ועדת המשנה מאבק בתאונות הדרכים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 4, 2003-11-18 12:30

גלעד ארדן: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע לכאן כי אני חושב שהנושא הזה חשוב מאוד.

גלעד ארדן: אני אפתח בכמה מילות רקע, למה החלטתי לזמן את הישיבה הזאת.

גלעד ארדן: בשבוע שעבר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים הגישה תלונה במשטרה נגד הכוכב של התכנית "המופע של סטיב", כאשר – ואת זה צריך להדגיש – בשבועות האחרונים משרד התחבורה והרשות הלאומית משקיעים מיליוני שקלים בקמפיין שנועד להזכיר לציבור לחגור חגורות בטיחות.

גלעד ארדן: כולנו יודעים, ואני מניח שיש פה גורמים מקצועיים שיודעים את זה טוב ממני, כמה חיי אדם אפשר לחסוך על-ידי חגירת הנוסעים בחגורות בטיחות.

גלעד ארדן: יחד עם זה, שודרה תכנית שהכוכב שלה נסע ללא חגורה.

גלעד ארדן: משרד התחבורה פנה לזכיין הרלוונטי של ערוץ 2 והבטיחו לו שזה לא יישנה אולם בשבוע שלאחר מכן אותו כוכב נסע שוב ללא חגורת בטיחות.

גלעד ארדן: הדוגמה הזאת לצערנו היא לא דוגמה בודדת.

גלעד ארדן: אולי עלינו להתעודד מכך שבשבוע האחרון בטקס "מסך הזהב" זכתה התכנית של חיים הכט.

גלעד ארדן: אני מזכיר שהתכנית הזאת זכתה אך ורק על-ידי דירוג של הצופים במדינת ישראל, לא על-ידי שום ועדה מקצועית, הצופים הצביעו בידיים.

גלעד ארדן: תכנית שמדברת אך ורק על מחדלים בנושא תאונות דרכים זכתה בפרס "מסך הזהב" של השנה האחרונה בנושא תכניות תחקיר ותעודה.

גלעד ארדן: אני חושב שלאור הדוגמאות – ואולי אני אפרט עוד מעט כמה מהדוגמאות שנתקלנו בהן בשנתיים וחצי האחרונות, מאז שהנושא הזה עלה לדיון – אפשר לראות שיש איזה כֶּשֶל בכל כלי התקשורת בישראל.

גלעד ארדן: אני שמח שכלי התקשורת מתרבים לאט-לאט והתחרות גדלה, אבל יחד עם התחרות וריבוי כלי התקשורת התפקיד שלנו בכנסת לוודא שהמסרים שעוברים מכלי התקשורת אל הדור הצעיר ואל ציבור הנהגים לא יהיו כאלה שיגבירו את כמות תאונות הדרכים.

גלעד ארדן: אני רוצה להזכיר לנציגי כלי התקשורת שנמצאים כאן, שבשלוש השנים האחרונות של האינתיפדה, שנחשבת האינתיפדה הקשה ביותר, נהרגו כ-900 אזרחים אך באותו זמן בדיוק נהרגו כמעט פי שניים אזרחים בתאונות דרכים.

גלעד ארדן: כל אזרח שנהרג במדינת ישראל בתאונת דרכים זה אבידה כפולה ומכופלת שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.

גלעד ארדן: אי אפשר בכלל למדוד או להשוות את המצב בישראל למדינות אחרות בעולם כי דווקא בנושא של תאונות דרכים אנחנו צריכים להיות הרבה יותר קדימה ממדינות אחרות, וכך גם צריכה להיות ההתייחסות של התקשורת.

גלעד ארדן: אני רוצה לחלק את הדיון הזה לשניים.

גלעד ארדן: קודם כול, הייתי מבקש מנציגי כלי התקשורת שנמצאים כאן

גלעד ארדן: לספר מה הדרך שלהם להתמודד או לבצע איזה בקרה ומעקב כדי שמקרים כמו שקרו בשבוע שעבר בתכנית "המופע של סטיב" לא יקרו גם אצלם.

גלעד ארדן: מעבר לזה, הייתי רוצה לשמוע מכל אחד מהנציגים כמה זמן, אם בכלל, הם מקדישים, בתכניות ובדיווחים, לנושא המאבק בתאונות הדרכים במסגרת מכסת השידורים וזמן האוויר החודשי שלהם.

גלעד ארדן: צריך להדגיש שהמגמה של תרומה וסיוע לקהילה של חברות מסחריות היא היום מגמה מתפתחת בכל העולם.

גלעד ארדן: אנחנו בכנסת חושבים שהמאבק בתאונות הדרכים הוא אולי התרומה הכי גדולה שכלי התקשורת יכולים לתרום לציבור בישראל.

גלעד ארדן: כולנו יודעים שכאשר אדם יוצא בבוקר מביתו ועולה על כלי הרכב שלו הוא לא מתכוון לבצע תאונת דרכים אלא הרבה זה נובע מחוסר מודעות לכל מיני נושאים, כמו לדוגמה נושא חגירת חגורת בטיחות.

גלעד ארדן: היכולת שלכם להעלות את המודעות של הציבור להרבה מאוד בעיות רלוונטיות או דברים שמסכנים את חייו נתונה בידיים שלכם, של כלי התקשורת.

גלעד ארדן: לכן הייתי רוצה לשמוע מה האחוז מכלל השידורים שמוקדש, אם בכלל, לנושא הזה, והאם יש בכוונתכם לעשות משהו לטובת הציבור בנושא הזה.

גלעד ארדן: בהתחלה הייתי מבקש לשמוע את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואת משרד התחבורה, ואחרי זה את נציגי כלי התקשורת.

גלעד ארדן: חבר הכנסת שמחון, אתה יכול כמובן לעצור אותנו בכל רגע שתמצא לנכון.

אהובה שפיגלמן: אני מנהלת אגף התכנון ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואני ממלאת את מקום מנהל הרשות, שכמובן היה שמח לבוא לכאן היום אבל היות וכרגע הוא ממלא תפקיד חשוב, הוא משתתף בטקס חלוקת תעודות לנהג הזהיר, זה אולי הדבר היחיד שיכול היה למנוע ממנו מלהגיע לכאן אישית.

אהובה שפיגלמן: אני בהחלט מעבירה את ההתנצלות שלו על היעדרותו.

אהובה שפיגלמן: בשנים האחרונות הרשות הולכת בהחלט לכיוון של יצירת שיתופי-פעולה אסטרטגיים עם אמצעי התקשורת ההמוניים בדרך של מימון חלקי של פעילות, וכתוצאה מזה אנחנו מקבלים שיתוף פעולה בין היתר מהערוץ השני ומהטלוויזיה החינוכית.

אהובה שפיגלמן: אבל המגוחך הוא שדווקא עם הערוץ הממלכתי מערכת היחסים שלנו היא משונה.

אהובה שפיגלמן: יש בידי סיכום משנת 1992, שאני בעצמי חתומה עליו כי שימשתי אז עוזרת שר התחבורה ואני אישית כתבתי את הפרוטוקול, סיכום שבו שר התחבורה ומנכ"ל משרדו נפגשו עם מנכ"ל רשות השידור מר אריה מקל, עם היועץ דאז מר יוסף בראל ועם מר רפיק חלבי.

אהובה שפיגלמן: סוכם שתמורת זה שרשות השידור תבטל את מנגנון הגבייה שלה של אגרת הרדיו ברכב ובמקביל משרד התחבורה ייקח את זה על עצמו, רשות השידור בתמורה תיתן לנו כתבות, ימונו כתבים של הטלוויזיה שיטפלו בנושא הבטיחות בדרכים ותהיה פינה קבועה ב"מבט לחדשות" עם ידיעות וכתבות על תאונות דרכים.

אהובה שפיגלמן: זה היה בשנת 1992.

גלעד ארדן: יש פה מישהו מרשות השידור?

מיכאל מירו: כן, אבל זה באמת סיפור היסטורי.

מיכאל מירו: אלה דברים שכבר דנו בהם לא אחת.

אהובה שפיגלמן: לאחר מכן בשנת 1994 שני החשבים של שני המוסדות הנכבדים, של משרד התחבורה ושל רשות השידור, חתמו על הסכם.

אהובה שפיגלמן: ושוב, כתוב שבתמורה לגביית האגרה אנחנו נקבל זמן אוויר.

גלעד ארדן: סליחה שאני קוטע אותך.

גלעד ארדן: בואי נתקדם למצב היום.

גלעד ארדן: תתני לי את המסמכים האלה ואולי אחר-כך כשנבוא בדברים עם רשות השידור זה יכול לשמש אותנו.

גלעד ארדן: אני מבקש שתגיעי לתיאור המצב כפי שאתם רואים אותו היום מול כלי התקשורת.

אהובה שפיגלמן: היום יש לנו כמה שיתופי-פעולה.

אהובה שפיגלמן: בעיקרון כמובן נשמר החופש העיתונאי וכל מדיום שיש לנו איתו שיתוף פעולה מטפל בזה במיטב הכישרון והיוזמה שלו, כשאנחנו מספקים, ככל שאנחנו יכולים, טיפים בטיחותיים.

אהובה שפיגלמן: אנחנו אחראים על הפן המקצועי.

אהובה שפיגלמן: זה עובד יפה מאוד בגל"ץ ובגלגל"ץ, זה עובד יפה עם הערוץ השני.

אהובה שפיגלמן: כמו שאמרתי, עם הערוץ הראשון, למרות שיש לנו מסמכים, זה לא כל-כך קורה.

אהובה שפיגלמן: אנחנו יודעים שבערוצי הטלוויזיה יש מה שנקרא "זמן שידור ציבורי".

אהובה שפיגלמן: היום הוא באמת מנוצל לגופים ולעמותות שאין להם הרבה תקציבים.

אהובה שפיגלמן: התרגלו שם שלרשות הלאומית יש תקציב והיא משלמת מחיר מלא עבור זמן האוויר.

אהובה שפיגלמן: כמובן שאנחנו היינו שמחים אם במסגרת הזמן הציבורי היו באים לקראתנו ומחייבים אותנו לא במלוא העלות.

אהובה שפיגלמן: אני מדברת על ערוץ 1 וערוץ 2, ערוצים שאמורים לתת זמן שידור ציבורי.

גלעד ארדן: ערוץ 2 גם אמור לתת זמן ציבורי?

שלום שמחון: כולם צריכים לתת.

גלעד ארדן: יש פה נציג של הרשות השנייה?

גלעד ארדן: האם יש דבר כזה, זמן שידור ציבורי בערוץ 2?

סיגל ביטון: יש תשדירים שמוגדרים "למען הקהילה", שהזכיינים מבצעים בשיתוף פעולה יחד עם הגופים המפרסמים.

סיגל ביטון: אני יודעת שהיו כמה תשדירים על מלחמה בתאונות הדרכים.

אהובה שפיגלמן: היינו שמחים אם היו מעמידים לרשותנו זמן אוויר בחצי חינם.

אהובה שפיגלמן: בואו נתחיל עם חצי חינם, לא לגמרי בחינם.

אהובה שפיגלמן: תזכרו שהמסר הוא מסר חברתי חשוב ויש פה אפשרות לחסוך חיים.

אהובה שפיגלמן: התקציב של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מתכווץ משנה לשנה ואנחנו יכולים לעשות פחות ופחות עם התקציבים שלנו.

גלעד ארדן: כמה אתם השקעתם בתכנית של חיים הכט?

גלעד ארדן: כדאי שיידעו שזה מומן על-ידכם.

אהובה שפיגלמן: אני לא יודעת.

אהובה שפיגלמן: אני אברר ואעביר לכם את האינפורמציה הזאת.

אהובה שפיגלמן: אני מחליפה פה גם את האחראית על ההסברה שלנו מפאת מחלתה.

רמי נבון: בסביבות 160,000 ש"ח.

משה בקר: 50,000 דולר לתכנית.

אהובה שפיגלמן: הרשות מפיצה מדי שנה בתפוצה של כמעט 500 עותקים – לעורכים ושדרים ומפרסמים ומשרדי פרסום – עלון על עשה ואל תעשה בתחום הבטיחות בדרכים.

אהובה שפיגלמן: למשל בנוגע לרוכבי אופניים שחייבים להיות חבושים בקסדה וכדומה.

אהובה שפיגלמן: אני לא מאמינה שיש מישהו שמתעסק בתחום הבטיחות שלא ראה את זה.

יואל פלרמן: אני לא ראיתי את זה.

יואל פלרמן: אני רואה את זה עכשיו לראשונה.

אהובה שפיגלמן: זה מופץ ב-500 עותקים מדי שנה.

אהובה שפיגלמן: זה עלון צבעוני ומצורף לזה מכתב יפה.

אהובה שפיגלמן: זה מופץ למשרדי פרסום.

אהובה שפיגלמן: יש משרדי פרסום שהפנימו את זה ויש כאלה שלא.

אהובה שפיגלמן: אנחנו מפיצים את זה גם למשרדי פרסום וגם לכלי התקשורת, לעורכים ולשדרים.

אהובה שפיגלמן: הרשות קיימה גם ימי עיון, בשנה שעברה ולפני שנתיים, עם שדרים וכתבים.

אהובה שפיגלמן: בימי העיון האלה אנחנו משתפים את הכתבים בנושאים שהולכים לעלות על הפרק ומבקשים את שיתוף הפעולה שלהם.

אהובה שפיגלמן: יש משרדי פרסום שאכן טורחים ומעבירים לנו עוד בשלב של התסריט, לפני ההפקה, את החומר.

אהובה שפיגלמן: הרשות עוברת על התסריט ואם יש לה הערות - מעירה.

אהובה שפיגלמן: לא כולם נוהגים כך.

אהובה שפיגלמן: הבעיה שלנו היא בעיקר בתכניות, תכניות שמופקות שלא בהשתתפותנו ושלא בידיעתנו.

גלעד ארדן: האם יש לכם כלים כלשהם מול הפרסומאים או מול כלי התקשורת לדעת מראש שהולך להיות מופץ מסר לא נכון ולמנוע את השידור?

אהובה שפיגלמן: לא.

אהובה שפיגלמן: אנחנו מפיצים את זה ומיידעים אותם, ואנחנו מבטיחים להם שאנחנו נשמח לעבור על כל תשדיר שיש להם ולהעיר הערות מקצועיות.

אהובה שפיגלמן: אנחנו לא מעירים שום הערה בתחום חופש העיתונות או היצירתיות של היוצרים אלא רק הערות מקצועיות, כדי שהדברים יהיו נכונים מבחינת הבטיחות.

אהובה שפיגלמן: אני מוכרחה להגיד שבארצות-הברית כבר לפני 5 שנים, 90% מחברות ההפקה החליטו באופן יזום להכניס מסרים בטיחותיים לתשדירים שלהן, ואפילו בזמן שיש מרדף בסרט ומישהו דוהר אחרי מישהו ואין לו זמן לכלום, יהיה מישהו על-יד הנהג שיעיר לו שהוא לא חגור.

אהובה שפיגלמן: כלומר, הם מכניסים מסרים בטיחותיים בתשדירים שלהם באופן יזום.

אהובה שפיגלמן: אני לא חושבת שיש חוק בארצות-הברית שמחייב אותם לעשות את זה אלא זה נעשה באופן יזום שלהם.

רמי נבון: אני חושב שגברת אהובה שפיגלמן מיצתה את הדברים.

רמי נבון: אני חושב שבאמת צרם לעין מה שקרה בשבוע שעבר, למרות שאתמול ראינו תיקון בתכנית הבאה בסדרה ואכן סטיב היה חגור ונהג המונית היה חגור.

רמי נבון: אני מאמין שהם פשוט הוציאו את הקטע בעריכה.

רמי נבון: הם פשוט לא שמו לב, זה כל הסיפור.

הדס פלד: בתכנית ששודרה אתמול נהג המונית גם אמר לסטיב: תחגור חגורה.

הדס פלד: זאת אומרת, זה גם היה במלל.

הדס פלד: זה היה מודגש מאוד אתמול.

רמי נבון: נכון.

רמי נבון: זה דוגמה מצוינת.

רמי נבון: הקמפיין האחרון של "מקליקים את העניינים" הוא קמפיין שמופנה לכיוון הילדים.

רמי נבון: כלומר, הילדים תופסים אחריות.

רמי נבון: באמת היו תגובות, שאנשים ישבו בבתים וראו את "המופע של סטיב" והילדים אמרו: אבא, תראה, הוא לא חגור.

רמי נבון: פה באמת באה לידי ביטוי כל הפרשייה שקרתה בשבוע שעבר.

רמי נבון: אני מקווה שבאמת נלמד הלקח.

גלעד ארדן: המקרה הזה הוא לא המקרה היחיד.

גלעד ארדן: בשנתיים האחרונות היו מקרים רבים, מהתכנית "לימוזינה" של ערוץ 10, דרך גידי גוב שנוסע בדרכים איך שבא לו לאכול בכל מקום, דרך התכנית של קושניר שנוסע לטייל ברחבי ישראל, דרך הרבה מאוד פרסומות.

גלעד ארדן: יש הרבה תכניות שצריך לחשוב איך אנחנו נמנעים מהן בעתיד, שלא לדבר על פרסומות רבות כאלה.

אהרון לפידות: אני הדובר של עמותת "אור ירוק".

אהרון לפידות: לסוגייה שאתה מעלה יש שני סוגים של פתרונות.

אהרון לפידות: אחד הוא פתרון סטטוטורי, כלומר לחייב, שזה נראה על פניו לא מעשי, זאת פגיעה אנושה בחופש הדיבור.

אהרון לפידות: האלטרנטיבה היא להעלות את המודעות.

גלעד ארדן: רק רגע, למה זה לא מעשי?

גלעד ארדן: אני אזרוק לך רעיון.

גלעד ארדן: יתכן שהחוק יאפשר לרשות הלאומית לקנוס מפרסם או גוף שידור שמעביר מסר שהעמדה המקצועית קובעת שהוא מעודד לאי-זהירות בדרכים.

גלעד ארדן: בסרט מיובא, שאותו אי אפשר לערוך – כמו שבסיגריות שמים הערה: למרות שאתה קונה מאתנו סיגריות אנחנו מזכירים לך שזה יקרב את קצך, אז גם ברט אם יש קטע שמעודד לנהיגה לא זהירה אפשר לשים כתובית ל-5 שניות ולהזכיר שצריך לנסוע עם חגורה ולא במהירות של 170 קמ"ש כמו שנוסעים פה.

גלעד ארדן: זה לא נשמע לי כמו פגיעה דרקונית בחופש הביטוי.

אהרון לפידות: אני מאמין שאתה מסתכל על מאבק ממושך מאוד וקשה מאוד וזה לא כל-כך מעשי.

אהרון לפידות: אני מציע מקום אחד שלדעתי כן אפשר לנסות להפעיל בו רמה מסוימת של פיקוח.

אהרון לפידות: לפחות את הפרסומות של ערוץ 2 מאשרת ועדה ומוציאה מהן מילים פוגעות וכל מיני דברי הסתה.

אהרון לפידות: אפשר להחליט שלא יתירו פרסומות שיש בהן אלמנט שמעודד אי-זהירות בדרכים.

הדס פלד: זה קיים.

גלעד ארדן: הם יגידו לך שבתקנות הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו כתוב, לא במיוחד לגבי זהירות בדרכים אלא לגבי כל מסר שאינו מעודד בטיחות.

הדס פלד: בטיחות ועבירה על החוק.

גלעד ארדן: הבעיה היא, קודם כול, שזה רק בתקנות הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו וזה לא חל על כל כלי התקשורת בישראל, כולל העיתונות הכתובה וכל המדיה האלקטרונית.

גלעד ארדן: אבל לזה עוד נגיע.

אהרון לפידות: קודם כול, אני שמח שזה חלק מן התקנות.

אהרון לפידות: אולי אפשר להרחיב את זה גם לאמצעי תקשורת אחרים.

אהרון לפידות: לדעתי הדרך הנכונה לעשות את זה היא על-ידי העלאת המודעוּת הכללית.

אהרון לפידות: זאת אומרת, להקדיש יותר מקום באמצעי התקשורת לנושא הזה של בטיחות בדרכים.

אהרון לפידות: אנחנו כעמותה עושים לצורך העניין הזה.

אהרון לפידות: אנחנו הכרזנו לאחרונה על פרס לעיתונאי או לגוף התקשורת שתרם את התרומה הכי גדולה בשנת 2003 לנושא הבטיחות בדרכים.

אהרון לפידות: הפרס הזה יוענק בכנס "אור ירוק", שאתה מוזמן אליו, בחודש דצמבר.

אהרון לפידות: אני יכול לספר לכולכם שקיבלנו שמות של המון מועמדים ויושבת ועדה מקצועית ובוחרת ביניהם את הזוכים.

אהרון לפידות: בדרך הזאת אנחנו מעודדים את התקשורת להתייחס לנושא הזה.

גלעד ארדן: זה חל גם על עורכים ובמאים?

גלעד ארדן: נראה לי אולי חכם יותר לתת פרס כספי לכלי התקשורת שיעודד, לאו דווקא לכתב עצמו.

גלעד ארדן: כי לעתים כתב רוצה מאוד אבל אם לא נותנים לזה מקום, אם העורך מוריד או לא נותן נפח שידור אז אתה לא תדע על העשייה שלו.

אהרון לפידות: דע לך שגלגל"ץ למשל מועמדים לפרס כתחנת שידור.

אהרון לפידות: כך שבהחלט אנחנו מתייחסים גם לכל הגוף עצמו.

אהרון לפידות: עם גלי-צה"ל יש לנו בכלל מסורת של שיתוף פעולה.

אהרון לפידות: עבדנו יחד עם גברת רונית כפיר ותמכנו בתכנית שהיא הגישה במשך קרוב לשנה שהיו בה הרבה מאוד מסרים של בטיחות בדרכים.

אהרון לפידות: אנחנו מבטיחים להמשיך בעניין הזה וכעמותה לתמוך בתכניות, גם ברדיו וגם בטלוויזיה, שיש בהן מסרים של בטיחות בדרכים.

אהרון לפידות: אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות.

אהרון לפידות: לאחרונה אנחנו מבררים גם כניסה אל תוך הטלוויזיה, אולי למגזין בטיחות בדרכים שאנחנו נממן.

אהרון לפידות: אנחנו בהחלט רואים בזה את הפלטפורמה החשובה ביותר שדרכה אפשר להגיע לציבור.

עינת גיל צובארי: אנחנו במשטרת ישראל כמובן רואים בתקשורת פעיל מרכזי בלוחמה שלנו בקטל בדרכים ובצמצום תאונות הדרכים ומספר ההרוגים בתאונות הדרכים.

עינת גיל צובארי: מעבר לאכיפה, מעבר לכל הפעולות שאגף התנועה עושה כדי לאכוף את כללי התנועה ומבצעי תנועה שאנחנו עושים, אם זה לא יבוא לידי ביטוי בתקשורת, זה יאבד לפחות חצי מהאפקטיביות.

גלעד ארדן: כל עוד לא מראים ניצב שלכם נוסע בלי חגורה בג'יפ.

גלעד ארדן: היה אחד כזה בתכנית "בולדוג".

עינת גיל צובארי: באגף התנועה אין כאלה.

עינת גיל צובארי: מאחר ואנחנו מייחסים חשיבות גדולה לקשר שלנו עם התקשורת אנחנו תמיד מזמינים את התקשורת להצטרף אלינו לפעילות.

עינת גיל צובארי: אנחנו גם עושים מבצעים וגם מציגים בפני התקשורת פסיקות חדשות של בתי-המשפט או פעילות של יחידות מיוחדות שלנו.

עינת גיל צובארי: יש דבר אחד שהוא משמעותי מאוד בעינינו ודורש תיקון.

עינת גיל צובארי: כוונתי לתשומת הלב שמקדישים בכלי התקשורת לקורבנות של תאונות הדרכים.

עינת גיל צובארי: אם אנחנו ניקח תאונת דרכים שיש בה 10 הרוגים, שזה קורבנות, אנשים שמתו, מול פיגוע טרור שהיו בו 10 הרוגים, הדם הוא אותו דם וזה אנשים שנהרגו.

עינת גיל צובארי: על פיגוע של טרור אנחנו נראה עשרות כתבות בעיתונים, ובצדק, כי כך צריך להתייחס לזה, זו מידת החשיבות שצריך להקדיש לנושא, אבל 10 ההרוגים בתאונות דרכים יזכו רק לאיזה מיני-כותרת בעיתון ובטלוויזיה, וזה חבל.

עינת גיל צובארי: ככל שאנחנו נציף יותר את הנושא הזה, כך נגיע לתוצאות.

עינת גיל צובארי: רואים את זה, רואים שאנשים בכביש מתנהגים אחרת ונוהגים אחרת.

עינת גיל צובארי: זה נושא שלוקה בחסר ולדעתי צריך להעלות אותו לסדר היום בצורה רצינית יותר.

רחל רותם: צריך להפריד בין תכניות קנויות או מוזמנות לבין מסרים סמויים שמופיעים בראיונות.

רחל רותם: למשל קבוצת השוטרים שנסעו לחקור את ראש הממשלה לא היו חגורים מאחורה, ראו את זה בבירור.

רחל רותם: היה לנו לאחרונה מקרה של שר שהתראיין והיה לא חגור.

רחל רותם: לכן, כמעריכה מאוד את חופש הביטוי, לדעתי כמו שיש עורך לשוני כדאי שיהיה גם עורך בטיחותי.

רחל רותם: הלשון העברית חשובה לי מאוד אבל גם הבטיחות.

רחל רותם: יהיה עליו לבדוק כל תכנית וכל תמונה לפני שהיא מופיעה, כי מסרים לא בטיחותיים סמויים הם גרועים מאוד.

רחל רותם: זה דבר אחד.

רחל רותם: דבר שני, משרד החינוך מנסה פעמים רבות להזמין את התקשורת להראות פעילויות חיוביות אך התקשורת לא באה.

רחל רותם: היא באה כשחס וחלילה יש תאונה שבה מעורב תלמיד.

רחל רותם: נכון שזה מטבעה של התקשורת אבל כאן, בגלל שמדובר בבטיחות בדרכים, אולי כדאי לתת יותר מקום גם לפעילויות היפות שנעשות.

רחל רותם: יש לנו פעילות יפה מאוד עם הטלוויזיה החינוכית.

גלעד ארדן: אתם רואים השפעה של דברים שמופיעים בתקשורת על התנהגות של תלמידים בבתי-ספר, כמודל לחיקוי?

גלעד ארדן: האם בחנתם את זה אי-פעם באופן מדעי?

רחל רותם: סטטיסטית – לא, אבל בהחלט מבחינה חינוכית, מבחינת האמונה שלנו ביכולתם של ההסברה ושל החינוך להשפיע, אנחנו בטוחים שיש קשר.

גלעד ארדן: להאמין?

גלעד ארדן: אני מאמין בבורא עולם.

גלעד ארדן: האם אתם לא בודקים את זה מדעית?

גלעד ארדן: ברור שיש השפעה כלשהי אבל השאלה היא במה כדאי להשקיע יותר ובמה פחות.

גלעד ארדן: היו אצלי נציגים של דיימלר-בנץ.

גלעד ארדן: הם מריצים תכנית בכמה מדינות, כמו תאילנד, שרצו להפחית את תאונות הדרכים ואת הפגיעה של ילדים.

גלעד ארדן: הם הקימו מודל של דמויות לחיקוי וקיבלו זמן שידור גם מהטלוויזיה הממלכתית.

גלעד ארדן: זה פרויקט שעובד נהדר אבל עשו לפני כן מחקרים והתייעצו עם פסיכולוגים וכדומה.

גלעד ארדן: האם יש אצלכם משהו כזה?

רחל רותם: יש.

רחל רותם: למשל בתקופה מסוימת אריק איינשטיין דיבר על בטיחות בדרכים ואז היתה תגובה חיובית מאוד של בני נוער, ובפרט הנהגים הצעירים.

רחל רותם: קשה לי להגיד שבדקנו אם אחר-כך הם היו מעורבים בתאונות דרכים כי זה בדיקה קשה מאוד אבל לפחות מבחינת עמדות וכוונות, היתה השפעה גדולה מאוד.

רחל רותם: במשך תקופה מסוימת מפקד בית-ספר לטיס דיבר על בטיחות בדרכים ואז היתה תגובה מצוינת של הצעירים.

רחל רותם: בטלוויזיה החינוכית יש לנו בדיקה על השפעת תכניות על ילדים צעירים.

רחל רותם: יש השפעה מצוינת גם על הילדים וגם על ההורים.

רחל רותם: זאת אומרת, יש דברים שאנחנו שומעים אחרי פעילויות.

רחל רותם: יש לנו פעילות יפה מאוד עם רשת ב'.

רחל רותם: אחרי תשדירים, אחרי ראיונות שמשמיעים ברדיו אנחנו מיד שומעים תגובה.

רחל רותם: לכן אנחנו מבקשים, אולי אפשר לשדר בזמן שהילדים הולכים לבית-הספר וחוזרים ממנו, אולי אפשר לשדר לנהגים בשידור חי.

רחל רותם: הגשתי לכם הצעה בכתב אך אפשר לשנות אותה כי אנחנו לא יודעים בדיוק איך נכון לשדר את זה.

רחל רותם: חשוב שתהיה הודעה לנהגים: "בשעה זו ילדים הולכים לבית-הספר, בשעה זו ילדים חוזרים מבית-הספר, עזרו להם להגיע בשלום, עזרו למשמרות הזהב".

רחל רותם: אנחנו מבקשים את זה כבר זמן רב ואנחנו חושבים שזה יעזור.

רחל רותם: דבר אחרון, אנחנו רואים שפעמים רבות יש בעיה של חוסר ידע.

רחל רותם: יש תקנות חדשות, יש תמרורים חדשים ואנשים לא מכירים אותם.

רחל רותם: אנחנו מכירים אותם כי אנחנו בברנז'ה מקבלים את זה.

רחל רותם: הציבור הרחב פונה אלי כל פעם ושואל: למה אנחנו לא יודעים?

רחל רותם: אני חושבת שצריך להקדיש מקום להסברה לציבור על תקנות חדשות ועל תמרורים חדשים.

רחל רותם: תודה רבה.

שלום שמחון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאנחנו יושבים פה כדי להגיד כמה דברים, שהם גם רחבים יותר אבל גם צרים יותר.

שלום שמחון: העיסוק הזה בתאונות הדרכים במסגרת ועדת הכלכלה – זה לא תפקיד פשוט.

שלום שמחון: במידה מסוימת הוא אפילו כפוי-טובה.

שלום שמחון: חבר הכנסת גלעד ארדן הסכים להוביל אותו על אף שזה לא פשוט, כיוון שהוא לא מקבל על הדבר הזה מחמאות.

שלום שמחון: אם הבוקר היינו מקיימים פה דיון על איזה הקלה ברגולציה של הערוצים המסחריים, אני בטוח שהיו נמצאים כל ראשי הערוצים האלה, גם יושבי-הראש שלהם, גם המנכ"לים שלהם ואולי גם הבעלים שלהם.

שלום שמחון: בואו נגיד את האמת, אם היה כאן איזה תיקון קל בעניין רשות השידור אז לפי דעתי היו פה כל הדירקטוריון של ערוץ 1.

שלום שמחון: אם נניח היה צריך להתקין איזה משדר של גלי-צה"ל באזור הדרום – למרות שהוא רק ראוי לכל שבח – אני בטוח שמפקד גלי-צה"ל היה פה.

רונית כפיר: מפקד גלי-צה"ל נמצא כעת בכנסת בוועדה אחרת.

גלעד ארדן: זה רק לשם ההמחשה.

שלום שמחון: אנחנו נדאג להעביר לו שהגנתם עליו.

שלום שמחון: לשם האיזון אני אגיד שאם נניח היה צריך לקצץ 5 שקלים באגרת הרישוי שמשולמת ובסופו של דבר מגיעה לרדיו, אז היה פה מנהל הרדיו.

שלום שמחון: הנה, איזנתי עכשיו בין גלי צה"ל לבין רשת ב' והכול בסדר.

שלום שמחון: למה אני אומר את זה?

שלום שמחון: כיוון שכל שינוי הכי קטן – וחבר הכנסת ארדן ואנוכי העברנו כאן כמה מהלכים בענייני התקשורת – ממלא את חדר הוועדה מפה אל פה עד שאין יותר מקום.

שלום שמחון: יש לנו פה עניין רציני ומשמעותי, שלתקשורת יש השפעה עליו.

שלום שמחון: אני יודע מה ההשפעה של חברי הכנסת.

שלום שמחון: האמינו לי, אם היו פה עכשיו שלוש מצלמות, החדר הזה היה מתמלא גם בחברי כנסת, ואני מעביר ביקורת גם על עצמנו.

שלום שמחון: אבל אני אומר, יש לכם השפעה, ויש נושא אחד שאין עליו תחרות, זה מניעת תאונות דרכים.

שלום שמחון: בואו נגיד את האמת, על זה אין לי מה להתחרות עם אף אחד, ולאף אחד אין מה להתחרות בי, אם הצלנו נפש אחת בישראל כשמנענו תאונה.

שלום שמחון: אם היה מגיע לכאן לא מנכ"ל רשות השידור ולא מנכ"ל רשת, קשת וטלעד או כל היתר, כל העולם שמחמיא לעצמו באלף ואחת תכניות, אם העניין הזה היה משמעותי – נניח שהוא לא יכול להגיע כי הוא מאוד עסוק אבל אם הוא היה שולח את הדמות הכי פופולרית בערוץ שלו, נגיד לצורך העניין חיים יבין בערוץ 1, דודו טופז בקשת או מישהו בטלעד, אם הדמות הכי פופולרית היתה מגיעה לכאן אני כמעט בטוח שהחדר הזה היה פתאום מתמלא ב-70 חברי כנסת.

גלעד ארדן: אני מבקש להגן על כבודה של גברת רונית כפיר.

גלעד ארדן: יש סקטורים שבהם היא פופולרית מאוד.

שלום שמחון: אם ה"תותחים" של ערוצי התקשורת במדינת ישראל היו מגיעים לכאן, אפילו מבלי לומר מילה אחת, רק יושבים פה, האמינו לי, המדרגה הזאת של מאבק בתאונות הדרכים היתה עולה עוד כיתה, עוד מדרגה, עוד עשר מדרגות.

שלום שמחון: אני רוצה להציע לחבר הכנסת ארדן שהוא יציע לכל הערוצים במדינת ישראל, לכל מי שעוסק במיקרופון, במצלמה, בדברים מהסוג הזה להקים מטה.

שלום שמחון: אני לא מזלזל לא בעצמי וגם לא במי שהגיע לכאן.

שלום שמחון: שכל אחד מהערוצים ישלח דמות פופולרית בתקשורת וכולם יישבו ויחשבו ביחד איך ניתן להוביל את המהלך הזה ואיך דרך התקשורת ניתן להעביר איזה מסר לאזרחים.

שלום שמחון: אם מישהו ירים את הכפפה הזאת, אני מבטיח לכם שהוועדה הזאת תעמיד את כל מה שיש לה ואתם תראו איך לעניין הזה יש השפעה על האזרחים.

שלום שמחון: ביום שנבחרתי לכנסת הייתי מעורב בתאונת דרכים ולרוע מזלי למחרת הכנסת עמדה לקיים במליאתה דיון על תאונות הדרכים.

שלום שמחון: הייתי חבר כנסת חדש וכמובן במשך כל אותו לילה אמרו בתקשורת: חבר הכנסת שמחון עשה תאונת דרכים.

שלום שמחון: האמינו לי, מאז לא עברתי אף עבירת תנועה אחת, ואני כבר 8 שנים בכנסת, רק בשל מה שעברתי אז, אני נשמר מכל משמר.

שלום שמחון: תראו איזה כוח יש לדבר הזה, איזה כוח ענק יש לתקשורת הישראלית בידיים, אם היא תדע בדבר אחד להגיד: אנחנו לא מתחרים בינינו, אנחנו תורמים דבר קטן.

שלום שמחון: הוועדה הזאת, שעוסקת בכל הרגולציה של התקשורת הישראלית, על כל המרכיבים שלה, תדע להחזיר שבעתיים.

שלום שמחון: אני למעשה נותן לכם כרגע הבטחה.

שלום שמחון: אני מוכן לומר את זה ובתנאי שנקבל את שיתוף הפעולה של התקשורת הישראלית למען צמצום מספר תאונות הדרכים.

שלום שמחון: אני מקווה שיושב-ראש ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים יצליח לקדם במשהו את הנושא החשוב שהוא עוסק בו.

שלום שמחון: אני מצפה שהדיון הזה לא יסתיים היום אלא שבדיון הבא אני אראה פה את דודו טופז ואת דן מרגלית ואת חיים יבין והם יגידו: אנחנו באנו לתרום, עכשיו אנחנו שמים את עצמנו על השולחן.

קריאה: אתה יודע שדודו טופז השתתף בתכנית.

שלום שמחון: כל שם שאני אומר כבר גורם לכם לקפוץ.

שלום שמחון: נעזוב לרגע את התחרות ביניכם ואת האיזונים.

שלום שמחון: אני אומר שאם לשולחן הזה יגיעו בפעם הבאה מיטב הכוכבים של הטלוויזיה והרדיו, להגיד: אנחנו החלטנו לתרום חצי דקה בתכנית שלנו לעניין הזה, האמינו לי שזה ישפיע.

שלום שמחון: אם כל ערוצי הילדים, ואני לא רוצה להזכיר כעת את כל השמות שלהם, יגיעו לשולחן הזה פעם אחת, יש לעניין הזה השפעה מאגית על הילדים שלי, אני יודע.

שלום שמחון: בואו נעשה את זה פעם אחת.

שלום שמחון: כמו שכל אחד מאתנו תורם באלף ואחד דברים, בואו ניתן כתף גם בדבר הזה.

גלעד ארדן: אני רוצה להבהיר, שלא יתפרש מדבריו של חבר הכנסת שמחון שאנחנו עוברים כבר למשטר רישיונות אם תעשו תכנית על תאונות דרכים.

משה בקר: אני רוצה להביא לכם פרספקטיבה היסטורית.

משה בקר: אם כאן הובא מסמך על הסכמה להכניס את נושא הבטיחות בדרכים בתקשורת על-פי הסכמה בין השר ובין רשות השידור בשנת 1992, אני רוצה לומר לכם במשפט אחד שלפני מלחמת העולם השנייה ואחריה תעשיית הסיגריות ותעשיית האלכוהול בארצות-הברית, בצורה לא ישירה ובוטה אלא דרך מימון בהפקה, הלכו למפיק ואמרו לו: הא לך סכום כסף, אנחנו מבקשים שתכניס סצינות בהן הגיבור מגיש סיגריה לגיבורה, מצית אותה ושניהם מעשנים, או כוס משקה – מי שזוכר את ג'יי-אר, תמיד דבר ראשון הוא הלך אל הבר בסלון המשפחה ומזג לעצמו כוסית משקה.

משה בקר: תעשיית האלכוהול ותעשיית הסיגריות השתמשו בדברים הפשוטים האלה ליצירת נורמות חברתיות, ועל בסיס זה הם עשו עשרות ומאות מיליארדים.

משה בקר: היום אנחנו מנסים להחזיר את הגלגל אחורנית על הנזקים של העישון.

משה בקר: כך שהעניין הזה של העברת מסרים דרך התקשורת, בעיקר התקשורת הוויזואלית, זה דבר שמשפיע עלינו בתת-מודע, וגם במודע לפעמים.

משה בקר: זה הופך להיות לנורמה הרבה מעבר למה שאנחנו יכולים להעריך.

משה בקר: מהבחינה הזאת, אנחנו פשוט אותם קופים בכלוב שנותנים להם בננות והם משתגעים מהכיף שיש להם.

משה בקר: פשוט לא מבינים, אין לנו שום בקרה על העניין.

משה בקר: לכן, בין שמדובר על הדוגמאות שהצגת על דמויות להזדהות, אלופים או שחקנים או זמרים וספורטאים מוכרים שמתנהגים בצורה לא בטיחותית וזה יוצר ריאקציה או תחושה שזה בסדר כך, תת-הכרתית אפילו, זה לכיוון השלילי, ובין לכיוון החיובי, אם אותם גורמים כן חוגרים חגורת בטיחות או כן עושים פעולה חיובית מבחינה בטיחותית – לכל המרכיבים האלה יש השלכה ממדרגה ראשונה.

משה בקר: אנשים פשוט לא יודעים להעריך את העניין הזה, זה שוטף להם את המוח ומשפיע עליהם מאוד.

משה בקר: בשנת 1979 יושב-ראש ועדת הכלכלה דאז קיים דיון בנושא הזה.

משה בקר: מי שנכח פה היה מנכ"ל רשות השידור מר טומי לפיד והיושב-ראש פרופ' ירון.

משה בקר: בעקבות התחייבות של מנכ"ל רשות השידור להקצות זמן מסודר לנושא הזה, היתה תכנית של 5 דקות ב"פריים טיים" מדי יום ראשון לפני "מבט לחדשות" (ב-20:55) שנקראה "די!", שהפיק אותה מר מתי רבן.

משה בקר: היא שודרה במשך 4 שנים, בין השנים 1979-1982.

משה בקר: אני רוצה לומר לכם שזה היה גורם מעורר, לא רק בהשפעה הישירה שלו על הנושא של בטיחות בדרכים, כי התכניות היו מגוונות מאוד.

משה בקר: אבל הדבר החשוב שזה עושה, ואת זה אולי שוכחים, לאמצעי התקשורת יש השפעה על מקבלי ההחלטות.

משה בקר: חבר הכנסת שמחון סיפר לנו מה זה עשה לו כשפרסמו את שמו בחזקת דוגמה שלילית והוא לא רוצה שעוד פעם יתפסו אותו בעניין הזה.

משה בקר: אבל מקבלי ההחלטות יכולים להבין – וזאת היתה הגדוּלה של חיים הכט, ולכן הוא קיבל את הפרס – שהוא העביר מסרים בטיחותיים ובאותו זמן העלה גם משהו למקבלי ההחלטות לגבי חכמי חֶלֶם, החלטות לא נכונות ודברים שנעשים בצורה לא יעילה.

גלעד ארדן: הנושא של חילוט רכבים, שעומד להיכנס בקרוב בתקנות שיאושרו כאן, אני חושב שקיבל תאוצה בעקבות התכנית.

רמי נבון: אני מכחיש.

משה בקר: הייתי מציע כמה הצעות.

משה בקר: לדעתי נושא הבטיחות בדרכים יכול להיות נושא מרתק ממדרגה ראשונה.

משה בקר: הראיה, שהצביעו כפי שהצביעו על התכנית של חיים הכט.

משה בקר: מפני שאם עושים אותה נכון בתקשורת, אפשר להעביר את המסר, כי זה נושא חי.

משה בקר: כל אדם שמבלה בכביש שעתיים ביום מרגיש את עצמו שייך לעניין.

משה בקר: ניתן לבנות את זה בצורה כזאת שזה לא יהיה מצוות חכמים מלומדה: תעשה כך, תעשה אחרת, תשדיר שירות.

משה בקר: לא, אנחנו מדברים על תכניות שהן חלק מהחיים.

משה בקר: אפשר לעשות מספר פינות קבועות בתקשורת.

משה בקר: אני אומר לנציגי המשטרה, המכפלה של תקשורת על פעילות המשטרה יש לה השפעה פי אלף מונים גדולה יותר.

משה בקר: די להראות עבירה אחת ביום של נהג שבאמת מסכן אחרים, שדוחף אחרים ומשתולל בכביש, והוא מצולם בווידיאו מניידת משטרה סמויה, ואחר-כך עוצרים אותו, ואחר-כך שולחים אותו לשיפוט מהיר, אפילו אם הוא משלם רק קנס של 100 שקלים, לא יותר, ורואים את הפנים שלו כשהוא צריך לשלם.

משה בקר: המכפלה הזאת בטלוויזיה, שידור מדי יום בפינה קבועה, מהסוג של "עבירת היום", היא אפקטיבית.

משה בקר: מדי יום ב-20 ניידות משטרה מתוך כמה מאות ניידות שנעות בשטח יהיו מצלמות וידיאו שיצלמו נהגים ויעצרו אותם, ואתם תבחרו לשדר את הקטע של סוג העבירה הכי רלוונטית, כשברור שהאדם הזה פוגע בנהגים אחרים ומסכן נהגים אחרים.

משה בקר: צריך להראות את התהליך וליצור תחושה שאנחנו בונים משהו נגד אותם נהגים שמבצעים את העבירות האלה.

משה בקר: אני מציע גם שהתקשורת תשדר פינה שבועית על "תאונת השבוע".

גלעד ארדן: האם יש בעיה עם חוק הגנת הפרטיות להראות אזרח שנתפס עובר עבירת תנועה?

משה בן-זיקרי: גם זה.

משה בן-זיקרי: לכן גם המשטרה מצלמת תמונות של עבירות מהירות מאחור ולא מלפנים.

משה בקר: דרך אגב, בנורבגיה מצלמים מקדימה בלי בושה, אין שום בעיה.

גלעד ארדן: מה פתאום?

גלעד ארדן: הרי אם אני אטען שלא אני נהגתי אתם תגדילו את התמונה פי אלף להוכיח לי שזה אני.

משה בן-זיקרי: אנחנו לא מצלמים מקדימה.

משה בן-זיקרי: אם אתה טוען שלא אתה נהגת אנחנו מעבירים את הדוח ומסבים אותו על מי שכן נהג בפועל.

משה בקר: רבותי, זה רק דוגמאות.

משה בקר: אני הצעתי לשדר את "עבירת היום", ואני יכול להציע עוד חמש תכניות מעניינות אחרות שאפשר לשדר מדי יום.

משה בקר: אני מציע להפיק גם תכנית שניתן ללמוד ממנה, שתיקרא "תאונת השבוע", לעשות את זה חי.

משה בקר: מדי שבוע מתרחשת איזה תאונה חמורה.

משה בקר: את התאונה הזאת צריך לפרק לגורמים: מה קרה שם, למה זה קרה, איך ניתן למנוע את זה.

משה בקר: פשוט להעביר מסרים שהציבור יכול להבין, שגם הוא לא היה רוצה להיות בסיטואציה ואתה בא לקראתו ונותן לו מידע מועיל, שאם הוא ישתמש בו הוא יכול למנוע את התאונה הבאה.

משה בקר: ניתן להפיק תכניות עונתיות, שמתמקדות כל פעם בבעיות מיוחדות, תכניות תחקיר.

משה בקר: אני חושב שיש מקום שהכנסת במקרים מסוימים תחייב איזה חשיפה מינימלית.

משה בקר: ספורט זה סיפור שמבחינת ההשפעה שלו על הציבור, חוץ מזה שהוא מעניין אוהדים שרוצים לדעת האם הקבוצה שלהם עלתה או ירדה בליגה, אבל לכל מערכת חדשות במדיה יש כתבי ספורט.

גלעד ארדן: אתה מציע לקבוע ברגולציה מינימום דקות שידור בחודש לנושא בטיחות בדרכים?

משה בקר: כתבי ספורט מגישים פינות דיווח קבועות, עמודים על פני עמודים.

מיכאל מירו: בסוף חברי הכנסת עוד יערכו את התכניות.

משה בקר: זה נושא רלוונטי כי הוא נוגע לכל אחד, ואפשר לקבוע נורמות מסוימות, כמה חשיפה נותנים לנושא הזה.

אבי בניהו: העסק הזה מורכב מחקיקה, אכיפה והסברה ותהודה ושוב אכיפה.

אבי בניהו: בתחום של חינוך, הסברה ותהודה יש תפקיד מרכזי מאוד לתקשורת, וגם בתחום של התהודה לפעולות חקיקה ולפעולות אכיפה יש מקום לתקשורת.

אבי בניהו: גלי-צה"ל וגלגל"ץ, שהן שתי תחנות נפרדות, מאופיינות בכך שהן פונות לקהל יעד צעיר.

אבי בניהו: אנחנו רואים את העניין הזה בכמה היבטים: אל"ף, כנושא חדשותי.

אבי בניהו: בי"ת, כנושא של חינוך של נהגים צעירים, החל מהשלב הראשון שהם אוחזים בהגה.

אבי בניהו: גימ"ל, אנחנו בגלי-צה"ל משמשים גם בית-ספר לתקשורת ואנחנו צריכים להטמיע את הנושא הזה אצל הכתבים שלנו, החל מקורס העיתונאים.

אבי בניהו: אנחנו באמת הכנסנו בשנתיים האחרונות פרק של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שעוסק בנושא הזה כי חשוב לי שהעיתונאים שעוזבים אותנו לקול ישראל או לערוץ 1 וכדומה ייצאו עם איזה מטען, אני לא אוהב את המילה שליחות אבל מודעות עמוקה לעניין הזה.

אבי בניהו: כך ששתי התחנות פועלות בעניין הבטיחות בדרכים מתוך הראייה הזאת.

אבי בניהו: גלגל"ץ זה בכלל סיפור הצלחה של עשור.

אבי בניהו: אני חייב להזכיר שהיוזמה באה משר התחבורה דאז, עם הרשות שהוקמה.

אבי בניהו: מעבר לג'ינגלים ולמבצעים ולקמפיינים, התפתחה שפת גלגל"ץ של השדרים, שגברת רונית כפיר היא אחת המבטאים שלה.

אבי בניהו: דומה הדבר בתחנה השנייה שלנו, בגלי-צה"ל, שם מר אריה מליניאק עושה שירות חשוב לתחום הזה כל אימת שהוא מדבר – כשהוא מדבר עם מאזינים וכשהוא מדבר על ספורט וכשהוא מדבר על תרבות וכן הלאה.

אבי בניהו: זה לא שהוא צריך להקריא ג'ינגל או הודעת קריין.

אבי בניהו: זה בדמו והוא עושה את זה המון בגלי-צה"ל, ובגלגל"ץ עושים דבר דומה.

אבי בניהו: אנחנו שמנו לנו כיעד אסטרטגי של שתי התחנות את הסוגייה של תאונות חיילים בסופי שבוע.

אבי בניהו: אני לא יודע אם על שולחן הוועדה יש את הנתונים.

אבי בניהו: זאת מכת מדינה.

אבי בניהו: חיילים, בעיקר לוחמים, חוזרים הביתה עם הצ'ימידן, נותנים את הכביסה לאמא, אוכלים ארוחת ערב, הולכים לישון, קמים בשעה 11 בלילה, לוקחים את האוטו לפאב והחזרה הביתה בתום הבילויים גובה עשרות הרוגים ופצועים.

אבי בניהו: במסגרת הזאת אני יכול לדווח שבליל הסילבסטר תהיה לנו היערכות, אנחנו נהיה מחוברים לניידות של המשטרה הצבאית וביחד עם הדיווחים על מסיבות ופאבים אנחנו נהיה בקשר ונזכיר להם כל הזמן שיש אכיפה ושצריך נהג תורן, שהם חיילים במשמורת צה"ל גם כשהם בחופשה.

גלעד ארדן: אתם מדווחים גם איפה יש מכמונות מהירות.

גלעד ארדן: השאלה אם זה טוב או לא טוב.

אבי בניהו: אני לא יודע.

אבי בניהו: המשטרה תגיד.

אבי בניהו: יש שירות כזה גם של פלאפון.

אבי בניהו: זה יוזמה של המשטרה בכלל.

אבי בניהו: אם אני יודע שיש שם מכמונת מהירות כל 2 קילומטרים ואני נוסע לאט, גם זה טוב.

גלעד ארדן: אז אולי תדווחו גם בלי קשר למציאות.

אהובה שפיגלמן: זה לא עובד כך.

אבי בניהו: לפני שנתיים מר אלדד קובלנץ ואני הגענו למסקנה, בלי לשאול אף אחד בצבא, אני חייב לומר את זה, שאיגרת לנהג החייל, בין אם הוא בתפקידו נהג, בין אם הוא נהג בתפקידו המשני, בין אם הוא נוהג בחופשה, מכתב מראש ענף הבטיחות בצבא, ומכתב מראש אכ"א ומכתב מהרמטכ"ל הוא אפקטיבי פחות ממכתב שחתומים עליו הכוכבים הגדולים שנערצים על החיילים.

אבי בניהו: בעקבות זה השדרים של גלגל"ץ חתמו על מכתב שחולק כבר בשנה שעברה ופורסם בעיתון "במחנה".

אבי בניהו: אנחנו מתכוונים לחלק את זה בתקופה הקרובה ב-15,000 עותקים לפלטפורמה צעירה.

אבי בניהו: אני לא יודע אם יש פה דוגמא.

אבי בניהו: אם כן, אז יחלקו לכם עוד מעט.

אבי בניהו: אנחנו עושים הרבה מאוד קווים פתוחים, וחברנו ד"ר משה בקר השתתף בחלק מהם, עם מומחים של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועם מומחים אחרים.

אבי בניהו: לקראת פתיחת שנת לימודים אנחנו מקפידים כל שנה להסב תשומת לב ש הורים, תלמידים, מחנכים ונהגים, וכך גם לקראת קיץ ולקראת חורף, בשיחות עם מאזינים שמתקשרים לגלי-צה"ל ומבקשים תשובות על חלפים, על מחירים, על מיסים וכל מיני דברים כאלה.

אבי בניהו: יש דבר שמציק לי.

אבי בניהו: שמתי לב שבתקשורת, וגם אצלנו – ואצלנו אנחנו מקפידים על זה כי אנחנו גם בית-ספר לתקשורת – כשיש תאונה בכביש החוף ומשפחה הולכת לעולמה מפרסמים את זה בראש החדשות.

אבי בניהו: כשמתברר שהם מבקה-אל גרביה או מאום-אלפאחם זה יורד.

אבי בניהו: אני חושב שזה טעות.

אבי בניהו: צריך להתייחס לכל תאונה באותו אופן.

אבי בניהו: לא צריך לקטלג את זה, אם זה ישראלים או עובדים זרים, הרי הכול מתרחש על הכבישים שלנו.

מיכאל מירו: אני לא יודע על איזה כלי תקשורת אתה מדבר.

מיכאל מירו: אצלנו זה לא קורה.

אבי בניהו: אני גם חייב לשבח את מוקד התנועה של "קול ישראל".

אבי בניהו: עד שהתמניתי להיות מפקד גלי-צה"ל הקשבתי פה ושם גם ל"קול ישראל".

אבי בניהו: יש לנו עובדים זרים פה, יש לנו ערבים ישראלים.

אבי בניהו: יכולות להיות מחלוקות למיניהן אבל בתחום הבטיחות בדרכים – קלה כחמורה, גם בדיווח.

אבי בניהו: אנחנו מקפידים על זה מאוד.

אבי בניהו: שמתי לב שאצלי היה הבדל בדיווח בין מקרים שונים וזה לא קיים יותר.

אבי בניהו: אני מניח שבעניין הזה אנחנו למדנו מהתקשורת הכללית.

אבי בניהו: יש הרבה מה לעשות.

אבי בניהו: אני לא אוהב מבצעים.

אבי בניהו: מבצעים יש להם מועד התחלה ומועד סיום, והאפקטיביות שלהם כמעט אפס, חוץ מזה שהשר מתראיין או חבר הכנסת מתראיין או סגן השר מתראיין.

אבי בניהו: אני אוהב פעילות לאורך השנה.

אבי בניהו: גלגל"ץ זה דוגמה לקמפיין הכי גדול והכי מסיבי, של 60 ג'ינגלים ביום, שמתמשך כבר עשור.

אבי בניהו: הרשות במחקרים שלה יודעת להעריך את התרומה של הקמפיין של "בקליק" ו"בהקלקה".

אבי בניהו: אנחנו מפתחים עכשיו יוזמה חדשנית שלדעתנו יש בה פוטנציאל לסחוף אחריה צעירים בטרנד.

אבי בניהו: ביטחון בדרכים יהיה נושא לוהט.

אבי בניהו: אבל לא נפרט פה.

אבי בניהו: זה פונה לקהל שלנו בגלגל"ץ, לצעירים לפני גיוס ולחיילים.

גלעד ארדן: תן לנו קצת פירוט, שנדע.

אבי בניהו: זה לא משהו תחרותי.

אבי בניהו: כתחנה צבאית, שצריכה ללוות את המתגייס משלב שהוא מלש"ב (מועמד לשירות ביטחון) ועד שהוא גומר את שירות המילואים שלו, אנחנו נהיה עם הקהל וניקח אותם לכיוונים האלה כבר מגיל צעיר.

גלעד ארדן: יש לכם הכתבה של אחוז מסוים מהשידורים למטרה הזאת?

אבי בניהו: לא.

אבי בניהו: אין לי הסכם עם הרגולטור שאני צריך לעשות קו פתוח כל שנה.

אהובה שפיגלמן: יש התגייסות מרצון.

אבי בניהו: כשיש עלייה במספר תאונות הדרכים אנחנו יוזמים בעצמנו שיבואו אנשים וידברו ביומן הערב אצל ירון וילנסקי: "שלום, מדבר שר התחבורה, או ראש אכ"א, אני פונה אל הנהגים הצעירים, אני פונה אליכם ומציג לכם את הסטטיסטיקה".

אבי בניהו: יכול להיות שנכון היה לקבוע מכסות.

אבי בניהו: אין לי גם מכסה של שידורי ספורט ואין לי גם מכסה כמה צריך לשדר על צה"ל.

אבי בניהו: יכולים להגיד לי: מה, אתה משדר על צה"ל רק 7%-8%?

אבי בניהו: כשאתה קובע מכסה, זה יכול לפעמים להיראות כך.

אבי בניהו: אני חושב שצריך לפעול באופן רצוני.

אבי בניהו: איך אומרים, "מאבק בתאונות עושים באהבה ומודעות או לא עושים בכלל", כמו חומוס.

אבי בניהו: אני לא בטוח שמכסות זה דבר טוב.

אבי בניהו: אם כי אני חייב לומר שראיתי בלוח השידורים של רשת ב' שהם הרימו כפפה עם תכנית שבועית בהנחיית אבי אתגר ואנחנו שוקלים לעשות דבר כזה גם אצלנו.

אבי בניהו: לדעתי זה מצוין, זאת דוגמה טובה.

אבי בניהו: גלגל"ץ היא קפיצית וצעירה ואנחנו צריכים לחשוב איך לעשות את זה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גלעד ארדן: אני רוצה לשבח את הפעילות שלכם, אם כי אני חולק על דבריך ש"עושים את זה מאהבה או לא עושים בכלל".

גלעד ארדן: גם אם מישהו לא אוהב את התחום הזה, אנחנו לא נאפשר לו לא לעסוק בו בכלל.

אבי בניהו: אני רוצה להבהיר למה אני מתכוון.

אבי בניהו: אם הייתי מבקש מרונית כפיר שפעמיים בשבוע, פרט לג'ינגלים, היא תגיד "סעו לאט", אז היא היתה אומרת "סעו לאט".

אבי בניהו: אני רוצה שרונית כפיר, בלי שאני אתן לה מכסה, ולא דיברתי איתה על זה מעולם, תעשה את זה מתוכה.

אבי בניהו: אין לה מכסה וזה טוב הרבה יותר.

גלעד ארדן: ואם זה לא קורה לבד?

אבי בניהו: בשביל להבין אותי, צריך להקשיב לגלגל"ץ.

אבי בניהו: תודה רבה.

אלדד קובלנץ: אני חושב שמה שקצת מבדיל את גלגל"ץ מגופים אחרים, שמעבר למספר הפעמים שמשודרים ג'ינגלים ולשיתוף הפעולה שלנו עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אצל כל שדרני גלגל"ץ – ורונית כפיר היא דוגמה אחת – בדי-אן-אי צרובה האג'נדה של בטיחות בדרכים.

אלדד קובלנץ: הבאנו לכם דוגמה איך אפשר ליצוק מסר של בטיחות בדרכים בתוכן צעיר ומגניב.

אלדד קובלנץ: אם תחנה כמו גלגל"ץ תהפוך את זה לדידקטי, המאזין ישר יסגור את הרדיו.

גלעד ארדן: אתם נכנסתם פה לפינה כאילו אני מבקש שזה יהיה באמת איזה דבר דידקטי.

גלעד ארדן: נמצאים פה גם מפיקים שיספרו לכם, יש הרבה דרכים לעשות את זה בכל המדיה שלא בצורה דידקטית.

אלדד קובלנץ: אנחנו עושים את זה בצורה לא דידקטית יום-יום.

אלדד קובלנץ: (הוועדה מקשיבה להקלטה משידורי גלגל"ץ)

גלעד ארדן: באמת כל הכבוד, יפה מאוד, אני נותן לכם את כל המחמאות.

גלעד ארדן: אבל צריך לזכור תמיד שזה לא כוחות כי אין הרבה תחנות כמו שלכם שמוקדשות רק למה שמתרחש בדרכים.

גלעד ארדן: אבל באמת, יישר כוח.

רונית כפיר: אני רוצה לומר משהו בתור מגישה בגלי-צה"ל של התכנית שמר אבי בניהו דיבר עליה.

רונית כפיר: אני רוצה להדגיש מאוד את הקשר של התקשורת להסברה, שבעיני הוא חובה.

רונית כפיר: אמצעי התקשורת יכולים לבוא גם עם מסרים סמויים, נניח יום אחד להשתמש בכוכבי פרויקט Y שיושבים שם בווילה שלהם, אבל אני לא ממש מצליחה לדמיין אותם נכנסים לאוטו ואומרים: "אוי, אתה נוסע במהירות 100 קמ"ש, תוריד מהירות.

רונית כפיר: " יש משהו מאוד לא סקסי בלנסוע לפי החוקים וצריך איכשהו להכניס את זה, באמת, שדווקא החבר'ה האלה יעשו את זה נכון.

רונית כפיר: גם בג'ינגלים ובמסרים הגלויים חשוב שאנחנו נגיד מה צריך לעשות נכון.

רונית כפיר: אבל בעיני הדבר שהוא אולי בסוד העניינים הוא שיתוף הפעולה עם האכיפה, עם המשטרה.

רונית כפיר: אולי יום אחד מישהו יעלה על רעיון של Reality show ונתגבר על החוקים של מה מותר ומה אסור לחשוף.

רונית כפיר: תהיה תכנית שבשידור חי יראו איך תופסים את המניאק הזה שעוקף אותך מימין כשאתה מחכה לפנות במחלף.

רונית כפיר: תמיד יש את אלה שחותכים מהצד ואתה אומר לעצמך: אני רוצה לראות שיעצרו אותם.

רונית כפיר: למה לא עוצרים אותם?

רונית כפיר: אני נוסעת בשדרות ירושלים, משדרת את ה"מקליקים מאחור, מקליקים מלפנים".

רונית כפיר: אגב, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מצאה דרך מצוינת לעשות את הקמפיין הזה כן סקסי לילדים.

רונית כפיר: ההורים לא סובלים את זה, את הילדים החוצפנים האלה, אבל זה הצליח.

רונית כפיר: אנחנו משדרים בימים אלה ג'ינגל שמספר כיצד זה הצליח.

רונית כפיר: אבל בלי השטוזה של האכיפה, אני לא יודעת כמה זה יהיה שווה.

גלעד ארדן: יכול להיות שאחד הדברים שצריך לתקן בחקיקה זה הנושא של חוק הגנת הפרטיות, לאפשר בנושאים של מניעת תאונות דרכים להשתמש בצילומים בזמן אמת.

רונית כפיר: בזמנו העלינו רעיון לתכנית שהיא מין Reality show, של: בואו נעשה את זה גלדיאטורים, ניתן לציבור את הדם שהוא רוצה.

רונית כפיר: אנחנו נראה בתכנית איך תופסים את העבריינים.

רונית כפיר: העניין הוא שכולנו לפעמים קצת עבריינים אבל לא תופסים אותנו אז אנחנו ממשיכים.

רונית כפיר: ברגע שתהיה החשיפה הזאת - - -

גלעד ארדן: כל השכונה תראה שהאיש הזה מסכן את החיים של הילדים שלהם.

רונית כפיר: אגב, אני לא מסכימה עם ד"ר בקר לגבי הקנס של 100 שקלים.

רונית כפיר: אני חושב שאם הקנס היה 10,000 שקלים, אם על כל ילד שחוצה באדום מחר ישללו לאבא שלו את הרישיון, תוך שבוע כל הילדים במדינת ישראל היו חוצים כראוי.

רונית כפיר: ההורים שלהם היו באים אליהם, לא איכפת לי איך, עם נבוט ואומרים: אם אתה חוצה באור אדום אתה עף מהבית.

רונית כפיר: אני חושבת שלצד ה: "חמודי, זה נורא מסוכן לחצות באור אדום ובוא ניזהר", צריך גם לבוא המישהו שאומר: "אוי ואבוי לך אם תעשה את זה" ולכן אני חושבת שזה גם עניין של אכיפה.

רונית כפיר: ד"ר בקר דיבר על התהודה שיש לאכיפה דרך אמצעי התקשורת.

רונית כפיר: אני חושבת שהקשר בין המשטרה לבין אמצעי התקשורת צריך להיות הרבה יותר אמיץ.

רונית כפיר: בתכנית שלי היתה פינה שנקראה "עבירת השבוע".

רונית כפיר: מאזינים התקשרו לטלמסר ואמרו מה העבירה שהכי מעצבנת אותם.

רונית כפיר: נניח שאמרו: עקיפה מימין על פס לבן, אז היינו מייצרים איזה שיתוף פעולה עם המשטרה והכרזנו: בשבוע הבא כל מי שעוקף מצד ימין, אוי ואבוי לו.

רונית כפיר: בתכלס זה לא באמת קרה כך כי באמת יש בעיות חוקתיות.

יואל פלרמן: ומי אמר לך שיש בכלל קורלציה בין מה שאת מתארת לבין תאונות דרכים?

יואל פלרמן: את מדברת כל הזמן על מה שאת מרגישה ועל מה שאת חושבת.

יואל פלרמן: מה לעשות שמחקרים בנושא תאונות הדרכים אין להם ולא כלום עם כל הדברים האלה.

יואל פלרמן: זאת הבעיה של כל הדיון הזה.

גלעד ארדן: אני אתן לך את רשות הדיבור אחריה כדי שתטיל ספק בכל מה שנאמר פה עד כה.

רונית כפיר: יכול להיות שאני מדברת באמת לפי תחושות.

רונית כפיר: אני יודעת שגורם מספר אחד לתאונות הדרכים זה מהירות מופרזת.

גלעד ארדן: זה הגורם לחומרת הפגיעה בתאונה אבל לא לתאונה.

גלעד ארדן: זה ויכוח ישן, בואו לא נפתח אותו עכשיו.

רונית כפיר: אני כן אומַר למאזינים: שימו לב, בכביש אשדוד תל-אביב איפשהו, אני לא אגיד לכם בדיוק איפה, יש מכמונת מהירות של המשטרה.

רונית כפיר: אנחנו אומרים את זה מדי פעם.

רונית כפיר: המטרה לדעתי תושג בגלל שאנשים יסעו לאט יותר ויכול להיות שזה ימנע תאונות.

רונית כפיר: אני לא יודעת אם זה בדוק, אני בטוחה שאתה יודע יותר ממני.

רונית כפיר: לדעתי כן צריכה להיות איזה קורלציה.

רונית כפיר: אני לא יודעת, אגב, אם עשיתם את המבצע של הילדים ש"מקליקים" ביחד עם המשטרה.

רונית כפיר: אני רוצה לדעת שלא רק שהילדים ירצו ויחשבו שזה מגניב להעיר להורים שלהם לחגור אותם אלא שגם ההורים, אם הם לא עושים את זה, יהיה את השוטר שיתפוס אותם.

גלעד ארדן: זה נעשה עם המשטרה.

רונית כפיר: לדעתי שיתוף הפעולה צריך להיות נרחב יותר ואולי צריך לזרוק איזה עצם של Reality showשבה תופסים את ה-Bad guy, מראים אותו ומצלמים אותו מקדימה ונותנים לו קנס, והקנס צריך להיות גדול ושמן.

רונית כפיר: לדעתי הקנס צריך להיות יחסי להכנסה שלהם, יש אנשים שקנס של 250 שקל לא מדגדג להם את הארנק.

גלעד ארדן: דרך אגב, בעוד כמה שבועות "קשת" תקרין סדרה נוספת של תכניות של חיים הכט, שעשה השוואה בין סינגפור לבין ישראל בכל מיני תחומים, ובין היתר בטיפול בתאונות הדרכים, איפה הם התקדמו ואיפה אנחנו התקדמנו בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני חושב שניתן יהיה ללמוד שם כמה דברים.

משה בן-זיקרי: בנושא צירוף כתבים לניידות משטרה – זה כבר נעשה בעבר.

משה בן-זיקרי: ברדיו – אין בעיה כי החשיפה של הנהג היא פחותה.

משה בן-זיקרי: בטלוויזיה – היו כתבים שהצטרפו לניידות המשטרה.

משה בן-זיקרי: הבעיה היא שאם האזרח לא רוצה שישדרו אז אנחנו לא משדרים.

משה בן-זיקרי: בדרך כלל כן משדרים כי הם לא מביעים התנגדות.

גלעד ארדן: אתם פונים אליו לשאול אותו אם מותר לשדר את זה?

משה בקר: לא.

משה בקר: אנחנו קודם מצלמים ואם אחרי זה הוא אומר שהוא לא רוצה שישדרו את זה, אנחנו לא משדרים.

גלעד ארדן: יש אכן בעיה להקרין את זה בטלוויזיה אבל אולי הכנסת תוכל לתת פה פתרון.

גלעד ארדן: בסך הכול מדובר באינטרס ציבורי מובהק.

יואל פלרמן: הדיון הזה, חשוב ככל שיהיה, הוא גם סימפטומטי לכל הבעיה.

יואל פלרמן: קודם כול, נושא תאונות הדרכים, עם 500 הרוגים פחות או יותר (אבל אנחנו מזמן לא סופרים), הוא מין non-issue בתקשורת הישראלית.

יואל פלרמן: ב"ידיעות אחרונות", העיתון של המדינה, אני לא יודע על הנחיה מפורשת אבל שוררת שם לפחות רוחו של המפקד, שזה לא דבר שמתייחסים אליו.

יואל פלרמן: צריכים באמת תאונה של 10 הרוגים כדי שתופיע סקירה על "סוף שבוע דמים", או איזה משהו חגיגי שאפשר לעשות ממנו כותרת ראשית.

מיכאל מירו: או אם לא היו אירועים אחרים.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אם פנינה רוזנבלום מתגרשת עוד פעם זה לא פחות חשוב ...

יואל פלרמן: שגרת תאונות, כולל תאונות קטלניות, כל עוד היא לא עוברת סף מסוים זה לא מעניין פה אף אחד.

יואל פלרמן: זה מצב נתון.

יואל פלרמן: דבר שני, בכל הרשתות והגופים יש כתבים מקצועיים, יותר או פחות.

יואל פלרמן: אם הם לא היו מקצועיים בתחילת דרכם – למשל כתב לענייני משטרה – לפחות עם הזמן הם לומדים את החומר ואת הז'רגון המקצועי.

יואל פלרמן: לנושא הבטיחות בדרכים אין כתבים, אין איש שמבין ומכיר את החומר.

יואל פלרמן: אף אחד לא קורא מחקרים.

יואל פלרמן: אני לא מדבר על לימודים פורמליים, ואם יש מישהו שהוא יוצא מן הכלל אז אדרבא, אבקש את סליחתו.

יואל פלרמן: הידע הוא לא מעמיק בכלל, ומספיק לשמוע תגובות של אנשים.

יואל פלרמן: התכנית של חיים הכט היא דוגמה אופיינית.

יואל פלרמן: דיברו פה על כך שניתן לצלם איך אנשים נוהגים.

יואל פלרמן: רק על הדרך שחיים הכט נוהג צריך להוריד אותו מהכביש.

יואל פלרמן: זאת דוגמה משום שמה שחיים הכט עשה בתכנית אחת שחולקה לשלושה שידורים היה חוסר ידע מוחלט, חוסר מקצועיות שזועק לשמים, אי-הבנה מה זאת תאונה ולמה תאונה נגרמת, מה הסיבות.

יואל פלרמן: כל הדברים האלה לא טופלו בתכנית.

יואל פלרמן: חוץ מהעובדה שזאת היתה תכנית מתלהמת ולכן היא זכתה באהדת הציבור, מהבחינה המקצועית היא כישלון מוחלט, במקרה הטוב.

גלעד ארדן: אתה יכול להסביר למה אתה מתכוון?

יואל פלרמן: אתן דוגמה אחת.

יואל פלרמן: לעמוד ולצלם את משטרת ישראל עושה פעולות אכיפה בסוף כביש הסרגל על עבירות מהירות ותופסת נהג שנוסע במהירות 110 קמ"ש, ולטעון שקיים איזה קשר בין העבירה הזאת, שהיא עבירה על החוק ותפקידם של האדונים האלה לטפל בה, לבין תאונות דרכים, זה חוסר הבנה של המאטריה.

יואל פלרמן: באירופה, מה לעשות, אנשים נוסעים לעבודה במהירות של 140 קמ"ש.

גלעד ארדן: יש גם דוגמאות אחרות.

יואל פלרמן: אני לא רוצה לדבר כאן על התכנית של חיים הכט, על חוסר הבנה מוחלט בהבדל שבין נורמות חוקיות לבין נורמות תעבורתיות, שזה שני דברים שונים לגמרי.

יואל פלרמן: אבל לא רק התקשורת אשמה.

יואל פלרמן: היא פועלת במידה רבה על-פי התפקיד שייעדה לה המדינה – ואני מדבר כרגע על המחוקק ועל הממסד.

יואל פלרמן: כי מה המדינה אומרת?

יואל פלרמן: בסופו של דבר התאונה נגרמה בגלל שפלוני עשה עבירה.

יואל פלרמן: בגלל ש-100 פלונים עשו עבירות אז יש לנו 100 תאונות.

יואל פלרמן: זו לא תופעה, זאת לא בעיה, זה מספר מסוים של מקרים, מקרי-ביש, בכוונה או לא בכוונה, שקרו לאנשים.

יואל פלרמן: אם זה המסר שיוצא לתקשורת – וכפי שאמרתי, בתקשורת אין אנשי מקצוע שמומחים בתחום הזה – אם זה המסר אז מה הם אשמים?

יואל פלרמן: מבחינת התקשורת התאונה המסוימת אינה שונה ממעשה גניבה שעשה מישהו.

יואל פלרמן: כל עוד זה לא הופך למה שנקרא "תופעת מדינה" – ואף פעם זה לא באמת תופעת מדינה כי זה מתפרס על פני הזמן – אז התקשורת לא מטפלת בזה.

יואל פלרמן: כי מה יש לספר?

יואל פלרמן: פלוני עשה דבר מסוים אז הוא פויה, ואם את הפלוני הזה יתפסו והוא יקבל קנס של 10,000 דולר אז הבעיה תיפתר?

גלעד ארדן: אני חייב להעיר לך הערה.

גלעד ארדן: כשאני מדבר על העלאת המודעות, אני לא מדבר בהכרח רק על עבירות שהציבור עושה.

גלעד ארדן: בעוד 10 ימים אנחנו נקיים למשל דיון, עם שר התחבורה ושר האוצר, על האבסורד בכמות המשאבים שמדינת ישראל מקצה לפיתוח התשתיות שלה ולמלחמה בתאונות הדרכים לעומת הנזק הכלכלי שנגרם מתאונות הדרכים.

גלעד ארדן: יכול להיות שצריך להגיד גם את זה.

גלעד ארדן: התקשורת יכולה לעשות תחקיר גם בנושא הזה, כמה חיי אדם אפשר היה להציל כאן בתקציב קטן יחסית לעומת כמה שמשקיעים במלחמה בטרור, שזה לא כל-כך תלוי בנו כמו אולי ההפחתה במספר תאונות הדרכים.

גלעד ארדן: אני לא מסכים אתך שהמודעות של הציבור זה המסר היחיד שאנחנו מחפשים.

יואל פלרמן: אבל התקשורת לא עושה תחקירים כאלה.

יואל פלרמן: מדוע התקשורת לא פנתה עד היום למדינה ולא דרשה מהמדינה דין וחשבון?

יואל פלרמן: משום שהמדינה, עם התשתית הירודה ועם ההדרכה העלובה מאוד לנהגים ועם כל המחדלים שלה, המדינה לא אשמה.

יואל פלרמן: היא מזמן אמרה שהנהג היחיד אשם, הוא שעובר את העבירה.

יואל פלרמן: נצ"מ בן-זיקרי ואנשיו ילכו לתפוס אותם, ישלחו אותם לבית-המשפט ובזה זה נגמר.

יואל פלרמן: כיוון שזאת הדרך שהמדינה הולכת בה כבר כמה עשרות שנים - - -

גלעד ארדן: מי זה המדינה?

יואל פלרמן: אני מדבר על התפיסה של משרד התחבורה ושל מע"צ.

יואל פלרמן: אני מדבר על העובדה שבנוגע לתקשורת, שאין ערוך לחשיבותה, וכל האנשים פה משני צדי המתרס מודעים לחשיבותה, אין תכנית מסודרת, אין אסטרטגיה על איזה מסרים רוצים להעביר.

יואל פלרמן: מפקד גלי-צה"ל מחליט על המדיניות שלו.

יואל פלרמן: המדיניות שלו היא מדיניות תקשורתית, כי הוא מבין בתקשורת, אבל אין שום הכוונה מקצועית של מה חשוב ומה לא חשוב.

יואל פלרמן: מה זה "לעקוף בזהירות"?

יואל פלרמן: (ביטוי שנשמע בתכנית של גלגל"ץ) אחרי שאני מתחיל לעקוף אז אני צריך לנסוע בזהירות?

אלדד קובלנץ: זה לא נכון.

אלדד קובלנץ: דווקא במקרה של גלגל"ץ ושל גלי-צה"ל אנחנו לעולם לא מעבירים מסרים שחשבנו עליהם רק באותו בוקר.

אלדד קובלנץ: אנחנו מקבלים אותם מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ואך ורק אותם מעבירים.

יואל פלרמן: ההבדל הוא שגלגל"ץ הוא יוצא מן הכלל, הוא גוף שמעביר מסרים ובמהותו הוא גוף שלא עושה עבודה של התקשורת הרגילה.

יואל פלרמן: זאת אומרת, הוא לא חוקר, הוא לא מעביר חדשות במובן הרגיל.

יואל פלרמן: בסופו של דבר כששומעים את הדיון הזה, רואים שהמדינה מצידה לא באה עם שום דבר מוסדר.

יואל פלרמן: דובר כאן על עניין של תקנות תעבורה.

יואל פלרמן: יש חדשות לבקרים שינויים בתקנות אך אין אפילו העברה מסודרת שלהם לציבור.

יואל פלרמן: תנסה אתה כאזרח רגיל לקבל את קובץ התקנות, לא תמצא אותו מסודר.

יואל פלרמן: אפילו עורכי-דין מתקשים להשיג אותן.

יואל פלרמן: יש שורה שלמה של בעיות בהעברת מסרים, מידע ומחקרים.

יואל פלרמן: אין מחקר בכלל.

יואל פלרמן: כך שכל העסק הוא בעייתי.

גלעד ארדן: אני חושב שאתה הלכת כאן עכשיו שלושה צעדים קדימה.

גלעד ארדן: אתה רוצה שכאשר כלי התקשורת יטפלו בזה, יהיו להם הכלים המקצועיים, שצריכים להתחיל מהמדינה.

גלעד ארדן: אבל אנחנו מדברים בכלל על כך שצריך להיות לזה נפח תקשורתי, קודם כול, וכדי שאם יש מסר בתקשורת הוא לא יהיה שלילי.

גלעד ארדן: אני חושב שאנחנו נמצאים שלושה צעדים מאחורי מה שאתה ניסית להגיד.

גלעד ארדן: אתה צודק, ברור שהיתה צריכה להיות הרבה יותר מקצועיות בטיפול בתחום הזה אבל אנחנו עוד לא שם.

גלעד ארדן: דרך אגב, הדוח של חבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל מונה הרבה מאוד פרקים.

גלעד ארדן: היתה פה ועדת חקירה פרלמנטרית והדוח שהיא הוציאה התייחס גם לזמן שהאזרח מחכה בבית-המשפט עד שמתנתק הקשר בין העבירה לבין המסר החינוכי של ההרשעה, והתייחס להרבה מאוד כשלים במערכת של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני לא מנקה את המדינה מאחריות.

יואל פלרמן: התקשורת מצדה טיפלה מעט מאוד בדוח הזה כי בסופו של דבר התקשורת לא ראתה בדוח הזה דבר חשוב מאוד.

יואל פלרמן: אז קודם כול, כמו שאנחנו תמיד יודעים, התקשורת אשמה ...

יואל פלרמן: בסופו של דבר המחוקק צריך להנחות את המערכות שכפופות לו, דהיינו את מערכות השלטון, לגבש אסטרטגיה מאורגנת, שיטתית, מבוססת-מחקר ולנסות לעודד את התקשורת לטפל בזה בצורה מקצועית ועניינית ומעמיקה כמו שהיא עושה בתחומים אחרים.

מיכאל מירו: זה שהמנכ"ל ומנהל קול ישראל לא נמצאים פה זה לא בגלל שהם מפחיתים מעוצמת הבעיה.

מיכאל מירו: אני מנהל חטיבת החדשות ואני חושב שזה לא מעמד פחוּת.

מיכאל מירו: זה גם מענה למה שחבר הכנסת שמחון אמר, שאין די חברי כנסת שמתעניינים בתחום.

מיכאל מירו: לצערי, וגם מתוך הכרותי את הוועדה, שאני מכבד אותה מאוד ובגלל זה גם באתי, אין מספיק נוכחות של חברי כנסת.

מיכאל מירו: אם הטיפול בנושא היה מתרומם בשיתוף של כל הגורמים יכול להיות שהיינו מגיעים להישגים אחרים.

גלעד ארדן: מה שחבר הכנסת שמחון אמר הוא שלצערנו חברי הכנסת מתעניינים קודם כול במה שהתקשורת מתעניינת בו.

מיכאל מירו: זה תלוי אם מקדימים את הביצה לתרנגולת או להיפך.

מיכאל מירו: אני אענה קודם על עניין השידורים ברדיו.

מיכאל מירו: הקמנו בזמנו את "קול הדרך" כמענה להסכם שחתם עליו יושב-ראש הרשות לבטיחות בדרכים דאז, מר עתניאל שנלר.

מיכאל מירו: לכן גם אמרתי שלא ניכנס להיסטוריה.

מיכאל מירו: היו ויכוחים למה הוקמה "קול הדרך".

מיכאל מירו: לא הגיע כסף לרשות השידור למימון התחנה, הכסף עבר למקומות אחרים ו"קול הדרך" עדיין המשיכה לפעול.

מיכאל מירו: אני לא אכנס לזה, אפשר לדבר על זה ארוכות.

מיכאל מירו: נכון להיום, מתחילה לנשוב רוח חדשה בינינו לבין הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מיכאל מירו: היתה לנו שיחה קצרה לפני כן עם מר רמי נבון.

מיכאל מירו: אני מקווה שהעניין יתקדם וזה יתן מענה להרבה בעיות, מבחינת הרדיו בשלב בראשון, וזה יעבור גם לערוץ הממלכתי.

מיכאל מירו: זה נמצא בערוץ של הידברות מתקדמת.

מיכאל מירו: אני רץ מרתון ואוהב לראות קדימה ולהיות אופטימי.

מיכאל מירו: אני אופטימי בעניין הזה ומקווה שהדברים יסתדרו.

גלעד ארדן: אם הם מתנדבים לסייע בנושא הזה זה מבורך אבל אני חושב שהמחויבות שלכם כרשות ממלכתית וכ"קול ישראל" היא בלי כל קשר לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מיכאל מירו: אני אספר לך מה אנחנו עושים בצורה וולונטרית ואז אתה תבין.

מיכאל מירו: דבר ראשון, יש לנו פינה שבועית - - -

גלעד ארדן: בוא נתחיל מהשלילי.

גלעד ארדן: האם אתה יודע על איזה בקרה שיש בטלוויזיה למניעת מסרים שליליים?

מיכאל מירו: אני לא יכול לתת לך תשובה מוסמכת.

מיכאל מירו: אני רק יכול להגיד לך שאנחנו כעורכים שמים לב לדברים האלה.

מיכאל מירו: אלה דברים built-in אצל הרבה אנשים שעובדים בעיתונאות בכלל.

מיכאל מירו: אבל להגיד לך שיש שם בקרה, כמו שד"ר רחל רותם ציינה, שיושב שם איזה רגולטור של בטיחות, זה רחוק מלהיות כך.

מיכאל מירו: זה עניין יותר תרבותי, ופה אני אולי מקבל את הדברים שאתה אומר, שזה עניין של שינוי תרבותי אצל כולם, גם אצל העיתונאים.

גלעד ארדן: אם זה יהיה על סדר היום של העורכים, לשים לב שלא יועברו מסרים שליליים, זה יהיה פשוט סעיף על סדר היום בישיבות שבועיות, אז ישימו לב לזה, אין ספק.

גלעד ארדן: זה עניין של תשומת לב.

מיכאל מירו: תיכף בעקבות דבריי תבין בדיוק את השיטה שאני עובד בה.

מיכאל מירו: מדי יום שישי יש פינה שבועית של שמעון וילנאי.

מיכאל מירו: שמעון וילנאי הוא כתב שנרתם במשך שנים ארוכות ורבות למלחמה בנגע תאונות הדרכים.

מיכאל מירו: הוא מוגדר במערכת ככתב לענייני בטיחות דרכים.

גלעד ארדן: וגם לחקלאות ולתעשייה ומסחר.

מיכאל מירו: בסדר, אבל אין עוררין ואף אחד לא יכול להגיד שהאיש הזה לא מקדיש את חייו לנושא הזה, ורק צריך להוריד את הכובע בפניו.

מיכאל מירו: כמו שאמר מר אבי בניהו, מדי יום חמישי בשעה 8 משודרת תכנית בהנחיית אבי אתגר בנושא בטיחות בדרכים, תכנית שנקראת "סוף הדרך".

מיכאל מירו: היא התחילה לפני 3 חודשים ביוזמה של מר יוני בן-מנחם ושלי.

מיכאל מירו: אמרנו שזה נושא חשוב, והנה זה כבר נכלל בלוח השידורים.

גלעד ארדן: שעת השידור היא לא כל-כך מרכזית.

גלעד ארדן: רוב האנשים כבר הגיעו הביתה ורואים חדשות.

מיכאל מירו: צריך להתחיל עם משהו.

מיכאל מירו: אמרתי לך, אני רץ מרתון.

מיכאל מירו: לא עושים מהפיכות.

גלעד ארדן: אבל אתה ראש חטיבה, אז תקדימו את זה לשעה 6 בערב כשאנשים נמצאים בדרכים.

גלעד ארדן: למה ב-8?

גלעד ארדן: חשוב שהמבוגרים גם ישמעו מסרים בנושא זהירות בדרכים.

מיכאל מירו: הכל תהליכים.

מיכאל מירו: תיכף תשמע את כל המכלול ותבין.

מיכאל מירו: יש לזה האזנה רבה.

מיכאל מירו: גם אסור לשכוח שיש לזה המון פרומואים במהלך היום וכל הדברים האלה כבר מתגלגלים.

מיכאל מירו: כלומר, יום חמישי מוקדש לבטיחות בדרכים, לקראת סוף השבוע.

מיכאל מירו: בתכנית שלי – "שעת חברה" – במשך הרבה שנים ראיינתי מומחים רבים בנושא בטיחות בדרכים.

מיכאל מירו: ד"ר משה בקר, נפצה אותך, אל תדאג.

מיכאל מירו: לא פעם אחת הקדשנו ימים מיוחדים לתכניות האלה.

מיכאל מירו: מוקד התנועה של קול ישראל גם כן הוקם באופן וולונטרי.

מיכאל מירו: יצא לי להיות המקים שלו.

מיכאל מירו: המוקד הזה קם מתוך תפיסה של שותפות עם כל מנגנוני הממשל.

מיכאל מירו: בתוך זה built-in אנחנו מכניסים מסרים שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מבקשת.

מיכאל מירו: אנחנו עושים את זה בצורה וולונטרית.

מיכאל מירו: יכול להיות שעכשיו אנחנו נתקדם ונעשה את זה באופן ממוסד יותר.

מיכאל מירו: זה דבר שרץ 24 שעות ביממה 364 ימים בשנה.

מיכאל מירו: אנחנו עובדים גם עם אגף התנועה של המשטרה, עם מע"צ, עם כולם, מתוך תפיסה מערכתית.

מיכאל מירו: זה גם הדבר שאני הולך להוביל אליו.

מיכאל מירו: לגבי הטלוויזיה, היו הרבה מגעים שיצא לי להיות נוכח בהם.

מיכאל מירו: היו תכניות.

מיכאל מירו: היתה תכנית של אריה מליני

מיכאל מירו: אק בערוץ הראשון.

גלעד ארדן: היו ימים.

מיכאל מירו: היתה גם תכנית ברדיו בערבית.

מיכאל מירו: הדברים נתקעו כי כרגע, מי כמוך יודע, אתה יושב פה בדיונים ויודע שרשות השידור כורעת תחת הנטל.

גלעד ארדן: אני לא יודע איך קורה שדווקא שני התחומים שאני מטפל בהם, ספורט ותאונות דרכים, את שניהם אתם דופקים.

מיכאל מירו: דיברו על יוזמות משותפות למיניהן אך הן לא הסתייעו.

מיכאל מירו: אני בטוח שהדלת פתוחה.

מיכאל מירו: אני הרי אמרתי לך שאני אופטימי.

מיכאל מירו: אני חושב שהצעד הראשון שאנחנו עושים עם הרשות, שהוא צעד רציני מאוד, יוביל מהר מאוד ל- - -

גלעד ארדן: אתם עושים הרבה מאוד דברים חשובים אבל לא יכול להיות שבערוץ הממלכתי אין שום תכנית שנוגעת לנושא הזה, פשוט לא יכול להיות.

גלעד ארדן: אני לא יודע על אילו יוזמות משותפות אתה מדבר, מה תורידו ומה תוסיפו.

גלעד ארדן: אם זה עולה כסף אז תורידו ממקומות אחרים.

מיכאל מירו: אלה דברים שנמצאים כרגע בדיונים רציניים והמנכ"ל נתן קדימות גבוהה מאוד לכל הקשור לבטיחות בדרכים.

מיכאל מירו: בגלל זה הוא גם עוזר למוקד התנועה ומקדם אותו כדי שהדברים האלה יתפסו חזק, מתוך תפיסת העולם שלו, שהוא רוצה שהנושא הזה יהיה חזק ברשות השידור על כל שלוחותיה.

מיכאל מירו: אני מאמין שהדבר הזה יסתדר.

מיכאל מירו: מאחר וכמו שאמרתי אני בחור אופטימי, אני רוצה להסתכל קדימה, לא אחורה.

מיכאל מירו: אפשר לבוא חשבון, להגיד שההוא עשה ככה או אחרת.

מיכאל מירו: אני חושב שעלינו לשנס מותניים, ואדרבה, אם אתה תיכנס לעניין אני רק אשמח, אותו דבר עשינו גם עם קודמיך בתפקיד.

מיכאל מירו: צריך להיכנס אל עובי הקורה, להיכנס לדיונים על הצעות ורעיונות.

מיכאל מירו: זה לא חייב להיות בצורה הפורמלית אלא גם בצורה הלא פורמלית.

מיכאל מירו: אנחנו פתוחים לזה מאוד ואני חושב שמה שאנחנו צריכים לעשות, כל נציגי התקשורת, פשוט להתחרות בינינו על העניין הזה.

מיכאל מירו: אני רואה את זה כאירועי טרור בכביש, לא פחות.

גלעד ארדן: אני חולק על חבר הכנסת שלום שמחון בנושא הזה.

גלעד ארדן: יש בינינו הסכמה על העלאת המודעות ושיתוף פעולה בין כוכבי תקשורת, זה חשוב.

גלעד ארדן: אני ראיתי תכניות מחוץ-לארץ, ואולי יספרו לנו על מודלים, שיש להן רייטינג גבוה מאוד.

גלעד ארדן: אני יכול להזכיר גם את התכנית של חיים הכט שזכתה להתעניינות רבה.

גלעד ארדן: ראיתי בחוץ-לארץ אפילו שעשועונים בנושא בטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: השאלות בשעשועונים לא תמיד חייבות להיות "מי משחק ב'קטנטנות' את חוליה".

מיכאל מירו: התכנית של חיים הכט מומנה על-ידי המדינה.

גלעד ארדן: ואפילו הוכרה ל"קשת" כהפקת מקור.

מיכאל מירו: יש קומבינציות.

מיכאל מירו: אני אומר, בואו נשנס מותניים, נלך קדימה ונתחיל לזהות את הדברים האלה ולהתקדם.

מיכאל מירו: אני מאמין שבצורה כזאת נצליח להעלות את הנושא הזה על סדר היום.

גלעד ארדן: מר נוימן, אני חייב להעיר הערה לערוץ 10 ומבקש שתעביר את זה הלאה.

גלעד ארדן: בתכנית של עמנואל רוזן, "זה הזמן", הוא מצא לנכון להכניס ל"מצעד האיוולת" בדיוק את הנושא שאנחנו דנים בו היום, התלונה שהוגשה על-ידי משרד התחבורה נגד הכוכב של "המופע של סטיב", את הטיפול של משרד התחבורה בזה שהכוכב מהווה דוגמה לנסיעה ללא חגורת בטיחות.

גלעד ארדן: עמנואל רוזן סבור שיש לנו הרבה דברים חשובים יותר מלהתעסק בשטות כזאת.

גלעד ארדן: אני לא אקרא פה את הדברים שהוא אמר אבל הייתי מבקש להעביר את המסר למנהלי הערוץ.

עמוס נוימן: גם בתכנית הזאת עצמה יש דברים שיכולים לשמש לך משקל נגד לטיעון הזה.

גלעד ארדן: זאת דוגמה שמצאתי, ולדעתי זאת התכנית עם הרייטינג הכי גבוה אצלכם, אז חבל.

שי גלעד: אני יושב-ראש ועדת בתי-משפט לתעבורה בלשכת עורכי-הדין, אולי היחידי, פרט לד"ר בקר, שהוא לא מהתקשורת.

שי גלעד: מאחר שאני לא באתי מתחום התקשורת, אני האזנתי קצת מהצד לדברים שנאמרו כאן.

שי גלעד: אני חייב להאיר את הפן המשפטי של העניין.

שי גלעד: יש לנו את חוק המאבק בתאונות דרכים שמכוחו קמה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: אפילו ראש הממשלה לא מקיים אותו.

גלעד ארדן: הוא צריך לבוא ולדווח לכנסת שלוש פעמים בשנה אך הוא לא עושה את זה.

גלעד ארדן: שלחתי לו מכתב בעניין הזה, ועוד מעט אשלח מכתב יותר דרסטי.

שי גלעד: אז אולי גם תגיש תלונה ואז רשויות החוק יצטרכו לטפל בעניין.

שי גלעד: אבל בינתיים אנחנו חיים ונושמים מכוח אותו חוק, בין אם הוא מקוּיָם ובין אם לאו.

שי גלעד: יש לנו רשות לאומית לבטיחות בדרכים שמוקצבים לה סכומי כסף לא מבוטלים והיא זאת שצריכה לדחוף את התקשורת.

שי גלעד: היא צריכה בעצם להשתמש בטוב בכל אותם ערוצים כדי להעביר את המסר.

שי גלעד: למה שלא נתחיל בהם?

גלעד ארדן: על מה מבוסס הידע שלך?

גלעד ארדן: האם בדקת את תקציב הרשות, איך הוא מנוצל, לאן הוא הולך?

גלעד ארדן: איך אתה יודע?

שי גלעד: כאזרח שצופה בטלוויזיה ושומע את תשדירי הרדיו, ושומע את המסרים שמועברים, קודם כול לדעתי הם ממוקדים מאוד בדברים מאוד ספציפיים.

שי גלעד: תקנות התעבורה מונות כ-580 תקנות, פקודת התעבורה מונה 70 סעיפים, ובסך הכול כ-650 הוראות חוק שמי שעובר עליהן, או לפחות על רובן, עלול לגרום לתאונת דרכים.

שי גלעד: ומה שאני שומע בתקשורת זה רק מסרים על חגורות בטיחות.

שי גלעד: כבר שנים אנחנו רואים את התשדירים על חגורות בטיחות מקדימה ומאחור.

שי גלעד: כאילו שברגע שכולם יהיו חגורים נפתור את כל הבעיה.

רמי נבון: אתה שומע את זה בדיוק 35 ימים.

שי גלעד: אדוני היושב-ראש, אני מציע שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים תפזר את המסרים שלה, אולי הם יקבלו ייעוץ מאנשי מקצוע על מה באמת צריך לשים את הדגש.

שי גלעד: כניסה לצומת באור אדום היא הרת אסון, אמנם רק קנס של 1,000 שקל ולא יותר אבל התוצאה היא הרסנית.

שי גלעד: בואו תתחילו עם זה.

שי גלעד: אולי הציבור חושב שלהיכנס לצומת באור כתום או בתחילת האור האדום זה מותר, זה בסדר, שהוא יצליח לעבור את הצומת בלי שום בעיה.

שי גלעד: צריך להעביר את המסרים האלה.

אהובה שפיגלמן: כמו שאמרת, יש 600 תקנות.

אהובה שפיגלמן: המסרים הבטיחותיים הם מורכבים מאוד.

אהובה שפיגלמן: כשהרשות מוציאה תשדירים בתשלום, נושא אחד שמטופל באופן רציני עולה לה היום 9 מיליון שקלים.

אהובה שפיגלמן: יש לנו בין 15-20 מיליון שקל להסברה של כל הנושאים.

אהובה שפיגלמן: להזמין קמפיין על פרט קטן כמו חגורות בטיחות – קמפיין ה"מקליקים" – עולה 9 מיליון שקל.

אהובה שפיגלמן: תאר לעצמך להעביר מסר על התנהגות של הולך רגל על-יד מעבר חצייה והתנהגות של נהג על-יד מעבר חצייה.

אהובה שפיגלמן: להעביר מסר כל-כך מסובך יעלה לרשות 10 מיליון שקלים, אם אנחנו משלמים עבור זמן אוויר.

אהובה שפיגלמן: לכן אין תחליף לעבודה מסודרת ולהתגייסות מרצון של אמצעי התקשורת לטפל בנושאים המורכבים של הבטיחות בדרכים.

יואל פלרמן: בעניין התייחסות התקשורת והתנהגות ניצב במשטרה: זה למשל דוגמה לטיפול לא נכון של התקשורת בבעיה שנובעת מכך שפשוט התקנה כתובה לא נכון ורישיונות הרכב כתובים לא נכון.

יואל פלרמן: זה דוגמה לעבירה לכאורה על החוק שאינה באמת עבירה על החוק.

גלעד ארדן: אני מבקש לשמוע את נציגי הזכיינים.

גלעד ארדן: אני מבקש שתתייחסו לשאלה האם יש אצלכם איזה מנגנון בקרה על תכניות ועל פרסומות, ושתספרו לנו על יוזמות עתידיות.

בני בק: אני משנה למנכ"ל טלעד, מייצג את מר עוזי פלד, שהתנצל שלא יכול היה להשתתף היום בדיון.

בני בק: אני אתחיל קודם כול במה שאנחנו עושים לאורך כל השנה בשנים האחרונות.

בני בק: כל שנה אנחנו מעלים קמפיין שאומר: "נוער ינהג אחרת".

בני בק: זה קמפיין שעולה במסגרת תשדירי שירות שלנו.

בני בק: בפינות השונות ב"קפה טלעד" כל מי שמבקש להגיע ולהתראיין, אנחנו תמיד פתוחים, ונהיה פתוחים גם בעתיד.

גלעד ארדן: כמה דקות שידור הקמפיין הזה?

בני בק: זה במסגרת המחויבויות שלנו בערוץ השני.

בני בק: אלה תשדירי שירות ארוכים למדי.

גלעד ארדן: מי היא הנציגה של הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו כאן?

קריאה: היא יצאה לרגע.

גלעד ארדן: היא לא אמרה לי עדיין מה המחויבויות שלכם, ואם הרשות השנייה בודקת את זה בכלל.

בני בק: תשדירי השירות האלה הם במסגרת שידורי חינם.

בני בק: במסגרת "קפה טלעד" בבוקר מוזמנים נציגים של המשטרה והם מגיעים לדבר על כל נושא, כולל הזהירות בדרכים.

בני בק: הם מוזמנים גם היום להגיע כדי לפרוס את הבעיה ככל היותר.

בני בק: גם ב"נקודת מפגש", תכנית שעסקה במפגשים בין נוער ערבי ונוער יהודי, היו דיונים בנושאים האלה בצורה נרחבת מאוד.

בני בק: עשינו דרמה שנקראה "תסתכל לי בעיניים", שעסקה במפגש בין קרובי הרוג לבין נהג שגרם לתאונה, שגם זכתה לתהודה קשה למדי.

בני בק: ב"זמן השלישי", שהיא תכנית למבוגרים, עשינו פינות שעוסקות בזה.

בני בק: זה תכנית שעוסקת בגיל המבוגר יותר, בהנחיות למבוגרים איך לחצות כביש, איך להתנהג.

בני בק: עוסקים בנושא הזה מדי תכנית, בכל פעם.

בני בק: ב"עובדה" לאורך השנים היו פינות או תכניות ואילנה דיין עסקה גם בנושא הזה.

גלעד ארדן: מה קיים היום?

גלעד ארדן: מה הבקרה?

גלעד ארדן: ומה התכניות לעתיד?

בני בק: לגבי הבקרה: בעצם מנהלי תכניות צופים בכל תכנית.

בני בק: הנושא הזה הוא חשוב ביותר.

בני בק: הם מתייחסים לאספקטים השונים של מניעת שידורים אשר גורמים לעבירות תנועה למשל.

בני בק: כל נושא נסקר.

בני בק: ב"טלעד" אנחנו מקפידים מאוד על השרשת לשון החוק, על נהיגה כמו שצריך, ולא נותנים לשום נושא לעלות לאוויר אם הוא עלול לגרום לעבירת תנועה בדרך כלשהי.

גלעד ארדן: האם למנהלי התכניות, לעורכים, נעשתה פעם איזה הדרכה מאורגנת או סדנה בתחום הזה?

בני בק: לאו דווקא רק בנושא הזה כי ישנם נושאים רחבים מאוד שצריך להסתכל עליהם.

גלעד ארדן: ללא ספק יש המון נושאים, אבל אנחנו מדברים על הנושא הזה, שגובה מאיתנו הכי הרבה קורבנות, יותר מכל נושא אחר.

גלעד ארדן: אני מעלה את זה כנושא למחשבה אצלכם.

בני בק: אני אעביר את הבקשה שלך הלאה.

בני בק: יש הנחיות בהרבה מאוד נושאים, כולל הנושא של איך לנהוג ואיך להתנהג עם בני אדם ואיך לא לזרוק אוכל או כל נושא אחר שצריך לבקר אותו.

גלעד ארדן: הכול פנטסטי, יש המון נושאים, אבל גם אם יהיה מלוכלך וכדומה – לא ימותו, ומתאונות דרכים מתים הכי הרבה.

גלעד ארדן: לכן הכנסת הקימה ועדה מיוחדת, ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים.

גלעד ארדן: אין כאן ועדת לכלוך אך יש ועדה בנושא תאונות הדרכים.

בני בק: במסגרת שני ימי שידור, ב"קפה טלעד", בתכניות שונות, בכל המקומות האלה יש התייחסות לנושאים הללו.

גלעד ארדן: אז אין בקרה מאורגנת על ההיבט של הבטיחות בדרכים.

בני בק: ישנה בקרה אבל היא לא תמיד נצפית.

גלעד ארדן: כיצד מתבטא היום העיסוק של "טלעד" בנושא הבטיחות בדרכים?

בני בק: בעיקר ב"קפה טלעד", בתכניות שמיועדות לקשישים, כמו "הזמן השלישי", בתכניות לנוער ערבי, ובשוטף בפינות השונות.

גלעד ארדן: זה לא נראה לי מצב מעודד כל-כך.

עמוס באר: ב"מסע עולמי" יש מדי פעם איזה חגורת בטיחות ...

בני בק: עכשיו אנחנו נקפיד על זה, נבדוק את זה.

גלעד ארדן: איפה משודר "איסוזו צ'לנג' "?

יורם מוקדי: בערוץ הספורט.

יורם מוקדי: זה גם דברים שלא כדאי לעשות בבית, לא צריך לקחת מזה דוגמה.

דני אורן: אני עורך ומפיק, שותף בחברת הפקות יחד עם חברת "מימד".

דני אורן: למי שלא יודע, חברת "מימד" – אולפנים, ניידות שידור, ערוצי שידור וכדומה.

דני אורן: אנחנו הסתכלנו קצת בעולם.

דני אורן: בעולם יש המון תכניות.

דני אורן: צר לי לתקן אתכם, כל מה שקרה כאן נורא טוב ויפה אבל אם אנחנו מדברים על שינוי דעת קהל ומעורבות, אנחנו מדברים על פריים-טיים בטלוויזיה, שם זה קורה.

דני אורן: אני גם חייב להגן פה על חיים הכט.

דני אורן: אולי התכנית שלו לא מקצועית אבל היא עושה את העבודה.

יואל פלרמן: תלוי איזה עבודה היא עושה.

דני אורן: היא עושה את העבודה וצריך להוריד את הכובע בפני "קשת" ובפני חיים הכט שעושים את העבודה.

דני אורן: אולי זה לא אקדמי אבל זה עושה עבודה.

דני אורן: אולי זה לא מאה אחוז אבל זה עושה עבודה.

יואל פלרמן: הדברים שנאמרו שם לא נכונים עובדתית.

גלעד ארדן: בואו לא ניכנס פה לדיון הזה.

גלעד ארדן: מר יואל פלרמן, עזוב לרגע את המקצועיות.

גלעד ארדן: העיסוק של ממשלת ישראל, המשאבים שהיא תקצה למלחמה בתאונות דרכים מושפעים מאוד מחיים הכט, אם הוא עוסק בזה בפריים-טיים או לא.

גלעד ארדן: אין מה לעשות, ככה זה עובד.

גלעד ארדן: בזה בלבד אפשר לראות את החשיבות של התכנית שלו.

גלעד ארדן: עזוב לרגע את המקצועיות.

דני אורן: בצרפת, לדוגמה, מדינה שהיתה מוכה בתאונות דרכים הלכו על מבצע כולל והורידו ב-18% את מספרן.

אהרון לפידות: 1,400 הרוגים פחות בשנה בצרפת.

דני אורן: מה שהם עשו שם כלל אכיפה קיצונית מאוד ביחד עם עידוד תכניות טלוויזיה בפריים-טיים.

דני אורן: אנחנו מפיקים היום, עם מימד, עבור "קשת" ספיישל שמיועד לפריים-טיים.

דני אורן: הוא מתבסס על שאלות טריוויה, כל כולן בתחום הנהיגה.

דני אורן: אנחנו עושים את זה בראש אחד עם משרד התחבורה, הכול יהיה מקצועי מאוד.

דני אורן: זה ספיישל אינטראקטיבי שבו ישתתף הקהל בבית והקהל באולפן.

דני אורן: נעשו דברים דומים בעולם, בהולנד, בבלגיה ובצרפת ושם זה זכה לאחוזי רייטינג מטורפים.

דני אורן: אני בטוח שגם בארץ זה יקרה כי הנושא הזה לא זר לקהל, השאלה היא רק איך מגישים לו את זה.

דני אורן: דוגמה נוספת, שיש דומות לה בעולם, אנחנו נמצאים בתהליכי הפקה של פינות בנות דקה שאמורות להיות משודרות בערוץ 1, "שישים שניות על ...", כל פינה כזאת היא עיצה בתחום הנהיגה: חגורות, אוויר בגלגלים וכדומה.

דני אורן: איזשהו כוכב תקשורת יוביל את זה וזה ישודר לפני החדשות ואחרי החדשות.

דני אורן: גולת הכותרת של שני הפרויקטים האלה היא הכסף.

דני אורן: הכסף לא מגיע מהמדינה והוא גם לא מגיע מגורמי השידור, למעט "קשת" שכן משתתפת.

דני אורן: הכסף הגדול מגיע מגורמים מסחריים שרוצים להיות מזוהים עם הדבר הזה ונותנים כסף בשביל החסות, בשביל המעורבות, בשביל הזיהוי שלהם עם הפרויקט הזה.

דני אורן: למה אני פונה אליך?

דני אורן: הפרויקט של "שישים שניות על ..." לא עולה לרשות השידור אף אגורה וכולם אוהבים את זה, ממנכ"ל רשות השידור ועד מנהל הטלוויזיה.

דני אורן: אבל זה נמצא אצל היועץ המשפטי (יניר).

דני אורן: אני חייב לציין, זה לא נמצא אצלו זמן רב, אני לא רוצה להאשים פה אף אחד.

דני אורן: כולם נורא בסדר, באמת.

דני אורן: אני לא אומר שזה תקוע כבר חודשים.

דני אורן: אני רק מקווה שזה ייצא משם מהר כדי שנוכל לעשות את זה כבר בחורף הקרוב.

מיכאל מירו: זה חלק מהתכניות שלנו.

גלעד ארדן: מה בוחנים משפטית בפינות האלה?

דני אורן: עד כמה שאני מבין, בוחנים את נושא תזוזת הכספים.

מיכאל מירו: אין שום בעיה.

מיכאל מירו: זה גוף ציבורי וצריך לראות איך הכול מתנהל, אם זה מתנהל כמו שצריך.

אהובה שפיגלמן: מבחינת החסויות.

דני אורן: פרויקט נוסף שאנחנו עובדים עליו בימים אלה מתבצע מול ערוץ 10, שאני גיליתי שם פתיחות מדהימה לנושא הזה.

דני אורן: גם הוא מיועד לפריים-טיים.

דני אורן: אני לא רוצה להרחיב עליו את הדיבור.

דני אורן: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת לדבר אחד.

דני אורן: "מימד" משקיעה משאבים רבים בתכניות האלה, באולפנים, בניידות שידור.

דני אורן: הנושא הזה הוא בדמנו, באמת, זה לא מליצה.

דני אורן: כשאני מדבר על כסף מסחרי, אני גם אומר בזה שחשוב שהרגולציה תהיה גמישה.

דני אורן: אני יודע שעכשיו כולם יתחילו לחייך: אה, זה מה שהוא בעצם רצה, הקלות.

דני אורן: אבל בלי איזה גמישות ברגולציה – ואני מדבר על פרסומת סמויה – הגופים המסחריים שאמורים לממן את הפרויקטים האלה לא ירוצו לזה.

דני אורן: צריך לקחת את זה לתשומת הלב.

דני אורן: אגב, אני מזמין את "אור ירוק" להשתתף באחד הפרויקטים.

הדס פלד: "רשת" תעלה בחודשים הקרובים תכנית שבועית בפריים-טיים שתעסוק במניעת תאונות דרכים.

הדס פלד: הז'נר והמנחה ידועים, עוד מעט יעשה לזה פיילוט, אבל מטעמים של סודות מקצועיים אנחנו לא נחשוף אותם בשלב הזה.

גלעד ארדן: אני מקווה שאחרי הישיבה הזאת ישארו גם תכניות רגילות במדינת ישראל.

הדס פלד: יושבים פה מתחרים ולכן אני לא רוצה להיכנס לפרטים אבל יש בקנה כוונה להעלות תכנית כזאת.

הדס פלד: גם פנינו לפני חודשיים לעשות את זה בשיתוף עם הרשות לבטיחות בדרכים.

הדס פלד: בגלל שיקולי תחרות אני לא אכנס לפרטים.

הדס פלד: אני גם לא רוצה לספר על העבר.

גלעד ארדן: עוד כמה זמן זה אמור לעלות לשידור?

הדס פלד: אנחנו מתכוונים להעלות את זה לשידור, כמובן אם הפיילוט יצליח, אחרי חודש מרס.

גלעד ארדן: כיום קיים אצלכם משהו בנושא הזה, חוץ מ"סטיב"?

הדס פלד: אני רוצה להגיד מילה על "סטיב".

הדס פלד: קודם כול, "רשת" ידועה כזכיין שחורת על דגלו ערכים, ובין היתר הערך של מניעת תאונות דרכים.

הדס פלד: לא הבאתי כאן רשימה של דברים ששידרנו בעבר אבל אני חושבת שגם המנחים שלנו וגם סוג התכניות שלנו מדברים בעד עצמם.

הדס פלד: מה שהיה עם "סטיב" – גם לא צריך לצאת מפרופורציות.

הדס פלד: היה מה שהיה.

הדס פלד: זה לא תכנית שהצילום שלה לא היה בשליטתנו ולכן ברגע שהבעיה הוצפה, תיקנו את זה.

גלעד ארדן: 60% מההפקות אמורות להיות שלא בשליטתכם, אם אני זוכר נכון את החוק שעבר פה.

הדס פלד: זה משהו אחר.

הדס פלד: זה לא דרמה, שיש מפיק מטעמך שנמצא בכל שלבי ההפקה.

הדס פלד: צילמו פה Reality, ואנחנו תיקנו את זה.

הדס פלד: מי שראה את השידור אתמול בערב, הוא היה למעשה תשדיר שירות לחגירת חגורות בטיחות.

הדס פלד: גם האופן שבו החגורה היתה, גם משך הזמן שהחגורה היתה, גם העובדה שנהג המונית הדגיש את זה.

הדס פלד: אני חושבת שזה תרם ועשה הרבה.

הדס פלד: בואו נראה מה בכל זאת "סטיב" עשה, ואני חושבת שהוא עשה אתמול בשעת פריים-טיים הרבה מאוד.

הדס פלד: לגבי פרסומות, יש אצלנו מנגנון שתפקידו לאשר פרסומות.

הדס פלד: כמו שאנחנו יודעים, יש מגבלות רבות על פרסומות.

הדס פלד: בין היתר, פרסומת אמורה לעמוד בכללים של בטיחות, ובמסגרת הבטיחות כל אותם כללים של מניעת תאונות דרכים.

הדס פלד: פרסומת שלא עומדת בכללים האלה, נפסלת אצלנו במסגרת אותה מחלקה שעוסקת באישור פרסומות בצפייה מוקדמת.

הדס פלד: מחזירים לתיקונים ומעלים רק פרסומת שעומדת בכללים.

הדס פלד: כמו לגבי כל שאלה משפטית, במקרה של ספק הם פונים למחלקה המשפטית לבדוק אם התקנה אומרת כך או אומרת אחרת, אבל יש מנגנון שעוסק בזה.

הדס פלד: כמובן שגם בתכניות יש בקרה.

הדס פלד: אנחנו צופים בכל תכנית.

הדס פלד: בתכניות Reality לפעמים קורה מה שקורה אבל זה לא משהו שצריך להעיד על הכלל, להיפך.

גלעד ארדן: אבל כרגע אין שום תכנית שעוסקת במניעת תאונות דרכים?

הדס פלד: יש תכנית בקנה.

גלעד ארדן: זה יכול להיות גם פינה בתכנית בוקר או באלף ואחת צורות אחרות.

גלעד ארדן: העובדה היא שאין לכם כרגע שום דבר שעוסק בתאונות דרכים.

דני אורן: אבל יש להם תכנית בעבודה, שאני נורא מצטער שהם עושים אותה כי אני רציתי לעשות אותה.

עומרי בץ: אני רוצה להביא לך קצת מספרים על התכנית "רישיון להרוג", בעקבות דבריו של מר פלרמן.

עומרי בץ: אני רוצה להזכיר ש"קשת" שידרה את זה בפריים-טיים ועבדה הרבה על ההפקה, גם אם רוב הכסף הגיע מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

עומרי בץ: "קשת" השקיעה הרבה מאוד מאמצים בהכנת הסדרה הזאת.

עומרי בץ: קצת מספרים, כדי לסבר את האוזן, בפרק הראשון כבר הגענו לרייטינג של 28%, שזה רייטינג גבוה מאוד שאנחנו לא רגילים אליו.

עומרי בץ: צפו בסרט בממוצע 658,000 אנשים.

עומרי בץ: אני מדבר רק על הפרק הראשון כי אלה הנתונים שיש לי אבל אתם יודעים שהיו עוד שני פרקים.

עומרי בץ: בקשר לפן המקצועי, שמר פלרמן חולק עליו, אנחנו שיתפנו פעולה בצורה מלאה עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

עומרי בץ: זה לא איזה גחמות פרטיות של "קשת", וכמובן שהכול נעשה מתוך כוונה טובה, ולדעתי גם נעשה בצורה מקצועית ומושלמת.

עומרי בץ: אם אנשי מקצוע רוצים לחלוק, בבקשה.

עומרי בץ: "קשת" גם העמידה פלטפורמה באתרי האינטרנט שלה ובטלפונים כדי לאסוף תגובות של הצופים.

עומרי בץ: בשבועיים שאחרי הקרנת הפרק הראשון פנו דרך אתר האינטרנט של "קשת" 5,000 צופים שרצו להשתתף בצורה אקטיבית במניעת תאונות הדרכים, על-ידי הרכבת מצלמה על הרכב או דברים דומים.

עומרי בץ: 12,000 גולשים נכנסו לאתר ודיווחו על מפגעים בדרכים.

עומרי בץ: כל התלונות האלה, אגב, הועברו למשטרת התנועה, אף שאני שמעתי רחשים שהן לאו דווקא טופלו.

עומרי בץ: דרך אגב, לשים סרט תעודה כזה על תאונות דרכים בפריים-טיים, גם זה היה מעשה שהוא כביכול אמיץ מצד חברה שהיא חברה מסחרית ושמטרתה לעשות כסף.

עומרי בץ: אנחנו מתכוונים להעלות פרק רביעי נוסף של התכנית "רישיון להרוג".

עומרי בץ: כרגע הוא בשיפוץ ובתהליכי עשייה.

עומרי בץ: הוא ישודר בעונת החורף הקרובה.

עומרי בץ: פנו אלינו כבר מחברת היי-טק, חבורה של טייסים שיש להם איזה פטנט לשים מצלמות על רכב והם מוכנים להשקיע בזה כסף, ויראו את התוצאות האלה.

עומרי בץ: גם דודו טופז, אני יודע לפחות על קמפיין שהיה צריך לצאת לפועל, אף שנדמה לי שבסוף הוא לא יצא אל הפועל.

אהובה שפיגלמן: זה יצא, עם סיסמאות שילדים כתבו.

אהובה שפיגלמן: הגיעו עשרות אלפי סיסמאות שילדים הציעו.

עומרי בץ: דודו טופז, שהזכירו כאן את שמו ותהו אם הוא כן מתגייס או לא מתגייס, התגייס וקרא לילדים להמציא סיסמאות וחולקו פרסים.

עומרי בץ: וכמובן שאני לא צריך להזכיר לכם את הרייטינג של דודו טופז, שזה מתכניות הפריים-טיים הטובות והמובילות במדינה, וגם שם אפשר היה לראות את זה.

עומרי בץ: מעבר לה, לפני פסח שמענו שיש עלייה חמורה בתאונות דרכים.

עומרי בץ: חיים הכט יצא ועשה פילרים שבהם הוא תפס נהגים בלי חגורות בטיחות.

גלעד ארדן: חילקנו את הצל"שים.

עומרי בץ: אני מזכיר גם את מה שמר דני אורן סיפר, שעומד לצאת שעשועון אינטראקטיבי בתחום הבטיחות בדרכים.

גלעד ארדן: אני רוצה להעלות שוב את שאלת הבקרה.

גלעד ארדן: אני חושב שצריך לעשות איזה סוג של הדרכה מקצועית לעורכים ולמנהלי התכניות כדי שתהיה להם מודעות, מה לחפש כשהם בודקים פרסומות ותכניות.

גלעד ארדן: בסיכום הדיון אנחנו נפנה לכל בעלי כלי התקשורת והמנכ"לים ונשאל את עמדתם בנושא הבקרה.

גלעד ארדן: אני כבר אומר מראש את הסיכום.

גלעד ארדן: אני חושב שחקיקה, או רגולציה בכלל, זה אמצעי אחרון שצריך להגיע אליו.

גלעד ארדן: אני חושב שבסך הכול כולנו פה חושבים אותו דבר על חשיבות הנושא.

גלעד ארדן: אבל אני כן רוצה לראות מכם איזה היענות לבקרה בנושא הזה.

גלעד ארדן: יכול להיות שעכשיו הם שמו לב למסר הסמוי שעבר דרך "סטיב" אבל יכול להיות שהיו עוד אלף מסרים שלא שמנו לב אליהם, ואם עכשיו נתחיל לחפש כן נמצא אותם, ואני לא רוצה בכלל להגיע למצב הזה.

עומרי בץ: אגיד עוד משפט אחד בעניין הרגולציה.

עומרי בץ: כשקובעים רגולציה יש איזה נטייה לעמוד ברגולציה ולא יותר.

עומרי בץ: אני חושב שדווקא כשלא קובעים את הכללים אפשר להרוויח יותר.

עומרי בץ: אפשר לראות את הנתונים ש"קשת" הביאה על התכנית של חיים הכט ויש עוד אלפי תכניות שבהן היתה התייחסות לזהירות בדרכים, דקה פה ו-5 דקות שם, הנושא הזה נכנס בהרבה מאוד תכניות.

עומרי בץ: הרגולציה דווקא יכולה לעשות את ההיפך ועלינו לזכור את זה אם נגיע לשלב כזה.

אליהו ריכטר: אני מצטער שהצטרכתי לצאת באמצע הדיון.

אליהו ריכטר: אני מבית-ספר לרפואה בהדסה ירושלים, ראש היחידה למניעת נפגעים.

אליהו ריכטר: יש המון מחקרים שמראים שיש מעט מאוד השפעה של חינוך, תקשורת המונים וכדומה על התנהגות.

גלעד ארדן: אתה יכול להעביר לנו מחקר כזה?

אליהו ריכטר: כן.

רמי נבון: מחקר מהארץ או מהעולם?

אליהו ריכטר: מהעולם וגם מהארץ.

אהובה שפיגלמן: אני חושבת שקשה להוכיח את הקשר.

אליהו ריכטר: בתחום הזה יש כן חשיבות אדירה לחקיקה, והערך החינוכי של חקיקה הוא אדיר.

גלעד ארדן: אתה לא מתכוון בהכרח לחקיקה שתחייב כלי תקשורת לעסוק בתחום או לא להוות דוגמה שלילית.

גלעד ארדן: אתה מדבר על חקיקה עונשית על עבירות תעבורה.

גלעד ארדן: זה לא נושא הדיון.

אליהו ריכטר: דבר שני, צר לי לומר אבל יש לנו בעיה אדירה עם בורות, חוסר ידע, והשפעה של אינטרסים מסוימים על תוכן המסר באופן שגורם לסילוף המסר ואפילו למסרים מטעים.

אליהו ריכטר: אני אתן לך דוגמה קלסית, קצת עצובה.

אליהו ריכטר: לפני שבוע שוחחתי עם רקטור האוניברסיטה העברית ודיברנו על נושא שאני עוסק בו הרבה מאוד: מהירות הורגת.

אליהו ריכטר: הוא אמר: אבל מה עם גרמניה?

אליהו ריכטר: יש שם מצב טוב למרות שאין שם מגבלות על מהירות.

אליהו ריכטר: נאלצתי לשלוח לו המון חומר להראות שהמצב בגרמניה גרוע פי שניים מהמצב באנגליה למשל ושהסיפור בגרמניה הוא הרבה יותר מסובך.

אליהו ריכטר: יש הרבה רכילות, חוסר ידע ואי-דיוקים לגבי מה עובד ומה לא עובד במניעת קטל בדרכים.

אליהו ריכטר: צר לי לומר שהתקשורת, ואלה שמזינים את התקשורת, משחקים תפקיד גדול מאוד בזה, ואנחנו לא מצליחים להגיע לאנשי תקשורת ולנסות להסביר להם את עובדות החיים.

אליהו ריכטר: היום הם יותר חלק מהבעיה מאשר הפתרון.

גלעד ארדן: אם יש לך מחקר כזה, אני אשמח לראות אותו.

גלעד ארדן: כרגע זה נראה לי לא כל-כך סביר.

רמי נבון: האם יש מחקרים כאלה שנעשו בארץ?

עמוס נוימן: ערוץ 10 מאמין שיש שלושה מישורים שבהם אנחנו יכולים לתרום לעניין הזה.

עמוס נוימן: הראשון, באופן ישיר על-ידי שידור תשדירים מכל הסוגים שעוסקים במניעת תאונות דרכים.

עמוס נוימן: בעניין הזה אנחנו פתוחים לכל גוף, לכל עמותה, לכל מי שרוצה, שרק ישלח חומר.

עמוס נוימן: בסך הכול זה זמן אוויר.

עמוס נוימן: אנחנו גם עושים את זה במהלך השנתיים בהן אנחנו פועלים.

עמוס נוימן: השני, שילוב של מסרים כאלה בתכניות.

עמוס נוימן: מר דני אורן דיבר על משהו שאנחנו נעבוד עליו בהקשר הזה.

גלעד ארדן: עד היום לא שידרתם תכנית בנושא מניעת תאונות דרכים.

עמוס נוימן: לא היתה תכנית ייעודית בנושא הזה אך כן שידרנו פינות.

עמוס נוימן: שידרנו תכנית שנקראה "G10" שבתוכה היתה פינה שהתייחסה לנהיגה בטיחותית בשטח.

עמוס נוימן: אנחנו מתעסקים באופן קבוע בדיווחים על תנועה ועל מפגעי בטיחות בכבישים בתכניות הבוקר.

עמוס נוימן: אנחנו עושים את זה כל הזמן.

עמוס נוימן: השלישי, טיפול בנושא הזה מתוך עין ביקורתית במהדורות החדשות ובתכניות תחקיר.

עמוס נוימן: אותו עמנואל רוזן שהזכרת קודם עשה גם אייטם שביקר את כל נושא התימרור והשילוט של מע"צ ושל המועצות המקומיות, כששמים לפעמים תמרורים סותרים.

עמוס נוימן: המהדורות שלנו, שהן ארוכות יותר מהמהדורות בערוצים האחרים, יש בהן מספיק זמן והן נותנות יריעה רחבה יותר של טיפול דרך סיפורים אנושיים על נפגעי תאונות דרכים, ובחינה בעין ביקורתית מחדלים של תשתיות.

עמוס נוימן: אני חושב שתסכימו אתי שיש כאן נושא הרבה יותר משמעותי מאשר עבירות מהירות.

גלעד ארדן: חלק מהבעיה זה נקודת המבט, כאילו צריך הרבה יותר זמן בחדשות כדי להתעסק בנושא, כשזה הנושא שגובה הכי הרבה קורבנות.

עמוס נוימן: השורה התחתונה היא שאנחנו חושבים שהתייחסות ביקורתית לעניין הזה יכולה להועיל בשני הצדדים, גם בצד של המשתמש וגם בצד של - - -.

גלעד ארדן: מה הצפי שלך לגבי התכנית שאמורה לעלות אצלכם לשידור?

עמוס נוימן: היא תעלה לשידור בתוך 4-6 חודשים.

לילך רחמני: אני מפיקה של תכניות ילדים בטלוויזיה החינוכית.

לילך רחמני: בשנים האחרונות עבדתי מול ד"ר רחל רותם ממשרד החינוך, התרבות והספורט והפקנו את "אדום ירוק", 13 קליפים שמעבירים לילדים בגילאי 7-10 בדרך שאנחנו חושבים שהיא קומוניקטיבית, דרך מוזיקת ראפ, כל מיני סוגיות של בטיחות בדרכים.

לילך רחמני: הליווי המקצועי היה צמוד מאוד והקליפים האלה מהווים עכשיו בסיס לתכנית לימודים שתיכנס לבתי-הספר.

גלעד ארדן: זה קליפים עם דמויות קבועות, דמויות שהילדים יכולים להזדהות איתן?

לילך רחמני: זה האדום והירוק מהרמזור שיוצאים מהרמזור.

גלעד ארדן: אני רוצה להציג לך ולד"ר רחל רותם את מה שהראו לי מדיימלר-בנץ.

גלעד ארדן: אני חושב שאולי תמצאו בזה עניין ואולי נוכל לקדם את זה ביחד.

גלעד ארדן: זה משהו קצת מתקדם יותר מהאדום והירוק של הרמזור.

לילך רחמני: זה תלוי בגילאים.

לילך רחמני: אני עורכת בשנים האחרונות את התכנית "בחדר של חני", שהיא תכנית יומית בטלוויזיה החינוכית.

לילך רחמני: אני קוראת לכל הגופים, גם "בטרם" שעובדים איתנו למשל בנושא הכנסת בוסטרים ומודעות, וגם משרד החינוך, וגם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, כדאי להשתמש כמה שיותר במסך של הטלוויזיה החינוכית, כל זמן שהטלוויזיה החינוכית תישאר, וזה תלוי בכם.

לילך רחמני: ניתן להשתמש בנו להעביר מסר לילדים, וכמובן להעביר תקציבים ככל האפשר.

לילך רחמני: אני מאמינה שכן אפשר על-ידי חינוך להעביר מסרים בצורה ברורה.

רחל רותם: עשינו גם תכניות בערבית בנושאים הללו עם הטלוויזיה החינוכית.

לילך רחמני: גם דיבבנו חלק מהדברים לערבית וגם עשינו תכניות אחרות של הטלוויזיה החינוכית בשיתוף פעולה עם משרד החינוך והתרבות.

גלעד ארדן: אתם מוכרים חסויות, נכון?

לילך רחמני: זה לא קשור למכירת חסויות.

לילך רחמני: אם יסגרו את הטלוויזיה החינוכית אז בעצם סוגרים את המסך הזה, אבל אנחנו גם מקבלים בנוסף לתקציב שלנו, שהוא לא גבוה, עזרה מכל מיני גופים.

לילך רחמני: בזמנו קיבלנו עזרה ממשרד החינוך להפקה הספציפית הזאת של בטיחות בדרכים.

אורנה קליין: אני מנכ"ל "מתונה".

אורנה קליין: ד"ר אליהו ריכטר הוא אחד מהיועצים המקצועיים של "מתונה" ואנחנו עובדים אתו בשיתוף פעולה.

אורנה קליין: אנחנו כעמותה נמצאים לצערנו מן הצד השני של התמונה כי ללא כסף אנחנו לא יכולים לקנות דקות שידור או שניות שידור ועלינו לפנות לתקשורת כדי לנסות לקבל זמן שידור ולהסביר פתרונות שלדעתנו הם יעילים מאוד ומקצועיים ושנובעים מתוך התייעצויות שונות.

אורנה קליין: אני רוצה לתת כדוגמה את ערוץ 1 בטלוויזיה.

אורנה קליין: פניתי למפיקה, גברת טובה ביאלה, שעשתה את התכנית המפורסמת על ויקטוריה באוסטרליה, שהיא מכורה לנושא בטיחות בדרכים, אוהבת את הנושא ופעילה בו מאוד.

אורנה קליין: היא אמרה לי: תשמעי, זה לא עובד בערוץ הראשון, הם לא מעוניינים להתעסק בשום דבר שקשור לבטיחות בדרכים, נקודה.

אורנה קליין: כל אחד יכול להגיד שהוא עושה כך או אחרת, שירי הלל לכל מיני גורמים שבאמת עושים פחות או יותר אבל בעצם הם לא רוצים להתעסק בזה.

אורנה קליין: ולמה?

אורנה קליין: זה לא סקסי, זה לא מוכר רייטינג וכולי.

אורנה קליין: אף אחד לא מוכן לתת זמן שידור להצגת פתרונות.

אורנה קליין: הם רוצים להראות את האמא השכולה, את הדמעות והכאב, את ההתעסקות סביב החלק "הסקסי" הזה אבל בעצם בתכלס אף אחד לא מתעסק עם פתרונות כמו שצריך.

אורנה קליין: מדברים על תכניות, אבל למה לא להכניס את זה לחדשות?

אורנה קליין: אם יש לנו איזה פרויקט מצוין, אני צריכה לחזר אחרי אנשים שיבואו ויקשיבו, שיחזירו לי שיחת טלפון?

אורנה קליין: אני שולחת מכתבים לערוץ 10 לאנשים ספציפיים, לערוץ השני, לערוץ הראשון ואפילו לא טורחים לשמוע.

אורנה קליין: אני מנסה להגיד שכל אחד יכול לתת את הדוגמאות שלו אבל אנשים לא רוצים לשמוע.

אורנה קליין: הם מתעסקים ברכילות, מתעסקים בדם ובכאב אבל לא מתעסקים בנושא הבטיחות בדרכים בתכלס.

גלעד ארדן: סליחה, גברת סיגל ביטון, את מהרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו?

גלעד ארדן: שאלתי כמה שאלות כאשר לא היית פה.

גלעד ארדן: הייתי שמח אם תישארי לסיכום כי אני רוצה לבקש מכם משהו.

משה בקר: למזלנו אנחנו נמצאים במצב שמדינת ישראל נפתחה מבחינת התקשורת ויש הרבה ערוצים.

משה בקר: התכנית של חיים הכט הוכיחה שאם משהו נעשה בצורה נכונה – אני עוד לא מדבר אם המסרים היו נכונים, אני מדבר בצורה נכונה מבחינה טלוויזיונית – אז הרייטינג שלו הוא יוצא מגדר הרגיל, כ-28% שזה פנטסטי.

משה בקר: זה אומר שמה שיש לנו כאן הוא כלי חזק מאוד.

משה בקר: אנחנו הוצאנו את הענק מתוך הבקבוק.

משה בקר: השאלה היא האם אנחנו נותנים לו משאלות או הנחיות נכונות כדי לקדם את העניין.

משה בקר: מהבחינה הזאת צדק מר יואל פלרמן מפני שהבעיה הגדולה היא שלא מספיק שאחרי הישיבה הזאת, בין בעקבות חקיקה ובין מרצון טוב, תבוא התקשורת ותאמר:

משה בקר: אנחנו מרימים את הכפפה הזאת שנקראת יותר בטיחות בדרכים בתקשורת וניתן יותר בכל מיני דרכים, כך או אחרת.

משה בקר: אבל אם על המסרים שיועברו אין בקרה מקצועית – בדיוק כמו שאתה מבקש בקרה האם השחקן מופיע עם חגורת בטיחות או לא מופיע חגור בה – זה לא מספיק.

משה בקר: יש הרבה מאוד תכנים.

משה בקר: דיברו על העניין של פרחי בר, וזה מסר אחד, אנחנו מדברים פה על אלף מסרים שונים שבהם מעוררים מודעות ומפתחים ידע וצריכים להרחיב את המעורבות של הציבור בנושא הזה.

משה בקר: לכן מוכרחה להיות בקרה מקצועית.

עמוס באר: אתה איש המקצוע היחיד במדינה.

משה בקר: אני הייתי היועץ של התכנית של חיים הכט ואחרי שתי תכניות אמרתי לו: כוונתך רצויה, הרייטינג רצוי אבל התוצאה הסופית לא רצויה.

משה בקר: ואז הוא אמר לי: "אתה מוכן להגיד לי את זה on camera?

משה בקר: אני ככתב אובייקטיבי מוכן בתכנית השלישית להכניס קטע שבו אתה אומר את הדברים האלה ותסביר לי מה היו הבעיות, למה התכניות האלה נכשלו מבחינת היכולת לחנך את הציבור".

משה בקר: התכנית הזאת למעשה היתה מראה, הראו בה כל מיני דברים מכוערים.

משה בקר: אבל ההר שם הוליד עכבר.

משה בקר: הוא ראיין אותי על-יד הטייסים שהציעו לשים מצלמות, ואמרתי לו את הדברים on camera.

משה בקר: ואחר-כך הוא אמר לי: "משה, אני מצטער, לא הצליחו להכניס את זה.

משה בקר: " אם נפח הפעילות בנושא הזה יגדל, אני מאמין שההשפעה של הישיבה הזאת תהיה מתוך כך שתהיה מחויבות גדולה יותר להכניס את הנושא הזה בכל מיני דרכים.

משה בקר: צריך לעשות מה שאני עשיתי בגלי-צה"ל כשגלגל"ץ עוד היה גלגלי-צה"ל.

משה בקר: שפירא היה אז מפקד התחנה והוא כינס את כל הכתבים ואני נתתי להם שלוש הרצאות, השתלמות מקצועיות על הדגשים, הבעיות והמסרים הבטיחותיים שצריך להעביר.

משה בקר: הדבר השני, אני רוצה להעיר הערה חשובה מאוד שאין לה ביטוי בתקשורת במדינת ישראל.

משה בקר: בעולם נכנס עניין של פריצה בזמן אמת אל תוך הרדיו שלך במוקדים אזוריים בזמן אמיתי, כשיש בעיות מסוימות שקשורות בחשיכה, בגשם, בערפל, בתאונת דרכים, בבור, בעבודות בכביש, בכל מיני דברים שיוצרים סיכון בטיחותי ברמה המקומית.

משה בקר: יש היום חלוקה של רדיו מקומי אבל צריכה להיות לו מערכת שידור שיכולה לפרוץ לכל התדרים.

משה בקר: כלומר, אתה נוסע ושומע מוסיקה או תכנית מסוימת ברדיו ופתאום מופיע מין פולס חשמלי ומודיעים לך: אם אתה נמצא בכביש מספר זה וזה בקילומטר זה וזה, דע לך שבצומת הזאת היתה תאונת דרכים, יש בור, יש ערפל, יש סיבוב חלק עם שמן וכך הלאה.

משה בקר: כלומר, להתחיל לנצל את הרדיו המקומי שיש לנו באזורים השונים, עם רשת דיווח על מפגעים.

גלעד ארדן: אין פה נציג של הרדיו האזורי.

קריאה: הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו מייצגת אותם.

משה בקר: אפשר להעביר מסרים בתכנית בזמן אמת.

משה בקר: אפשר גם להעביר תזכורות כמו "אל תירדם", אם השעה מאוחרת מאוד, וכך הלאה.

משה בקר: יש הרבה מסרים שאפשר להעביר לנהג ולדעתי ההשפעה של זה היא חיובית מאוד.

אהרון לפידות: אני רוצה להצטרף למה שעמיתתי אמרה על המקום שמקבל הנושא הזה בתקשורת.

אהרון לפידות: לפני כשנתיים היה פיגוע בבנימינה שנהרגו בו שלושה חיילים, ובאותו יום נהרגו שלושה אנשים בתאונות דרכים, ביניהם פרופסור באוניברסיטת חיפה שעשה מעשה מדהים, הוליוודי ממש, כשהוא זינק לפני אוטו, דחף את הנכד שלו, הציל את חיי הנכד ושילם בחייו על מעשה הגבורה.

אהרון לפידות: 19 העמודים הראשונים של העיתון באותו יום מוקדשים לפיגוע בבנימינה ורק בעמוד 20 מופיע תיאור של כל שלושת ההרוגים מתאונות הדרכים, כולל הסיפור המדהים הזה.

גלעד ארדן: יכול להיות שעשיתי טעות שלא הזמנתי לכאן היום את העיתונות הכתובה.

גלעד ארדן: עשיתי את זה בכוונה כי אני אקיים איתם דיון נפרד והיום רצינו להתמקד יותר בתקשורת האלקטרונית.

גלעד ארדן: יכול להיות שזאת היתה שגיאה אבל אני לוקח את זה לתשומת לבי.

אהרון לפידות: לזה יש השלכה, וכאן אני רוצה להצטרף למה שמר יואל פלרמן אמר.

אהרון לפידות: הקריאה שלנו כעמותה היא שהמדינה חייבת לקחת על עצמה את האחריות לטיפול בתאונות הדרכים ולספק לאזרח את אותה מידה של ביטחון כשהוא יוצא לכביש כמו שהיא מספקת לו על גבולות המדינה.

אהרון לפידות: הדבר הזה בינתיים רק בקושי מתחיל לזוז.

גלעד ארדן: זה לא קשור לנושא התקשורת.

יורם מוקדי: חברת YES לא פה, חברות הכבלים לא פה.

יורם מוקדי: מי שמכיר את מפת התקשורת הטלוויזיונית יודע שבערך 2/3 מהציבור לא נמצא בערוץ 2, ברשות השידור או בערוץ 10 ולא נחשף להרבה מאוד דברים טובים שקורים בערוצים האלה.

יורם מוקדי: כששולחים ברכות על איזה תכנית כזאת או אחרת, למשל התכנית של חיים הכט, כמובן צריך לתת ברכות קודם כול למי ששם את הכסף.

יורם מוקדי: מי ששם את הכסף יכול להיות שצריך לפזר את הכסף בצורה אחרת כדי שיגיע לקהל מסוים שיכול להיות שנמצא בערוץ הספורט או בערוץ המוסיקה וב-MTV ובערוץ YTV ובערוץ ביפ.

יורם מוקדי: דרך אגב, יכול להיות שהנוער שרק קיבל רישיון נמצא בערוצים האלה ולאו דווקא צופה בתכניות בערוץ הראשון.

יורם מוקדי: הציע כאן חבר הכנסת שמחון, ואני יודע שבנושאים אחרים זה גם עבד, שיישבו הערוצים עצמם או חברות הכבלים ו-YES מול חברי הכנסת, יסתכלו להם בעיניים ויגידו איך הם הולכים לתרום בנושא.

יורם מוקדי: בכבלים ובלווין יש ערוצים בודדים שתרמו, כמו ערוץ הילדים והחדשות המקומיות בכבלים, ויש ערוצים אחרים שלא תורמים בכלל, ויש גם ערוצים שמכוונים לנוער שלא כל-כך תרמו.

יורם מוקדי: יש כאלה שלא מודעים.

יורם מוקדי: יש כאלה שבטח לא מודעים למה שהכנסת רוצה מהם בנושא הזה, וכדאי שהם לפחות יבינו את המסר.

יורם מוקדי: בנושא של שידור משחקי נבחרת ישראל, להבדיל אלף הבדלות, היתה איזה יוזמה של הכנסת לשבת עם הגורמים המשדרים וזה הביא להבנה של מי משדר ולאיפה לא משדרים את זה וכך הצליחו לעשות קצת סדר.

יורם מוקדי: יכול להיות שדבר דומה יעזור גם פה.

יורם מוקדי: כי להטיל חובה רגולטורית על הדברים האלה, זה בעייתי מאוד, בפרט שיש נושאים כואבים אחרים, כמו סמים, סיגריות, עבירות מין ודברים אחרים שגם בהם אנחנו חושבים שהערוצים האלה צריכים לטפל, ולא רק תאונות דרכים.

יורם מוקדי: לכן, קודם כול צריך לנסות את הגישה היפה.

יורם מוקדי: יש משדרי שירות שיכולים להיות משודרים גם בערוצי הכבלים כל עוד הם לא פרסומת ממש.

יורם מוקדי: יש המון ערוצים בכבלים ובלווין שאפשר להשתמש בהם.

יורם מוקדי: אם לא רוצים לשדר אותם בערוץ 1, בבקשה שישדרו אותם בערוצים האלה.

יורם מוקדי: להערכתי חלק מהערוצים האלה יסכימו לשדר אותם.

יורם מוקדי: בוודאי אפשר להעביר את התשדירים גם אל הכבלים והלווין.

יורם מוקדי: אנחנו מפספסים פה חלק גדול מהקהל.

גלעד ארדן: אז איפה הבעיה?

אהובה שפיגלמן: יינתן זמן אוויר חינם?

יורם מוקדי: חינם או לא חינם, זה שיקול הדעת של כל ערוץ.

יורם מוקדי: להערכתי חלק מעבירים היום חינם וימשיכו להעביר חינם.

יורם מוקדי: אני יודע שתשדירים של האגודה למלחמה בסרטן מועברים חינם.

יורם מוקדי: וגם אם ידרשו תשלום עבור המעבר, יכול להיות שזה מחיר ששווה לכם לשלם תמורת החשיפה הזאת, אבל זה כבר ביניהם לבין הערוצים.

גלעד ארדן: אנחנו נדבר עם הכבלים ועם הלווין ישירות.

גלעד ארדן: אני מבקש לסכם את הדיון.

גלעד ארדן: כמו שאמרתי באמצע הישיבה, למרות שעלו כאן כמה רעיונות, כמו לאפשר לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לקנוס גופי תקשורת שמהווים דוגמה שלילית בתחום הנהיגה הזהירה, או לאפשר לשים איזה כתובת אזהרה, אני חושב שהחקיקה או הרגולציה בנושא הזה צריכה להיות רק מוצא אחרון.

גלעד ארדן: הצעד המיידי שצריך לעשות, לעניות דעתנו, ואני שוחחתי על כך גם עם יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת שמחון, הוא לא רק להעלות את המודעות בציבור.

גלעד ארדן: קודם כול צריך להעלות את המודעות אצל המנהלים בכלי התקשורת.

גלעד ארדן: לכן אנחנו נשלח את סיכום הישיבה לכל המנהלים.

גלעד ארדן: אני בהחלט רוצה לברך על היוזמות ששמענו כאן מחלק מהערוצים, על תכניות שישודרו בפריים-טיים שתפקידן להעלות את מודעות הציבור.

גלעד ארדן: אבל מעבר לזה, קודם כל אנחנו מבקשים שבכל גופי השידור במדינת ישראל, במסגרת הבקרה שנעשית על התכניות, תיעשה גם איזה הדרכה, כמו שפירט ד"ר בקר, מדי תקופה מסוימת – וזה יכול להיות בנהלים הפנימיים של כל ערוץ – בכל הקשור למסרים שצריכים לעבור או מסרים שלא צריכים לעבור בתכניות הטלוויזיה או על-ידי הכוכבים של כל אחד מהערוצים.

גלעד ארדן: חשוב להגביר את המודעות של המנהלים שלא יעברו מסרים שליליים, בעיקר לא לדור הצעיר כי הם אלה שבדרך כלל נוטים לחקות את הכוכבים.

גלעד ארדן: כאן אני רוצה דווקא לשבח את הפעילות של משרד התחבורה ומקווה שאתם תתמקדו אף יותר בעניין הזה כדי למנוע עוד דוגמאות שליליות, שכמו שראיתי, הופיעו בשנים האחרונות בהרבה מאוד תכניות.

גלעד ארדן: כמו כן, אני מבקש לקבל בכתב מכל אחד מן הערוצים פירוט על התכניות שהוא צפוי לשדר בעונת השידורים הקרובה – אני לא מבקש מכם התחייבויות – ועל הנפח התקשורתי שיתפוס הטיפול במלחמה בתאונות דרכים.

גלעד ארדן: אם זה בצורה של תכנית, אם זה בצורה של פינות, כל דבר שאתם משדרים.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לראות את זה בכתב.

גלעד ארדן: אני אומר פה משפט לא יפה אבל חבר הכנסת שלום שמחון אמר אותו ואני מרשה לעצמי לחזור על זה.

גלעד ארדן: כלי התקשורת והרגולציה שעוסקת בהם נדונים פה לעתים תכופות בוועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: יושב-ראש הוועדה אמר כאן, ואני מצטרף לעמדתו, שאנחנו רואים בנושא הזה תרומה ציבורית מהמדרגה הראשונה להצלת חיי אדם במדינת ישראל ולפיכך אנחנו נתחשב בזה גם כשכלי התקשורת יבואו לכאן עם בקשות להקלות מסוימות מול הרגולציה הקיימת.

גלעד ארדן: יכול להיות שלא צריך להגיד את זה אבל מכיוון שזה נושא כל-כך חשוב אני מרשה לעצמי להגיד את זה.

גלעד ארדן: לא כל-כך ברור לי איך מתנהלת ברשות השנייה לטלוויזיה ורדיו הבקרה על הפרסומות.

גלעד ארדן: קיבלתי הרבה מאוד דוגמאות שליליות לפרסומות ששודרו והועברו בהן מסרים שליליים.

גלעד ארדן: אני לא יודע באילו סנקציות אתם יכולים לנקוט, אם בכלל, נגד מפרסמים שביקשתם מהם להימנע מהעברת מסרים כלשהם ובכל זאת זה שודר.

גלעד ארדן: הוצגו לי קמפיינים שלמרות שנאמר שיש שם מסרים שליליים, בכל זאת שודרו כפי שהם עד שהקמפיין הסתיים.

גלעד ארדן: הייתי רוצה לקבל מכם בכתב תשובה, איך אתם מנהלים את הנושא הזה ומה הכלים שיש ברשותכם.

גלעד ארדן: יכול להיות שהכנסת תשקול בנושא הזה כן להטיל סנקציות על מפרסמים.

גלעד ארדן: אני לא קובע עמדה כרגע.

גלעד ארדן: אני רוצה לקבל את התשובה בכתב.

גלעד ארדן: יכול להיות שאני טועה לחלוטין בקונספציה.

סיגל ביטון: אני רוצה לבקש שתצרף לנו את הדוגמאות שנתנו לך כדי שנוכל להתייחס אליהן.

גלעד ארדן: יש לי מלאי גדול של דוגמאות משלוש השנים האחרונות.

גלעד ארדן: דבר אחרון, בהמשך לרעיון שעלה כאן

גלעד ארדן: על תכניות Reality TV כדי להראות לציבור הרחב עברייני תנועה שמסכנים את הציבור, אולי צריך להשתמש בזה רק בעבירות חמורות מאוד, כדי שהציבור יראה מי האנשים האלה.

גלעד ארדן: הייתי מבקש לקבל תשובה בכתב מאגף התנועה ומהלשכה המשפטית שלכם, האם זה מעורר בעיה משפטית בשל חוק הגנת הפרטיות.

גלעד ארדן: יש גם הרבה מאוד עמותות פרטיות וולונטריות שרוצות לפעול בנושא הזה ובגלל חוק הגנת הפרטיות הן לא יכולות.

גלעד ארדן: יכול להיות שהכנסת תשקול לאור זאת לתקן את חוק הגנת הפרטיות ולאפשר הקרנת תכניות כאלה, אם נמצא לנכון שזה יסייע.

גלעד ארדן: אבל לפני שנחליט אנחנו רוצים לקבל את עמדתכם.

גלעד ארדן: אני רוצה להודות שוב לכולכם על ההשתתפות בדיון.

גלעד ארדן: תחשבו על הדברים.

גלעד ארדן: תהיה ישיבה נוספת של הוועדה בעוד כמה חודשים כדי לראות אם היתה התקדמות.

גלעד ארדן: תודה רבה.