הראשונה.

פרנק גריי: אלמנט מפתח במחקר של 1995, היה היקף השטח המסחרי האפשרי או הפנוי.

פרנק גריי: בזמנו, המלצנו על שטח של 14,900 מטר מרובע לתשעה מיליון נוסעים, ו-24,625 מטרים מרובעים ל-16 מרובעים.

פרנק גריי: המחקר המסחרי הגדול השני, שנערך ב-1997, גם הוא כלל ניתוח לצורך קביעת תמהיל המוצרים, והעבודה התבססה על המחקר של 1995.

פרנק גריי: המחקר נערך בהנחה של היקף תנועה של תשעה מיליון נוסעים.

פרנק גריי: מאז המחקר של 1995, נערכו שינויי עיצוב משמעותיים בבניין.

פרנק גריי: האזורים המסחריים – הצד הקרקעי והצד האווירי - שצוינו ב-1995 לא היו זמינים כעת.

פרנק גריי: כך שהחקר השני ביצע הערכה מחודשת לגמרי של השטח.

פרנק גריי: התוצאה הייתה 12,580 מטרים מרובעים, שזו הפחתה של למעלה מ-15% מהמחקר המקורי.

פרנק גריי: מאז המחקר השני ב-1998, בוצעו שינויי עיצוב נוספים לבניין, והשטח המסחרי הכולל הוא למעשה פחות שטחי מסחר ב-27.9% באגף הטיסה, ו-25.8% באגף הקרקע.

פרנק גריי: כלומר, גודל השטח המסחרי הפנוי כעת בטרמינל 3 קטן ב-15% מהמלצותינו במחקר הראשון עבור תשעה מיליון, שטחי המכירה בצד האווירי הם 36% פחות מההמלצה במחקר הראשון, שטחי המכירה בצד הקרקעי הם כעת 50% פחות מההמלצה שלנו במחקר הראשון.

פרנק גריי: מדובר רק על השטחים של החנויות.

פרנק גריי: אני רוצה לדבר באופן כללי על השיקולים שלנו, לא רק בטרמינל 3, אלא בכל מקום.

פרנק גריי: טרמינלים של שדות תעופה הם לא קניונים.

מל פולישוק-בלוך: לא בישראל.

פרנק גריי: השטח בטרמינל מובלים, ולאורך זמן ככל שמספר הנוסעים עולה, המצב הולך ומחמיר.

פרנק גריי: שטחים עורפיים קשים להשגה בשל דרישות וצרכים תפעוליים שונים.

פרנק גריי: ישראל מיוחדת במובן זה, בגלל כמות האנשים שבאים לקבלת הפנים.

פרנק גריי: אם נפלה טעות בהקצאת שטחי המסחר ביום הראשון לפעילותו של הטרמינל, הטעות תיגרר לאורך כל חיי הטרמינל.

פרנק גריי: אם קניון נבנה לא נכון, אפשר לתקן, אי אפשר לעשות את זה בטרמינל.

פרנק גריי: יש בעיה מסחרית עיקרית אחת בלבד הקשורה בכל הטרמינלים היא, השטח הפנוי למסחר אף פעם לא מספיק, וטרמינל 3 לא יוצא דופן.

פרנק גריי: הנחות שהונחו בנוגע לקונספט המסחרי שהוצע לטרמינל 3 היה שכל הזיכיונות יוענקו על סמך תחרות בהליך מכרז.

פרנק גריי: חוזי ההרשאה בתחום המכירה הקמעונאית ייחתמו לתקופה של שלוש שנים לפחות.

פרנק גריי: חנויות דיוטי פרי זה יותר משלוש שנים, בגלל ההשקעה הגדולה.

פרנק גריי: חוזי ההרשאה למתן שירותי הסעדה ייחתמו לתקופה של חמש שנים לפחות, ושוב חלקם יהיו בוודאי לתקופה ארוכה יותר, בשל אותה סיבה.

פרנק גריי: בפתיחה, יפעלו מספר קמעונאים ממותגים.

פרנק גריי: חנות פטורה ממכס נפרדת (מרוחקת מכל הטרמינל אבל בשטח נמל התעופה) תוקצה על ידי רשות שדות התעופה.

פרנק גריי: בעקבות הליך המכרז, מפעיל אחד יזכה בחוזה למתן השירות של מכירת אלכוהול, טבק, בשמים וממתקים.

פרנק גריי: מפעיל אחד יזכה בחוזה להפעלת החנות למכירת ציוד ספורט ומפעיל אחד יזכה בחוזה להפעלת החנות למכירת מוצרי חשמל.

מל פולישוק-בלוך: למה זו ההנחה הבסיסית?

פרנק גריי: מצאנו שהמצב בישראל שונה.

פרנק גריי: חייבים לתת תשובות שונות לצרכים שונים.

פרנק גריי: הנורמה בשדות תעופה היא למצוא מפעיל אחד לכל חנויות הדיוטי פרי.

פרנק גריי: למען האמת, לולא המצב המקומי, היינו ממליצים על משהו שונה.

פרנק גריי: ההמלצה שלנו נובעת בחלקה ממה שקורה בתל-אביב.

פרנק גריי: הנקודה האחרונה, במשך הזמן יהי צורך להפחית את המחרים בחנויות הפטורות ממכס בצד האווירי על מנת לשמר את יתרונם מול מחירים הכוללים מסים, שכן רמות המיסוי שחקו יתרון זה בחנויות בנמל התעופה.

פרנק גריי: זה, כמובן, מה שקורה עכשיו.

פרנק גריי: תשע ההנחות האלה היוו בסיס להערכת הפוטנציאל המכירות והתקבולים מתמהיל הקמעונות המוצע.

פרנק גריי: לפני שאעבור לדבר הבא, אני רוצה להעיר שאני סקוטי ולא אנגלי, ולסקוטים יש מוניטין מסוימים.

פרנק גריי: מטרתה של הרשות הייתה למכסם את ההחזר הכלכלי מהזיכיונות בטרמינל 3, ואני לא מאמין שמישהו צריך להתבייש להודות בזה, אני לא מתבייש לומר זאת.

דרור שטרום: זה עונה על השאלה.

דרור שטרום: המטרה המרכזית שהציבו להם הייתה למכסם את הרווחים.

דוד טל: זה למכסם את הרווחים מהזיכיונות.

דרור שטרום: כמו בשירותי דלק.

דרור שטרום: כמו שנאמר קודם, כשהיה זכיין אחד קיבלו יותר כסף.

צבי שלום: אם נעשה שני זכיינים, נפגע בצרכן.

דוד טל: לא שכנעתם אותי בזה.

שלום שמחון: נא להמשיך.

פרנק גריי: על מנת למכסם את ההכנסות מהזיכיונות בטרמינלים בשדה התעופה, יש לרצות את הצרכן, זה חוק מספר אחת.

פרנק גריי: על מנת למכסם את ההכנסות יש לצאת במכרז להשגת התנאים הכלכליים הגבוהים ביותר, ולמנות את המפעילים הטובים והמתאימים ביותר לכל זיכיון.

פרנק גריי: עקב עובדה שהשטח המסחרי הינו בעל ערך רב, וקיים מחסו בשטחים עורפיים להקצאה, יש לעשות שימוש יעיל בשטח המסחרי.

פרנק גריי: לכל בעל הרשאה שימונה דרושים שטחי מכירה ושטחים עורפיים.

פרנק גריי: לטרמינלים מעטים בעולם יש את ה"לוקסוס" של הקצאת שטחים בהיקף כזה שיאפשר למנות יותר מחברה אחת לקטגוריות מוצרים רבות.

פרנק גריי: לצורך המחקר בחנתי 17 נמלי תעופה בעולם, באירופה, המזרח התיכון וארצות הברית.

פרנק גריי: נמלי התעופה היו: אמסטרדם, אבו דבי, אתונה, בריסל, קופנהגן, דלאס, דובאי, דבלין, פרנקפורט, לונדון (הית'רו), מדריד, מילנו (מלפנסה), אוסלו, פריס (שארל דה גול), מינכן, סן פרנסיסקו ושטוקהולם.

פרנק גריי: אנחנו עבדנו על שבעה משדות התעופה האלה בזמן בנייתם.

פרנק גריי: המטרה הייתה לבחון את גישתם של שדות התעופה בעולם לתחום המכירות לנוסעים וחנויות פטורות ממכס, המונחים של מספר מפעילים, בלעדיות וכולי.

פרנק גריי: שאלנו, כמה מפעילים בחנויות פטורות ממכס יש לך.

פרנק גריי: מתוך 17 נמלי התעופה שנבחנו, ל-16 מהם יש מפעיל אחד.

פרנק גריי: רק לנמל התעופה סכיפהול באמסטרדם יש כמה מפעילים, והם נמצאים שם כבר כמה עשורים.

פרנק גריי: מתוך ה-17, אמסטרדם דומה למצב שיש בתל-אביב, שיש מפעיל אחד למוצרי אלכוהול וטבק, ואחר למוצרי קוסמטיקה.

פרנק גריי: בסכיפהול לא יוצאים למכרז, זה כבר שנים שהמצב הוא כזה.

פרנק גריי: הם מחדשים את החוזים מפעם לפעם.

פרנק גריי: השאלה הבאה הייתה: האם נמל התעופה מכסה את כל קטגוריות המוצר?

פרנק גריי: בתשעה מהנמלים, המפעיל לא מכסה את כל המוצרים בקטגוריות.

פרנק גריי: בתשעת הנמלים האלה, הקטגוריות המופעלות על ידי אחרים שונות, אבל כללו מוצרי ספורט, שעונים, תכשיטים ומוצרי אלקטרוניקה.

פרנק גריי: יש קטגוריות אחרות, אבל אין תחרות.

שלום שמחון: למה, זה חלק מהתפיסה?

פרנק גריי: זו מדיניות מסחרית וכלכלית.

שלום שמחון: האם יש מדיניות בכל השדות בעולם של מי שמפעיל את השדה, או שמישהו שם חשב על הצרכן.

פרנק גריי: רבים מנמלי תעופה אלה עורכים סקרי צרכנים באופן שוטף.

שלום שמחון: אני מבין ממה שהוא ענה, שמה שעומד בראש סדר העדיפויות זה מכסום הרווח של הרשות.

צבי שלום: להפעיל שדות תעופה פנים ארציים בגירעון של 17 מיליון דולר זה כלכלי?

צבי שלום: לא.

צבי שלום: זה כפוף לטובת הצרכן, יש סימטריה.

רינה פאר: השאלה שלך הייתה האם זה בא מתוך כוונה למכסם את הרווח או שהייתה התחשבות גם בצרכנים, והנה התשובה.

רינה פאר: מר גריי, בבקשה.

פרנק גריי: שני דברים, ראשית כולם עושים סקרי צרכנות באופן שוטף.

פרנק גריי: הדבר השני הוא השטח, אין להם את ה"לוקסוס" של הגדלת שטחים והוספת חנויות.

פרנק גריי: כל אחד מנמלי התעופה מוגבל.

פרנק גריי: נמל התעופה בן גוריון אולי גדול, אבל הוא יהיה מוגבל לא פחות מהית'רו או כל שדה אחר.

דוד טל: איפה יש הגבלה במקום?

דוד טל: הטרמינל הקודם היה קטן, עשינו הגדלה רצינית, אנחנו עדיין אומרים שהוא קטן?

דוד טל: הגדלנו פי שלושה אני חושב.

פרנק גריי: זה אותו פרינציפ, תמיד יש הגבלה במקום.

שלום שמחון: יש לנו שדה אחד, שמפעילה אותו רשות אחת.

שלום שמחון: אין לנו תחרות בתחום הזה, ולכן אנחנו במקום הזה בודקים את עניין הצרכנים.

שלום שמחון: מבחינתנו, גם אם הם לא יגידו, הם הבלעדיים.

שלום שמחון: אז אם הם ימכסמו את הרווח שלהם לכמה שהם רוצים, אז איפה הצרכן, האם הוא קיבל את זה בהנחת העבודה שלו או לא קיבל את זה?

פרנק גריי: אם נסתכל על זה כעל פעילות מסחרית פשוטה, טהורה, היינו ממליצים על מפעיל אחד.

פרנק גריי: בגלל החשיבות של הדיוטי פרי בישראל, הגודל והעובדה שכבר יש תחרות, ובגלל שמסים ירדו במשך הזמן – יש תחרות בין סקאל לריצ'רדסון וזה יישאר.

פרנק גריי: אני רוצה להתייחס שוב לעניין השטח, כי זה נושא מרכזי.

דוד טל: סליחה, אם הקונספציה אומרת שאם יש רק זכיין אחד זה המצב האידיאלי ברמה הכלכלית, זה לא משפיע על הצרכן?

דוד טל: מדוע עברנו מטרמינל אחד קטן לטרמינל גדול, האם זו לא הייתה הזדמנות פז לעבור רק לזכיין אחד?

פרנק גריי: התחלתי לדבר על נושא שטח,ש הוא מרכזי.

פרנק גריי: כשהתחלנו ב-1995, דברנו עם המפעילים על המקום שהם צריכים, ולא היה מספיק מקום כפי שהם דרשו, בגלל השטחים העורפיים ובגלל אולם מקבלי הפנים.

פרנק גריי: הטרמינל הזה הוא גדול יותר, וככל שיגדל הוא יצטרך יותר שטחים מסחריים.

פרנק גריי: השטח כבר לא גדול מספיק, בעינינו, לתשעה מיליון נוסעים, מבחינה מסחרית.

דוד טל: אמרו לנו שזה טוב ל-16 מיליון.

צבי שלום: נעשה עוד שני שרוולים.

רינה פאר: השטח המסחרי - יחסית לכמות הנוסעים, לדעתם השטח של היום כבר לא מספיק.

שלום שמחון: בעוד רבע שעה נפתחת המליאה ואנחנו חייבים לסיים.

שלום שמחון: אני מבקש לאפשר לו לסיים.

פרנק גריי: ב-12 מתוך 17 נמלי תעופה מוענקת בלעדיות, בכל 17 נמלי התעופה אין מפעילים נוספים.

פרנק גריי: בהשוואה לרבים מבין נמלי התעופה המובילים בעולם, רשות שדות התעופה אימצה מדיניות מסחרית דומה לרובם.

פרנק גריי: הדרך שבה ניהלה הרשות את ההצעות הקמעוניות הינה מן המקובלות בענף נמלי התעופה, וסביר להניח כי בכך היא צפויה למכסם את תקבוליה.

פרנק גריי: זה גם האופן לניצול היעיל ביותר של השטח בטרמינל.

פרנק גריי: בזה סיימתי, אני רק רוצה להוסיף שלא מדובר רק בכסף, זה גם עניין של כל חווית הקניה.

פרנק גריי: תודה.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: מר שפירא, בקשת לענות לשאלה של חבר הכנסת טל.

יורם שפירא: השאלה הייתה לנושא של הרחבת השטחים בעתיד.

יורם שפירא: מר גריי אמר שהטרמינל היום, בגלל המבנה היום - ואני מזכיר שמבנה שלו הוא כיכר עגולה, והחנויות נמצאות במרכז – הרחבה של הטרמינל באה בשני מקומות.

יורם שפירא: היא באה בהוספת זרועות, כאשר שם מתחברים השרוולים למטוסים ולא שטחים מסחריים.

יורם שפירא: בנוסף, בבניין הקרקעי זה מתרחב לרוחב לצד מערב ולצד מזרח, וההתרחבות בשני הצדדים היא עבור דלפקי צ'ק אין נוספים.

יורם שפירא: אין קשר בכלל לדיוטי פרי.

יורם שפירא: הדיוטי פרי במתכונת שלו יכול רק לקטון, כי במידה ונצטרך לבנות את הזרוע החמישית ירדו למעלה מ-400 מטרים מהחנות שמפעילה היום חברת ג'ימס ריצ'רדסון, כי חלק מהשטח שלה זה חלק מהזרוע החמישית.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: בבקשה, מר בועז.

שלום שמחון: אתם הגעתם, אבל אנחנו יכולים להפסיק פה ולהמשיך בישיבה הבאה.

דוד טל: אם מבחינתך זה יהיה מכובד ורציני יותר שנמשיך בישיבה הבאה.

דוד בועז: אין לי בעיה, אני יכול להציג במגבלת הזמן את הדברים העיקריים.

דוד בועז: אני חושב שנעשתה הכנה טובה בדיון המקדים, כי יש תשובות מגובשות, לדעתי, לדברים שהעליתם.

דוד בועז: מה השיקולים של הרשות, טובתו של מי לנגד עיניה, פיצול זכיינות ובעלויות צולבות בכלל בהקצאת זיכיונות, ובדיוטי פרי ובטקס פרי וכמה מילים על רשות שדות התעופה, אם היא מונופול או לא מונופול, איפה התחרות, ותפקידה של ועדת הכנסת.

דוד בועז: הרשות צריכה לראות את טובת הנוסע, אבל גם את נקודת מבט הזכיינים ונקודת מבט הרשות.

דוד בועז: אי אפשר להגיד שמה שמעניין זה רק הנוסע, שיהיה לו טוב, שיהיו לו מחירים טובים, שיקבל רמת שירות טובה, שהמוכרים יהיו אסתטיים ואדיבים, שתהיה לו נגישות טובה ומגוון גדול של מוצרים.

דוד בועז: כל הדברים האלה קשורים גם לטובתם של הזכיינים.

דוד בועז: הזכיינים צריכים גם כן לחיות.

דוד בועז: צריכים לדאוג לכך שעלויות התפעול וההשקעות שלהם תהיינה נמוכות, שהרווחיות שלהם תהיה סבירה, הוגנת, ושכדאי יהיה להם להיות שם.

דוד בועז: כמובן שגם הרשות נכנסת בקטע הזה, היא צריכה לקבל תמלוגים, כי היא לוקחת על עצמה השקעות עתק.

דוד בועז: היא צריכה למכסם את דמי ההרשאה, והיא צריכה לבדוק חוסן כלכלי, לצמצם עלויות,והיא צריכה לבדוק שכל העסק הזה עובד מתוך איזון.

דוד בועז: לסכם את הנקודה הזו, לטובת שלושת הגורמים האלה – אי אפשר להגיד מה יותר חשוב ממה – שמנו את הצרכן בראש, הזכיינים הם אמצעי שעושה את הדבר הזה, וגם הרשות היא גורם חשוב.

צבי שלום: אפשר להגיד שכפוף לנקודת מבט הנוסעים ונקודת מבט הזכיינים באה גם הרשות.

צבי שלום: זו משוואה, זה חשוב להצגה הזאת.

דוד בועז: נכון.

דוד בועז: עשינו בדיקה מהי מדיניות הקצאת הזיכיונות בשדה מנקודת ראות כוללת ומאוזנת בצורה נפרדת לכל ענף, ועשינו את זה לפי מערך רחב מאוד של שיקולים, בשלושת ההיבטים המרכזיים האלה: ציבור הנוסעים, הזכיינים והרשות.

דוד בועז: את האבחנה בין הענפים עשינו על פי עוצמת התחרות ופוטנציאל תוספת הפדיון מנקודת ראות הרשות.

דוד בועז: אני אומר את מערכת השיקולים, אני מתחיל מהנושא של עלויות הפיצול לזכיין ולרשות והכדאיות של העניין הזה.

דוד בועז: השקך הבא מסביר מה זה פיצול זכיינות, האם ענף מסוים טוב יהיה שהוא יהיה יפוצל בין כמה מפעילים, כלומר שני זכיינים, ולחילופין בעלויות צולבות, האם כמה מפעילים יכולים לקבל ענף אחד.

דוד בועז: עשינו את זה בצורה של חמש קטגוריות של חנויות הדיוטי פרי.

דוד בועז: יש את שני הגדולים, ה-LTP והאלקטרוניקה, ואחר כך ספורט, תכשיטים ושעונים.

שלום שמחון: אתה בסוף מגיע לאותה מסקנה.

דוד בועז: לא.

דוד בועז: כשאני לוקח את הענף של ה-LTP, האם לפצל או לא לפצל.

דוד בועז: מבחינת רשות שדות התעופה היה טוב שהיא לא תהיה בידיים של מפעיל אחד, שזה מגביל את כוח המיקוח שלה, ומקטין את מגוון המוצרים.

רינה פאר: סליחה, מדובר בתהליך שנעשה בסוף שנות ה-90: 1997, 1998, 1999.

רינה פאר: זה תהליך קבלת ההחלטות של הרשות, זו לא עבודה שנעשתה על ידי מר בועז היום.

רינה פאר: הוא מציג עבודה שקדמה לתהליך קבלת ההחלטות של הרשות שהתפרש על פני מספר שנים.

דוד בועז: בעד לפצל – יותר טוב שלרשות לא יהיה מפעיל אחד.

שלום שמחון: העירו פה הערה לגבי השאלה את מי מייצג פה סקאל.

סולי סקאל: אני מייצג את עצמי.

שלום שמחון: אז זה מה שאמרתי.

קריאה: בדיון הקודם זה לא היה כך.

שלום שמחון: הערתי את ההערה בגלל הערה שנאמרה, ואמרתי שהתקבל פה מכתב של מר גבי אופיר, שמצורפים אליו שני מכתבים.

שלום שמחון: אחד, של הגברת ביילין והשני של הנשיא, שבו נדון העניין הזה, שהוא מייצג את עצמו.

יורם שפירא: יש רק שקף אחד, שהייתי מבקש לחזור אליו, משום שחבר הכנסת טל יצא לרגע ולא שמע.

דוד בועז: בשקף הזה יש את ההנחיות לשיקולים של ההחלטה בדבר הקצאת הזיכיונות.

דוד בועז: עשינו את זה לפי אבחנה של השפעה על הלקוחות – הציבור שהוא בראש מעיננו – לאחר מכן אבחנה בין ענפים, על פי עוצמת התחרות ופוטנציאל תוספת הפדיון, גם לזכיינים וגם לרשות.

דוד בועז: לאחר מכן אבחנה בין ענפים לפי כוח המיקוח של הרשות והתלות של הרשות, והנושא של כדאיות פיצול הזכיינות בין זכיינים ובין הרשות.

דוד בועז: בסוף, התחשבות בשיקולי תפעול: סוג, הפצה, נגישות וכולי.

דוד בועז: לקחנו את חמשת הענפים המובילים, שני הראשונים זה ה-LTP והאלקטרוניקה.

דוד בועז: הייתי בנושא ה-LTP ואמרתי שאנחנו בשלב השיקולים.

דוד בועז: אני שוקל האם לפצל.

דוד בועז: שיקול חשוב בעד זה שזה יקטין את התלות של הרשות בזכיין מהותי, מצד שני יש נגד.

דוד טל: האם בצד של "בעד" אני לא יכול להוסיף, שכתוצאה מהתחרות אוריד את המחירים?

דוד בועז: אני מגיע לנושא של המחירים, הוא מאוד חשוב.

דוד בועז: השיקולים נגד הפיצול הם שהוא יקטין את הפדיון בסך הכל, הוא יגדיל את ההוצאות של הזכיין והרשות כי הוא ימנע ממנו יתרונות - - -

יורם שפירא: יקטין את הפדיון, זה פחות מכירות.

דוד בועז: מר גריי דיבר על הדברים האלה, כשהוא אמר שיש יתרונות לגודל, לא תמיד ולא בכל מקרה.

דוד בועז: גם היו"ר אמר שהוא מבין שיש מסקנה אחידה לכל האגפים והתשובה היא: לא.

דוד בועז: מגבלות תפעוליות לפיצול, בגלל המאפיינים המיוחדים, הליך הקנייה בטרמינל אווירי שונה לחלוטין ממה שקורה בקניון.

דוד בועז: בקניה בטרמינל נכנסים ונמצאים במין תזזית, רצים כל הזמן נגד הזמן.

דוד בועז: כתוצאה מכל זה, הגענו למסקנה והגשנו את זה לרשות - אנחנו רק יועצים של הרשות, הם לא חייבים לנו שום דבר – שיש שיקולים נגד פיצול בענף ה-LTP.

דוד טל: תוכל להסביר לי מדוע פיצול יצמצם את מגוון המוצרים?

דוד טל: אני מחזיק בדעתי שצריכות להיות שתי חנויות, אני לא רואה למה חנות אחת לא תכניס למדפים שלה מה שיש באחרת.

דוד טל: אני, הצרכן, אחליט לאן אני רוצה ללכת, הום יהיו מוכרחים להביא את כל מגוון המוצרים.

דוד בועז: באופן כללי זה נכון, וכולנו הרי כוהנים גדולים של התחרות.

דוד טל: אני בכלל לא כהן של זה, אפילו לא לוי.

שלום שמחון: המליאה כבר נפתחה, ואנחנו צריכים אישור של היושב ראש כדי להמשיך את הישיבה.

שלום שמחון: אני רוצה שנסיים, בישיבה הבאה נוכל להמשיך.

אבי בן חור: אני רוצה לענות שלאת של חבר הכנסת טל, מדוע שתי חנויות באותו מקום לא ייצרו יותר תחרות.

אבי בן חור: התשובה מאוד פשוטה, בחנויות הנעליים בנווה שאנן – המגוון שם גבוה או נמוך?

אבי בן חור: מה רמת המחירים, גבוהים או נמוכים?

אבי בן חור: זו התשובה.

אבי בן חור: מתרכזים רק במוצרים נחותים, שאפשר לגלגל בהם.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: מר סקאל, בקצרה בבקשה.

סולי סקאל: אני מסכים עם הרבה דברים שהוצגו פה, ואני גם חושב שהרשות חושבת על טובת הצרכן.

סולי סקאל: אבל יש הרבה דברים שהיא חושבת על מיכסום הרווח שלה, וזה פוגע בזכיין ובעקיפין זה מביא לפגיעה בצרכן.

סולי סקאל: על פי דברים שהוצגו פה, הרשות לא רצתה ליצור תלות בזכיין אחד, ועכשיו את ההפרדה הזאת, מכרז אחד מלכתחילה שמו בו 75%, וצרפו ל-LTP גם את ה-C וגם את ה-D, שזה השוקולד והדראגסטור, ומנעו תחרות הוגנת.

סולי סקאל: אם היו עושים את השוקולד לבד, עלית הייתה יכולה להתחרות, אבל תנאי הכניסה היו 200 מיליון דולר בשלוש שנים.

דוד טל: זה תנאי סף סבירים?

יורם שפירא: לעולם הדיוטי פרי זה כלום.

דוד טל: הבעיה שלך ושל סקאל היא שאחד רב עם השני, ואני בכלל לא נמצא בצד שלכם.

שלום שמחון: אני מאוד מבקש, מר סקאל יש לך שתי דקות לסיים.

סולי סקאל: דבר שני, ישנה כרגע אפשרות לזכיין אחד להגיע לשליטה של 82% מהמסחר בדיוטי פרי.

סולי סקאל: בצורה בה זה נעשה, גם סופרפארם לא רצתה להשתתף, וגם ניופארם לא רמתה להשתתף המכרז, למרות שהן עמדו בתנאים, כי הכריחו אותן למכור סיגריות ומשקאות חריפים, שהם לא תחום העיסוק שלהן.

סולי סקאל: מנגד, כשהרחיבו את הזיכיון של ה-LTP ל-C ו-D, את הפעילות שלנו חילקו לתשע זכייניות אחרות, וזה בגלל - כמו שאמרו לנו - הביזור, הרחבת התחרות וההתמקצעות.

סולי סקאל: לדוגמה, את המכרז של התכשיטים חילקו לשניים קטנטנים: אחד תכשיטי זהב ויהלומים, והשני תכשיטי חן, לא מזהב.

סולי סקאל: יש דברים שקורים, והרשות לא נותנת לזה פתרון.

סולי סקאל: לדוגמה, בזמן המלחמה האחרונה שילמתי 60% מהמחזור שלי, בגלל שיטה.

סולי סקאל: בחלק מהזיכיונות הבסיס הא גבוה מהמכסימום הצפוי.

סולי סקאל: נותנים פה בסיס מינימום, וקובעים שהמכסימום הוא אחוזים מהמחזור.

סולי סקאל: ככל שהמחזור עולה, הרשות ממכסמת את הרווחים שלה.

סולי סקאל: תנאי המינימום הוא מלכתחילה יותר גבוה מהאחוזים של המחזור.

סולי סקאל: דבר שני, עשו הצמדה לנושאים.

סולי סקאל: הייתי זה שהעליתי את הרעיון להצמיד לנושאים, כדי להגן על הזכיין.

סולי סקאל: נכון הוא שאחד מההיבטים של הרשות זה להגן גם על הזכיין כדי שהוא לא יפשוט את הרגל, לא יגיע למצב קשה.

סולי סקאל: הצמידו גם למעלה וגם למטה, למשל אני בחשמל משלם 15%, א יצמידו אותי לנושאים, ויגיעו הרבה תיירים – אם תהיה עלייה של מיליון תיירים נוספים - דיני נחרץ לפשוט את הרגל.

סולי סקאל: וזה משום שתייר לא קונה מכשירי חשמל בארץ, אבל הרשות מצאה לנכון להצמיד את הדבר הזה.

סולי סקאל: לדעתי זה פוגע בריצ'רדסון, ואם חס וחלילה בשנת 2000 היו מגיעים התיירים כמו שהיה צפוי, לדעתי אז ריצ'רדסון היה בצרה שהוא לא יכול היה לצאת ממנה.

סולי סקאל: גם כשהצמידו לגבי העלייה – שם לא הייתה הגבלה – אבל אם הייתה ירידה של נושאים, שמו בסיס שממנו סירבו לרדת, של 75%.

סולי סקאל: יש פה משולש של צרכן, רשות וזכיין.

סולי סקאל: שני הזכיינים פה, אני חושב, הם בין המקצועיים בעולם.

סולי סקאל: אם הדיוטי פרי הצליח כל כך, זה בזכות הנחרצות שלנו והיכולות שלנו.

סולי סקאל: אבל, ככל שהרשות מקבלת יותר כסף, הצרכן משלם על זה יותר.

סולי סקאל: מלכתחילה, הרשות כדי למנוע שהזכיין יתעשר קבעה אחוז שונה לכל עסק, לפי המבנה הכלכלי שלו.

סולי סקאל: אנחנו, בענף החשמל, משלמים פי שבע ממה שנהוג לשלם בשוק המקומי.

סולי סקאל: את העניין של 15% מהמחזור לעומת 2% בשוק המקומי, הרשות קבעה, כי ככה היא מותירה רווח במכסימום לזכיין.

סולי סקאל: ברגע שמצמידים בשיטות אחרות, והאחוזים מגיעים ל-30%, 50% ו-60% אז הדרך שלנו - - -

שלום שמחון: אני חייב להפסיק אותך, כי המליאה כבר התחילה.

שלום שמחון: אני רוצה לכוון אותך לנקודה מסוימת שעליה אתה לא עונה.

שלום שמחון: כמו שראית, הדיון הלך לכיוון מאוד מסוים.

שלום שמחון: הפרטים של המכרז לא היו מענייננו בדיון הזה.

שלום שמחון: אתם החלטתם להתמודד במכרז הזה, זו הבעיה שלכם.

סולי סקאל: אני לא מדבר עליי כרגע.

שלום שמחון: הבנתי, אתה טוען שהדרך שבה הרשות הכינה את המכרז הזה דפקה את שניכם, רק שאותך היא דפקה יותר – אני מדבר עכשיו בשפה בוטה.

שלום שמחון: אין לי זמן עכשיו להיכנס לפרטי העניין, כי זה לא היה הדיון.

שלום שמחון: ניסינו להגיד כאן משהו לאורך כל הדיון, גם חבר הכנסת טל וגם אני, שיש בו היגיון מסוים.

שלום שמחון: אנחנו לא מסיימים פה את הדיון.

סולי סקאל: אני אענה לשאלה שנשאלה פה.

סולי סקאל: במצגת נשאל האם לפצל LTP לליקר לבד, טבק לבד, ובשמים לבד.

יורם שפירא: לא, לא, זאת לא השאלה.

רינה פאר: השאלה הייתה אם יש שני זכיינים ל-LTP.

סולי סקאל: אם יפצלו את הדבר הזה, כמו שאני אומר, יפגעו בהכנסות, יפגעו במחזור וגם יקשו על הצרכן, כי הצרכן צריך לעבד מחנות אחת, לשניה ולשלישית.

סולי סקאל: אם היו שתי זכייניות – ואני לא רוצה את זה, זה פוגע בעסקים שלי – שמוכרות את אותם שלושה ענפים, מתחרות אחת בשניה, אין ספק שזה היה גורם לתחרות בינינו, היה מוריד את המחירים, והצרכן יכול הה לשקול אם להיכנס לפה או לשם.

שלום שמחון: תודה.

שלום שמחון: אני רוצה להודות לאנשי הרשות על המאמץ שהם עשו.

שלום שמחון: אני מודה למר גריי על המאמץ ועל מה שהצגת פה.

שלום שמחון: אני רוצה להודות ליו"ר, המנכ"ל והצוות של רשות שדות התעופה על המאמץ.

שלום שמחון: אני מצטער שהזמן לא הספיק לנו, ואני מתנצל בפני מר דוד בועז ואחרים על שלא הספקנו הכל.

שלום שמחון: אנחנו נמשיך בישיבה הבאה.

שלום שמחון: תודה, הישיבה נעולה.