ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 212, 2004-07-06 12:10

שאול יהלום: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול יהלום: על סדר היום החלטת מרכז קופת-חולים, שירות בריאות כללית, לסגור את בית-החולים "השרון", להפוך אותו לבית-חולים לניתוחי יום ולאחד את הפונקציות בבית-חולים "בילינסון".

שאול יהלום: אנחנו רוצים לדון בעניין הזה והחלטתי לא למנוע את ההשתתפות בישיבה מכל גוף או כל אדם שרצה בכך.

שאול יהלום: אני מבקש מאוד לשמור על השקט ולאפשר לכל מי שמדבר לסיים את דבריו בשקט, לא להפריע לו באמצע הדברים כדי שנוכל להגיע למיצוי השיקולים ולעמוד על טיבם.

שאול יהלום: מטבע הדברים אנחנו אמורים לסיים את הישיבה כמה דקות לפני השעה 14:00.

שאול יהלום: זה מספיק זמן אבל לא נותן זמן לדברים שאין להם קשר ישיר לנושא.

שאול יהלום: לכן אני מציע שכל מי שידבר ייצג את הגוף ששלח אותו.

שאול יהלום: שכל אחד מהגופים הנוכחים כאן יחליט מי ייצג אותו כדי שנוכל למצות את העניין.

שאול יהלום: אדוני ראש העירייה, בבקשה.

יצחק אוחיון: שלום לכולם.

יצחק אוחיון: ברשות יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת שאול יהלום, כל חברי הוועדה, נבחרים, קהל נכבד, לא העליתי על דעתי בתוך כלל הישיבות בהן הופעתי בוועדה הזאת שאני אצטרך לפתוח דיון שעוסק בנושא סגירת בית-חולים.

יצחק אוחיון: אני מדבר כרגע בשמי ובשם מליאת מועצת העירייה במלואה, עד אחרון חבריה.

יצחק אוחיון: אני מדבר בשם התושבים.

יצחק אוחיון: אנחנו מתנגדים למהלך של סגירת בית-החולים מן הטעמים הבאים, וברוח הדברים שלך: בית-החולים "השרון" נתפס על-ידי תושבי העיר כבית-חולים עירוני.

יצחק אוחיון: הזיקה שלו לעיר פתח תקווה ולתושביה אמיצה מאוד.

יצחק אוחיון: התושבים מכירים את בית-החולים.

יצחק אוחיון: הוא שוכן בליבה של האוכלוסייה הפתח-תקוואית.

יצחק אוחיון: אתם יודעים שהאוכלוסייה הפתח-תקוואית היא אוכלוסייה מגוונת, שיש בה דתיים וחילוניים, והנגישות של אנשים אל בית-החולים חשובה.

יצחק אוחיון: חשוב לתושבים שאפשר יהיה לבקר בבית-החולים בשבתות ובחגים.

יצחק אוחיון: והדבר הכי חשוב, זה בית-חולים אהוד, ידידותי ומוערך שהציבור אוהב אותו.

יצחק אוחיון: כאשר הפציינט נמצא בבית-החולים הוא מקבל שירות יוצא מן הכלל, באהבה גדולה, במקצועיות רבה ובתחושה משפחתית.

יצחק אוחיון: כך אנחנו רואים את בית-החולים.

יצחק אוחיון: סגירתו של בית-החולים לא לוקחת בחשבון את ההשפעות שתהיינה על הפציינטים ועל התושבים.

יצחק אוחיון: העיר פתח תקווה נמצאת היום בתאוצה גדולה של בנייה.

יצחק אוחיון: פתח תקווה היום היא העיר בעלת הביקושים הגדולים ביותר למגורים בכל גוש דן.

יצחק אוחיון: יש לנו כעת בתכנון כ-27,000 יחידות דיור בצנרת.

שאול יהלום: זה לא בגלל בית-החולים אלא בגלל ראש העירייה.

יצחק אוחיון: בביקושים הללו יש קשר לראש העירייה.

יצחק אוחיון: בכל מקרה, האמן לי, כשהאנשים יכירו את בית-החולים הם יבואו לגור בפתח תקווה גם בגללו.

יצחק אוחיון: אני מדבר כרגע גם כבן להורים שלצערי משתמשים לא מעט בבית-החולים.

יצחק אוחיון: אני רוצה להגיד לך, אין לי שום בעיה בקשריי ובמעמדי לסדר להם טיפול בבית-חולים כזה או אחר אבל אנחנו אוהבים את בית-החולים "השרון", נהנים ממנו ומקבלים בו שירות מעולה.

יצחק אוחיון: גם אם התחושה היום היא שכאשר יסגרו את בית-החולים אפשר יהיה לקבל את השירותים ב"מרכז רבין", אני רוצה להגיד לך – על זה ידברו עוד אנשי "בילינסון" וידברו אנשי המקצוע – גם בית-החולים "השרון" הוא בתפוסה מלאה ובית-חולים "בילינסון" ("מרכז רבין") הוא בתפוסה מלאה.

יצחק אוחיון: העיר הולכת לגדול.

יצחק אוחיון: לפני חודש הוקצתה קרקע בראש העין ל-12,000 יחידות דיור.

יצחק אוחיון: מישהו יודע מה המשמעות של מספר הילדים שיתווספו לאזור?

יצחק אוחיון: כל הכפרים הערביים בסביבה מקבלים את השירות הרפואי בבית-חולים "השרון" ואוהבים אותו.

יצחק אוחיון: דיברתי על ראש העין, הוד השרון, כל הפריפריה הגדולה הזאת מקבלת שירותים בבתי-החולים בפתח תקווה ובעיקר בבית-חולים "השרון".

אילנה כהן: אבל הזמינו מיטות דו-קומתיות.

יצחק אוחיון: עכשיו יעברו לשלוש קומות אולי.

יצחק אוחיון: העירייה מחוברת בטבורה לבית-החולים.

יצחק אוחיון: למעלה מ-70% מהקרקע של בית-החולים היא קרקע פרטית של העירייה.

יצחק אוחיון: חלק מהמבנים של בית-החולים "השרון" נבנו בזמנו על-ידי העירייה.

יצחק אוחיון: פעם בית-החולים היה אפילו נקרא "בית-החולים העירוני של פתח תקווה, בית-חולים השרון".

יצחק אוחיון: כך שאנחנו לא יכולים להשלים עם סגירת בית-החולים "השרון" וזה לא יכול להיתפס.

יצחק אוחיון: תושבי פתח תקווה שמשתמשים בבית-חולים "בילינסון" יודעים שכבר עתה מתחיל להיווצר שם עומס.

יצחק אוחיון: אם כל המאסה של בית-החולים "השרון" תעבור לבית-חולים אחר זה יהיה פשוט בלתי נסבל.

יצחק אוחיון: גם כך המצב היום לא מאפשר מי יודע מה שירות זמין וכיוצא בכך.

יצחק אוחיון: הרפואה הכללית עשתה שיפורים דרמטיים בשנים האחרונות.

יצחק אוחיון: רמת השירות שלהם מצוינת וחבל לקלקל.

יצחק אוחיון: בית-חולים "השרון" נחשב מהמצטיינים בין בתי-החולים של שירותי בריאות כללית.

יצחק אוחיון: איך אפשר להעלות על הדעת לסגור בית-חולים שהוא מצטיין, שהוא מוערך, שרוצים אותו ושנותן שירות נפלא?

רן כהן: לא היתה שום הידברות לפני ההחלטה של קופת-חולים כללית?

יצחק אוחיון: לא היתה שום הידברות.

יצחק אוחיון: הם החליטו לסגור את בית-החולים.

יצחק אוחיון: אם היתה איזו הידברות, זה בעיקר במכתבים שכתבתי להנהלת הקופה, או כשפגשתי את אחד האנשים באיזה טקס ב"בית רבקה" או משהו כזה.

יצחק אוחיון: שיחה מסודרת עם העירייה לא היתה.

שאול יהלום: למי שלא בקיא באזור אני רוצה למפות את העניין.

שאול יהלום: בפתח תקווה יש שלושה בתי-חולים של קופת-חולים כללית.

זאב וורמברנד: יש 3 בתי-חולים כלליים.

זאב וורמברנד: בסך הכול יש 5 בתי-חולים.

שאול יהלום: בית-חולים "בילינסון" על שם יצחק רבין, הגדול שבהם; לידו בית-חולים לילדים "שניידר"; לידם בית-חולים "השרון", שעליו אנחנו מדברים; "בית רבקה"; ובית חולים "גהה".

שאול יהלום: זאת אומרת 5 בתי-חולים.

שאול יהלום: יש איזה סיבה היסטורית לכך שעיר כמו פתח תקווה, שהיתה עוד קטנה יותר, מכילה 5 בתי-חולים?

שאול יהלום: אפילו בירושלים נדמה לי אין סדר גודל כזה של בתי-חולים.

אילנה כהן: אנחנו מדברים על מספר בתי-החולים הכלליים.

אילנה כהן: כשאתה מדבר על "שניידר" – זה בית-חולים לילדים ובאים לשם מכל רחבי הארץ.

זהבה גלאון: "בית רבקה" זה בית-חולים גריאטרי, ובית חולים פסיכיאטרי הוא לא בית-חולים כללי.

רן כהן: אבל היושב-ראש לא אמר דבר רע, הוא אמר שהוא משבח את פתח תקווה.

אילנה כהן: ועדיין תסתכל על התפוסה במחלקות הפנימיות.

אילנה כהן: בכל מקום יש תפוסה של מעל 100%.

קריאה: חבר הכנסת איתן כבל, כמה בתי-חולים יש בראש העין?

איתן כבל: אנחנו כולנו הולכים לבית-חולים "השרון".

יצחק אוחיון: ריבוי בתי-החולים בפתח תקווה נובע מכמה סיבות היסטוריות.

יצחק אוחיון: אם ניקח את הדוגמה של בית-חולים "שניידר" – משפחת "שניידר" הציעה את בית-החולים הזה בכלל למקום אחר ושם לא "קנו את הסחורה".

יצחק אוחיון: אבל הנהלת הקופה והאנשים המקצועיים בקופה ראו את הפוטנציאל שיש בדבר הזה והציעו להקים אותו בפתח תקווה והוא הוקם.

יצחק אוחיון: פחות או יותר באותה רוח ידידותית הוקמו כל יתר בתי-החולים בפתח תקווה.

שאול יהלום: האם יהיה נכון להגיד שאבות העיר נקטו גישה חברתית?

שאול יהלום: הרי היה ברור שלא תקלטו רק חולים מפתח תקווה.

שאול יהלום: כמו שאמרו כאן, אתם קולטים גם חולים מראש העין ומכל האזור.

שאול יהלום: לא תמיד מוצאים גישה כזאת בערים אחרות.

שאול יהלום: כששומעים "בית-חולים" בורחים.

יצחק אוחיון: נכון, אנחנו מתגאים בעיר במותג שלנו, עיר של בריאות וחינוך.

יצחק אוחיון: בשני הדברים האלה יש השקעה ענקית, כל אחד במסגרת המשאבים שמוקצים לו.

יצחק אוחיון: בסך הכול הפתח-תקוואים חיים באווירה מצוינת, שמאפשרת להם שפע של בריאות ומגוון מוסדות.

יצחק אוחיון: צריך להזכיר שגם "בית רבקה" קשור לעיר פתח תקווה ולעירייה, גם הוא בשותפות, גם הוא בחכירה מקרקע עירונית.

יצחק אוחיון: לא כל עיר מעמידה את הקרקעות שלה, שהן לא כל-כך זמינות, לרשות נושאי בריאות.

דוד טל: "בילינסון" גם שייך לעירייה?

יצחק אוחיון: "השרון" ו"בית רבקה", שניהם יושבים על קרקעות עירוניות.

יצחק אוחיון: אפשר היה לעשות בקרקעות האלה פארקים למשל.

יצחק אוחיון: פתח תקווה סובלת קצת ממחסור בפארקים.

יצחק אוחיון: אבל אבות העיר חשבו שאולי יהיה נכון יותר להשקיע בבריאות.

יצחק אוחיון: אני מניח שזה פחות או יותר הכיוון הכללי.

עסאם מח'ול: כמה שנים קיימים כל בתי-החולים האלה?

יצחק אוחיון: בית-חולים "שניידר" קיים 6-7 שנים.

שאול יהלום: תודה רבה אדוני ראש העירייה.

שאול יהלום: אני פונה עכשיו למנכ"ל שירותי בריאות כללית, מר זאב וורמברנד.

שאול יהלום: אנחנו מנסים להבין.

שאול יהלום: שמעת איך העיר מרוצה, איך העיר מסתכלת על הנושא הזה כאחד הנכסים החברתיים החשובים שלה.

שאול יהלום: כאנשי ציבור הם גם מרוצים מהעניין המקצועי.

אילנה כהן: בניגוד לראשי עיריות אחרים שחושבים על נדל"ן.

אילנה כהן: לזכות ראשי עיריית פתח תקווה ייאמר שהם לא חושבים על הנדל"ן כי הם יכלו לעשות הון.

זאב וורמברנד: אל תגזימי.

זאב וורמברנד: הארנונה שמטילים עליי היא פי עשר מאחרים, 40 מיליון שקל.

זאב וורמברנד: אבל זה קטנות, זה לא הוויכוח.

שאול יהלום: אדוני המנכ"ל, השופר בידך, תן לנו הסבר.

שאול יהלום: מה "נפל" עליכם לסגור בית-חולים נחמד כזה?

זאב וורמברנד: קודם כול, כבוד היושב-ראש, אני מודה לך על האפשרות שנתת לי להציג את הנושא.

זאב וורמברנד: אני מבקש שלצורך המצגת שלי, שתיקח כמה דקות, תתעלמו מהמונח "סגירת בית-חולים השרון".

זאב וורמברנד: שירותי בריאות כללית הוא ארגון הבריאות הגדול ביותר בארץ, ולהערכתי צריך להיות גם ארגון הבריאות המוביל, ולכן תפיסת העולם שלנו היא שאנחנו צריכים להוביל בנושא יישום טכנולוגיות, אנחנו צריכים להוביל ביישום של מרכזי מצוינות חדשים.

זאב וורמברנד: כל מי שהולך להקים מרכזי מצוינות חדשים חובת ההוכחה היא בדרך כלל עליו וקשה לפעמים לדמיין אותה.

זאב וורמברנד: מטרת הרפורמה שאציג לכם, והיא רפורמה ולא סגירת בית-חולים "השרון", היא אחת ויחידה – שיפור בנושא האיכות הרפואית.

זאב וורמברנד: את העבודה שאני מציג כאן עשו שני צוותים.

זאב וורמברנד: צוות אחד בראשות ד"ר ערן הלפרין שהוא ראש חטיבת בתי-חולים שלי, לשעבר מנהל בית-חולים "העמק", שעבד יחד עם ד"ר מוטי ליפשיץ שיעזור לי במצגת, לשעבר מנהל בית-חולים "העמק" ויחד עם גברת ציפי שדה, האחות הראשית שלנו.

זאב וורמברנד: במקביל פעל צוות בראשות ד"ר דני אופנהיים, מנהל בית-חולים "בילינסון" ומנהל בית-חולים "השרון" לשעבר.

זאב וורמברנד: העבודה הזאת לקחה שנה וחצי.

זאב וורמברנד: אני אראה תיכף נתונים הכי אובייקטיביים כדי לסתור חלק מההערות ששמענו.

זאב וורמברנד: העבודה הזאת הוצגה פעמיים להנהלת משרד הבריאות, פעם כטיוטה לפני כמה חודשים, ופעם לפני חודש וחצי בצורה כוללנית.

זאב וורמברנד: היא הוצגה על-ידי כמנכ"ל בתוכנית האסטרטגית לשנת 2004 כבר לפני שנה.

זאב וורמברנד: היא הוצגה לוועדי הרופאים.

זאב וורמברנד: אני לא אומר שהכול מוסכם אבל התוכנית הוצגה.

זאב וורמברנד: התוכנית היא רפורמה במערך הבריאות, שמתפרסת על פני שנתיים וחצי לפחות.

זאב וורמברנד: לכן, לפחות לצורך המצגת שלי, בואו נשים לרגע בצד את המונח הקשה והנוראי הזה "סגירת בית-חולים השרון".

יוסי יאסדי: זאת בדיוק התוצאה.

שאול יהלום: אתם מציעים שנעשה צנזורה על מילים?

שאול יהלום: רבותי, הבהרתי בתחילת הישיבה, בואו נהיה סובלניים.

שאול יהלום: כל אחד יגיד את דבריו במילים יפות יותר או יפות פחות.

שאול יהלום: אין לנו כאן צנזורה ואנחנו לא עושים ביקורת לשונית.

שאול יהלום: אם לא יהיה כאן שקט לא נוכל לקיים את הישיבה.

שאול יהלום: אם נצטרך להגיד למישהו לצאת החוצה זה גם לא נורא.

שאול יהלום: אני מבקש מאוד לשמור על השקט ועל הסדר.

זאב וורמברנד: התוכנית הזאת, שאני אציג אותה מאוחר יותר, מביאה מסר שלא קיים בארץ באזור המרכז בנושא של איכות רפואית.

זאב וורמברנד: היא תביא חיסכון לשירותי בריאות כללית, בשל ביטול כפילויות, בסך 40 מיליון שקל.

זאב וורמברנד: התוכנית הזאת – וזה מה שחשוב – היא תוכנית לוגו עקב בצד אגודל.

זאב וורמברנד: הקמת מרכז סרטן – העברת 30-40 חולי סרטן ששוכבים היום במחלקות פנימיות בשרון אל תוך מרכז סרטן חדש וסגירת מחלקה שם; פתרון בתוך "בית רבקה" לחולים שיקומיים, וסגירה בצד שני.

זאב וורמברנד: התוכנית מתפרסת על פני שלוש שנים.

זאב וורמברנד: אין שליפה מהמותן, לא מורידים את השלטר מחר בבוקר.

זאב וורמברנד: והדבר הכי חשוב, כל העובדים הם עובדים שלנו.

זאב וורמברנד: עד היום עשינו מהלכי התייעלות ולא פיטרנו אף עובד קבוע בקופה.

זאב וורמברנד: גם פה הודעתי מראש שלפחות 70% מהעובדים ייקלטו בתוך "רבין-בילינסון" וכל היתר, כל מה שקשור בכפילויות, ייקלטו במסגרת פתרונות אחרים שלנו במרחב, מבית-חולים "מאיר" שלנו, דרך בתי-חולים אחרים בפתח תקווה, דרך שני מחוזות של הקופה ועד מרחב קפלן.

זאב וורמברנד: אין אף ארגון בארץ שאומר: אני עושה רפורמה, אני משפר את האיכות הרפואית, אני בונה דברים חדשים, ואומר המנכ"ל שהוא יעשה מאה אחוז מאמץ ואם תהיה מאה אחוז התחשבות מצד ציבורי העובדים יהיה פתרון.

דינה רווח: אנחנו צופים את הנזק.

דינה רווח: עובדים רבים התחלפו אצלנו ואנחנו נשארים ללקק את הפצעים בעקבות הנזקים שכבר נגרמו שם.

שאול יהלום: אני חוזר ומזהיר, עוד הפרעה אחת ואני אבקש מהמפריע לעזוב את המקום.

שאול יהלום: זאת אזהרה שלישית ואני מבקש שתתאפקו.

שאול יהלום: זה לא דו-שיח עכשיו.

זאב וורמברנד: באופן כללי, ל"מרכז רבין", שהוא בית-חולים עם רשיון אחד שמפוצל בשני קמפוסים, יש שלוחה שנקראת "השרון", שלוחה שנקראת "בילינסון" ויש לו גם את "בית רבקה".

זאב וורמברנד: הרפורמה שלנו לוקחת בחשבון את כל מה שמדובר בו היום בתחומי הרפואה בארץ.

זאב וורמברנד: אחת, לתת לעשרות חולים שלנו ששוכבים שבוע, שבועיים, 10 ימים בבתי-חולים לעבור לפתרון תת-חריף עם אפשרות שיקומית.

זאב וורמברנד: בניגוד לבתי-חולים ממשלתיים שמדברים היום על סגירתם, אנחנו לוקחים את "בית רבקה" וכמו שהקמנו שם מחלקה להצלה ולגמילה של מונשמים, אנחנו נקים שם מחלקה שתעסוק גם בשיקום.

זאב וורמברנד: שתיים, אנחנו נקים מחלקה פנימית מודרנית חדשה בתוך "רבין".

זאב וורמברנד: שלוש, בתוך מרכז הסרטן שייפתח בינואר 2005 נעתיק 50 מיטות, מתוכן 30 מיטות חדשות לחולי סרטן, עם הציוד הכי משוכלל והכי מתקדם.

זאב וורמברנד: ואם ירצה ה', וזה מה שאנחנו עושים כרגע, גם עם רופא אחד או שני רופאים מהמובילים בארץ שיוליכו את זה.

זאב וורמברנד: הפתיחה תהיה ב-20 בדצמבר 2004.

זאב וורמברנד: יש תורם גדול מאוד שישבתי אתו ביום שישי בערב והתחייבנו.

זאב וורמברנד: ארבע, בכירורגיה אנחנו הולכים לטכנולוגיות מתקדמות ומתכוונים לעבור לניתוחי יום.

זאב וורמברנד: בעצם אנחנו רוצים לחזק את הרפואה באזור, ללכת על מרכז אונקולוגי שיוביל בארץ.

זאב וורמברנד: דרך אגב, היועץ למרכז הסרטן הוא פרופ' פוקס, שכולם בוודאי שמעו את שמו, שהוא מעל עשרים שנה ב---, לשעבר בוגר "הדסה".

זאב וורמברנד: הוא עוזר לנו להקים מרכז שיהיו בו 50 מיטות, 7 עמדות השתלת מח עצם, שאין לנו היום, ויהיו בו עוד מיטות יום.

זאב וורמברנד: אנחנו נקים מחלקות שיקום ונעשה ניתוחי יום, ניתן את הסטנדרטים הגבוהים ביותר.

זאב וורמברנד: במקביל, נכון, נעשה ביטול כפילויות.

זאב וורמברנד: כסף שלא קשור לרפואה, שמתבזבז, בסך 40 מיליון שקל – ואני אפרט לכם את זה אחר-כך – שישנו על הרצפה, נמנע את הבזבוז שלו.

אילנה כהן: על איזו רצפה?

אילנה כהן: נבוא לאסוף אותו.

מרדכי זאב ליפשיץ: מה שאנחנו רוצים לעשות בתהליך הזה הוא לקחת כסף ממקום אחד למקום אחר מבלי לפגוע בבריאות התושבים, זה הדגש.

מרדכי זאב ליפשיץ: אנחנו רואים במודל הזה את "מרכז דווידוף" לטיפול בחולי סרטן.

מרדכי זאב ליפשיץ: אנחנו חושבים שברפואה המודרנית חלק מהחולים ששוכבים היום - - -

שאול יהלום: ד"ר ליפשיץ, כל הדברים האלה נאמרו ואנחנו רוצים לשמוע עוד אנשים.

שאול יהלום: מה חידשת?

זאב וורמברנד: הדבר החשוב יותר הוא התייחסות שוויונית.

זאב וורמברנד: אין בארץ עודף כזה גדול, אין בארץ כסף על הרצפה ואנחנו מסתכלים על מה שקורה כאן לעומת המחסור בבתי-החולים האחרים שלנו.

יצחק אוחיון: אבל מה עם פתח תקווה רבתי?

זאב וורמברנד: אתה תראה את השקף הבא ואני בטוח שאתה תחזור בך.

זאב וורמברנד: בפתח תקווה 190,000 תושבים – יש 3 מיונים, "שניידר" ועוד שני מיונים.

זאב וורמברנד: אין דומה לזה בארץ.

זאב וורמברנד: נותרת השאלה האם פתח תקווה היא עיר של 190,000 תושבים והתשובה היא לא.

זאב וורמברנד: השאלה הגדולה לאן הולכים 50% מתושבי פתח תקווה.

זאב וורמברנד: 50% מתושבי פתח תקווה הם לא מבוטחים שלי.

זאב וורמברנד: יש שם לצערי עוד שלוש קופות-חולים – מכבי, מאוחדת ולאומית – והן נוטלות 50% מהשוק בפתח תקווה.

זאב וורמברנד: תראו לאן הם הולכים במיון.

זאב וורמברנד: בתוך "שיבא" הם מהווים 56%.

זאב וורמברנד: הם הולכים ל"שיבא", הם הולכים ל"שניידר", הם לא דורכים בבית-חולים "השרון".

זאב וורמברנד: או שהם מבינים מה זה רפואה טובה יותר או שאני לא יודע מה.

זאב וורמברנד: העיר פתח תקווה לא רק לא מנקזת אליה 190,000 תושבים והמילים הגבוהות האלה אלא 50% מתושבי פתח תקווה הולכים בכלל לבית-חולים "שיבא", ואין לי שום טענה אליהם.

זאב וורמברנד: בלילה יש בממוצע 13 פניות בלבד למיון שלנו כאשר בסך הכול ב"השרון" בכל היום יש 100 פניות למיון.

זאב וורמברנד: ב"שיבא" – 380; ב"בילינסון" – 250; ב"שניידר" – 140.

זאב וורמברנד: אני מדבר על פניות לחדר המיון בלבד.

זאב וורמברנד: אני אומר שחדר המיון בלילה מיותר מכול וכול.

זאב וורמברנד: אם אני אסגור אותו מחר, ולא נודע כי בה אל קרבו.

זאב וורמברנד: אין בו נחיצות לחלוטין.

זאב וורמברנד: חדר מיון בלילה מפעיל שני צוותי מנתחים ואחיות שמקבלות על זה לא מעט.

זאב וורמברנד: דרך אגב, כתוצאה מכך שאין מיון בלילה והן ישנות בלילה אין לי די אחיות לחדרי ניתוח.

אילנה כהן: גם אתה ישן בלילה.

אילנה כהן: מספיק עם ה"ישנות בלילה", תסלח לי.

זאב וורמברנד: אבל כשאני ישן בלילה אני לא מקבל על זה 187%.

אילנה כהן: אתה יודע איך הן עובדות במחלקות הפנימיות.

אילנה כהן: כל הזמן אומרים "ישנות", "ישנות".

אילנה כהן: למה לא סגרת את זה קודם?

זאב וורמברנד: בחדרי המיון שלנו בכל בתי-החולים ישנם העובדים הכי מסורים שעובדים הכי קשה.

זאב וורמברנד: ב"סורוקה" הם כורעים תחת העומס, ב"העמק" הם כורעים, ב"בילינסון" הם כורעים, ב"שניידר" – קשה ביותר, יש שם מצוקה נוראית.

זאב וורמברנד: כמנכ"ל קופת-חולים אני לא יכול לקבל את מה שקורה בתוך בית-חולים "השרון", כסף זרוק על הרצפה.

קריאה: מה קורה שם?

קריאה: עוד לא הבנתי.

זאב וורמברנד: 13 פניות בלילה.

זאב וורמברנד: אם אני סוגר את חדר המיון בלילה ומעביר את ה-13 האלה ל"בילינסון" לא יקרה כלום ואני אחסוך 13 מיליון שקל.

ישראל אייליג: מה שקורה הוא שחדר המיון ב"בילינסון" קורס.

זאב וורמברנד: בואו נבין מה זה בית-חולים "השרון".

זאב וורמברנד: בבית-חולים "השרון" כבר אין מחלקות ילדים, אין בו מחלקות ילודים, אין בו מחלקות פגים, אין בו מחלקת יולדות, אין בו גריאטריה ואין בו מחלקות פוריות.

זאב וורמברנד: זה כבר עבר.

זאב וורמברנד: הייתי צריך להביא את קטעי העיתונות משנת 1991, כבוד ראש העירייה, ולציין מה אמר אז ראש העירייה ומה אמרו אחרים נגד הקמת בית-חולים "שניידר": "פיל לבן" "מחזות קורעי לב".

זאב וורמברנד: כבר היום לכל המחלקות האלה – עיניים, קרדיולוגיה, אורולוגיה, אוזן ונשים – יש מנהל אחד משותף בשני הקמפוסים ותפוסה של 30%.

זאב וורמברנד: בואו נקרא לילד בשמו, מי שמבין קצת רפואה יודע, בלי אונקולוגיה, ללא רופאים, ללא פעילות רפואית בית-החולים גוסס.

זאב וורמברנד: אין שום משמעות למה שיוותר שם בינואר בשנה הבאה.

זאב וורמברנד: זה הפתרון שאנחנו מציעים.

זאב וורמברנד: אנחנו הולכים להקים ב"מרכז רבין" עוד מרכז כירורגי מודרני חדש, מערך חדש בנוי לתפארת עם הכול, עם תוספת של 5 חדרי ניתוח, עם 55 מיטות כירורגיות.

זאב וורמברנד: כל 50 החולים האונקולוגיים יהיו בתוך "מרכז דווידוף", 30 מתוכם באים מתוך בית-חולים "השרון".

זאב וורמברנד: כבר היום הזמנתי את שני המאיצים המתקדמים ביותר בארצות-הברית, של "וריאנט".

זאב וורמברנד: אנחנו הולכים לעשות שם השתלת מח עצם ולהביא את ה"כוכבים" הכי גדולים, ונכון, לסגור מחלקה פנימית אחת בבית-חולים "השרון" ולהעביר אותה ולתת לתושבים את מה שמגיע להם, טיפול סרטן נכון יותר, טיפול סרטן כוללני יותר.

דוד טל: סליחה, ואז התפוסה ב"בילינסון" לא תהיה מעל 100%?

זאב וורמברנד: אני בונה שם 6 קומות.

זאב וורמברנד: תיכף אני אסביר לך על החיסכון, תיכף תראה את המספרים.

עסאם מח'ול: האם ההצעה מותנית בבנייה ובהתרחבות?

זאב וורמברנד: כן, חד-משמעית.

זאב וורמברנד: כך קורה.

זאב וורמברנד: ב-21 בדצמבר כולכם תוזמנו לטקס פתיחה ותראו את זה, 6 קומות.

זאב וורמברנד: זה לא דברים באוויר.

דני יתום: אז למה אנשים מתנגדים לתוכנית המצוינת הזאת?

זאב וורמברנד: תיכף אני אגיד לך.

זאב וורמברנד: מרכז "בית רבקה", אחרי שהקמנו בהצלחה כבירה מחלקה לגמילה למונשמים, וההישג בגמילה שם הוא במקום ראשון בארץ, אנחנו הולכים להקים שם מחלקה לשיקום כך שחולים ששוכבים 10-15 ימים, שאין להם שום אפשרות שיקום בתוך בית-החולים – וכל אחד יודע שמחלקות פנימיות של בתי-חולים לא יודעות לשקם – יועברו שם לשיקום כדי לעשות upgrading ל"בית רבקה".

זאב וורמברנד: מחלקה פנימית שלמה – על חשבון 4 מחלקות פנימיות – תעבור לשם.

זאב וורמברנד: ונבנה עוד מחלקה פנימית חדשה מודרנית, עם צוותים חדשים ומלאים שיעברו כמובן הכשרה.

זאב וורמברנד: אחרי שהראיתי את הרפורמה אני חוזר ואומר, כבוד היושב-ראש, זאת רפורמה עקב בצד אגודל.

זאב וורמברנד: לא נסגרת שום מחלקה פנימית מחר בבוקר בבית-חולים "השרון" אלא כשייבנה מרכז סרטן.

זאב וורמברנד: כאשר ייבנה מרכז סרטן – 30 מיטות יבואו כנגד סגירה שם.

זאב וורמברנד: לא נסגרת שום מחלקה פנימית אלא עשינו שינוי ב"בית רבקה".

זאב וורמברנד: המיזוגים של מחלקות אף אוזן וגרון יקרו מחר בבוקר כי אחוז התפוסה הוא 30% ולא צריך מיטות.

זאב וורמברנד: עכשיו אני אגיד איפה שוכב הכסף, לאן הוא נשפך.

זאב וורמברנד: במיון – 13 פניות בלילה בלבד.

זאב וורמברנד: כמו שהראיתי כאן, ב"בילינסון" יש 50 פניות בלילה, ב"סורוקה" 55 פניות.

זאב וורמברנד: האמת היא שב"סורוקה", עם כל תאונות הדרכים, יש שני צוותים בלילה.

זאב וורמברנד: זה מה שאני מקציב, זה מה שצריך.

זאב וורמברנד: דרך אגב, אותה פרופורציה יש גם ב"הדסה" וב"איכילוב".

עסאם מח'ול: האם המצב ב"סורוקה" טוב?

זאב וורמברנד: זה המצב שצריך להיות.

עסאם מח'ול: נדמה לי שמבקר המדינה אמר דבר אחר.

משה בדיחי: במחלקות האלה הוא מינה מנהל עם הוראה לא להעביר לשם חולים.

אילנה כהן: עכשיו תגיד לי, גם ב"סורוקה" האחיות ישנות?

אילנה כהן: (כולם מדברים ביחד)

שאול יהלום: אני רוצה להבהיר לכל האורחים, יש כאן אילוזיה ומי שבא לראשונה לוועדה יכול לטעות.

שאול יהלום: חברי הכנסת הם צעקנים מטבעם, כך כולנו, אבל אתכם אני אוציא.

שאול יהלום: עד שאני מוציא חבר כנסת אני צריך לחשוב שלוש פעמים, אני צריך לקרוא להם לסדר, זה פרוצדורה, צריכים לבוא סדרנים.

שאול יהלום: אבל אתכם אני אבקש מיד לצאת.

שאול יהלום: אל תחשבו שאם חבר כנסת צועק אז אפשר להצטרף למקהלה.

דוד טל: אמרת שאל בית-החולים "השרון" מגיעות 13 פניות בלילה ואילו אל "סורוקה" 55.

דוד טל: אבל בשקף הראשון הראית לנו שבפתח תקווה יש 190,000 תושבים ובבאר-שבע רבתי 600,000 תושבים.

דוד טל: זה פי שלוש.

דוד טל: אז זה לא אותו דבר.

זאב וורמברנד: יש לי בדיוק עוד 3 דקות לסיים וידעתי שאלו יהיו השקפים הקצת יותר לוהטים, למרות שהם בצבע מרגיע מאוד.

זאב וורמברנד: אני מדבר רק על חדרי מיון בלילה.

זאב וורמברנד: לא יעלה על הדעת שבעוד ב"סורוקה" יש שני צוותים לכמות כזאת של חולים ובעוד יש צוותים בבית-חולים "העמק" בלילה אני אחזיק 3 צוותים ב"בילינסון", שצריך אותם, ועוד שני צוותים לא נחוצים לחלוטין בבית-חולים "השרון".

זאב וורמברנד: דבר נוסף, כל חדרי הניתוח עם כל הצוותים בבית-חולים "השרון" עושים בממוצע בין 1-2 ניתוחים דחופים לשבוע.

זאב וורמברנד: דרך אגב, "סורוקה" עושה את זה יותר מאשר פעם ביום.

זאב וורמברנד: תפוסה נמוכה: תראו מה קורה בתוך המחלקות הכירורגיות – תורנויות כפולות וכולי.

אילנה כהן: איפה המחלקות הפנימיות?

זאב וורמברנד: אני אגיע למחלקות הפנימיות.

זאב וורמברנד: רק במיון לילה, רק מה שאני סוגר מחר בבוקר, 13 מיליון שקל מתמוססים.

זאב וורמברנד: אין לזה שום קשר לבריאות.

זאב וורמברנד: זה בזבוז משאבים שהיו צריכים ללכת למקום אחר.

זאב וורמברנד: אני הולך לטפל גם בתקורות, נכון, זה בבית שלי וזאת בעיה שלי.

זאב וורמברנד: כתוצאה מכך שיש לי שני קמפוסים – יש לי עובדי מטבח כאן ועובדי מטבח שם, במרחק של 2 קילומטרים זה מזה; יש לי 61 עובדי מעבדה כאן ו-168 במרחק 2 קילומטרים; רנטגן – 17 כאן ו-29 שם; מינהל – 47 כאן ו-107 שם.

זאב וורמברנד: אלה 30 מיליון שקל מבוזבזים.

זאב וורמברנד: כן, אני מנכ"ל שיודע לראות איפה המערכת שלי לחוצה, איפה צריך להיות הכסף ואיפה כסף מבוזבז.

זאב וורמברנד: השאלה החשובה היחידה, השאלה המרכזית בכל המהלך הגדול היא המחלקות הפנימיות.

זאב וורמברנד: לכן צריך להבדיל בין הכסף המבוזבז וזריקת הכסף לבין נושא המחלקות הפנימיות.

זאב וורמברנד: אני אומר שזה פרויקט שהוא בבחינת לוגו – בונים וסוגרים, בונים וסוגרים, עקב בצד אגודל.

זאב וורמברנד: אני אומר שבבית-החולים "השרון" בסוף היום, בעוד שנתיים וחצי או שלוש שנים, יסגרו 4 מחלקות פנימיות.

זאב וורמברנד: אבל מה יהיה במקום 4 המחלקות הפנימיות?

זאב וורמברנד: אחת, מחלקה חדשה תיבנה בסטנדרטים הגבוהים ביותר בתוך מגדל אשפוז "6 כוכבים".

זאב וורמברנד: מי שלא היה ב"מרכז גור שאשא" לא יודע מה זה.

זאב וורמברנד: כל מי שהיה שם פעם אחת לא יחזור לבית חולים "השרון".

זאב וורמברנד: שתיים, תהיה מחלקה בתוך מרכז הסרטן "דווידוף", שאני מקווה שכולכם תבואו לראות אותו, פאר היצירה, עם השקעה של תורם שנעה סביב 20 מיליון דולר.

זאב וורמברנד: שלוש, בתוך "בית רבקה" תהיה מחלקה שיקומית.

אילנה כהן: אתה מטעה כאן את כל האנשים.

אילנה כהן: התפוסה במחלקות הפנימיות היא מעל 100%.

זאב וורמברנד: על-פי כל הבדיקות שעשו האנשים הכי רציניים והכי אחראים שלנו, ואנחנו יכולים להראות כל נתון – דרך אגב, הנתונים האלה הוצגו – אנחנו חושבים שאפשר לסגור מחלקה פנימית אחת.

זאב וורמברנד: דרך אגב, הם חשבו שיותר.

זאב וורמברנד: אבל כתבתי כאן הערה חשובה מאוד, אם בסוף שנת 2006, בעוד שנתיים וחצי, תחזיות ראש העיר יתממשו, ואני מתפלל שכך יהיה אך זה בחזקת נס, ופתאום יתווספו לעיר עוד 100,000 תושבים, וגם נצליח להביס קופות-חולים אחרות ולהעביר מבוטחים אלינו והם לא ילכו ל"תל-השומר", אז אנחנו נחליט לבנות עוד מחלקה פנימית אחת.

זאב וורמברנד: אז לא קרה כלום.

זאב וורמברנד: משפט אחד על התפוסות.

זאב וורמברנד: יש בעיה של מחלקות פנימיות ברוב המקומות בארץ.

זאב וורמברנד: התפוסות בבית-חולים "השרון" לא מתקרבות לאלה שבבית-חולים "העמק", לא מתקרבות לאלה שיש ב"סורוקה", לא מתקרבות לשום בית-חולים אחר של שירותי בריאות כללית.

זאב וורמברנד: שלא תהיה אי-הבנה.

זאב וורמברנד: לכן אני חוזר ואומר, הכסף על הרצפה.

זאב וורמברנד: בכסף הראשון שישתחרר כאן אני אנסה להציל חצי מחלקה פנימית בבית-חולים "העמק", שהמצב שם שביר.

זאב וורמברנד: בסוף היום, בסוף שנת 2006 ותחילת שנת 2007, לבית-חולים "השרון" לא יהיה ייעוד כבית-חולים כי הפונקציות, הטכנולוגיות והרמה הרפואית יהיו בתוך "בילינסון".

זאב וורמברנד: זאת תהיה בשורה גדולה מאוד וטובה מאוד.

זאב וורמברנד: יש כאן את לוחות הזמנים.

זאב וורמברנד: יש פה השקעה של 110 מיליון שקל.

דני יתום: אתה מתכוון להחזיר את הנדל"ן לעירייה?

זאב וורמברנד: אם העירייה תתעקש, 70% יחזור אליה, אם זה מה שחשוב לה.

זאב וורמברנד: דרך אגב, ראש העירייה לא העיר מה החיובים שלו בארנונה – פי עשר מערים אחרות.

זאב וורמברנד: אבל יש לו כנראה מצב קשה.

קריאה: את זה אתה אמרת.

זאב וורמברנד: נכון אבל הוא לא מכחיש.

שאול יהלום: הוא לא יודע מה קיים במקומות אחרים.

מייבסקי: אתה זוכר כמה שנים לא שילמתם ארנונה בכלל?

מייבסקי: אני הייתי חבר בוועד המנהל.

זאב וורמברנד: אני לא צריך לשלם כי אין לי כסף לארנונה.

מייבסקי: אתה מוליך את האנשים שולל, פשוט מוסר אינפורמציה לא נכונה.

מייבסקי: איך אפשר לשמוע שקרים כאלה?

מייבסקי: אתה משקר לכולם.

מייבסקי: ככה פוגעים בראש העירייה שלנו?

מייבסקי: מה הדבר הזה?

שאול יהלום: מר מייבסקי, אם אתה רוצה להגיב אז תגיב ברשות דיבור, תרשום לך את הנושאים.

שאול יהלום: מר וורמברנד, אני רוצה להבין.

שאול יהלום: אתה אומר שאתה נכנס כאן להשקעה של 110 מיליון שקל.

זאב וורמברנד: שתתפרס על פני שנתיים וחצי.

שאול יהלום: אתה תחסוך אותה עד שנת 2008 נניח.

זאב וורמברנד: לא, אני חוסך 40 מיליון שקל לשנה.

זאב וורמברנד: הדגש הכי חשוב כאן, מעבר לחיסכון יש כאן שינוי פני הרפואה.

זאב וורמברנד: שלא נתבלבל, חבל שהדיון הזה לא נערך ב"מרכז דווידוף" או ב"מרכז גור שאשא" כדי שתוכלו להבין.

זאב וורמברנד: לא סתם מבוטחי קופת-חולים מכבי, 50% מהם לא דורכים בבית-חולים "השרון".

זאב וורמברנד: הרמה הרפואית משתנה.

שאול יהלום: גברתי, מי שלא יכול לשמוע מה שנאמר כאן ביקשתי שייצא.

זאב וורמברנד: מילה אחרונה לעובדים שלי.

זאב וורמברנד: אני גאה בכך שיש לי היום צוות מידי, בראשות ד"ר ערן הלפרין וד"ר ליפשיץ, שיש לנו האומץ להצעיד את הקופה קדימה ולהביא אותה לרמה גבוהה יותר.

שאול יהלום: אתה מציג כאן תוכנית, תיכף אני אגיד עליה משהו.

שאול יהלום: אבל אני רוצה לשמוע את המשפט שאמרת כבר בכמה נוסחים.

שאול יהלום: האם אתה מתחייב כמנכ"ל שירותי בריאות כללית שכל העובדים הקבועים לא ייפגעו ולא יפוטרו?

זאב וורמברנד: אני רוצה להגיד באופן ברור וחד-משמעי, אני צופה ש-70% מהעובדים יעברו לבית-חולים "בילינסון" או ישארו בבית-חולים יום שיהיה ב"השרון".

זאב וורמברנד: לגבי 30% האחרים אנחנו נעשה מאה אחוז מאמץ לתת להם תשובות.

זאב וורמברנד: עד היום עשינו מאמצים, לא פיטרתי עד כה אף רופא קבוע.

זאב וורמברנד: הם יקבלו פתרונות.

זאב וורמברנד: יש לנו בית-חולים מפואר וזה ייתן תעסוקה גם לרופאים וגם לאחיות.

זאב וורמברנד: דרך אגב, חלקם גרים בראש העין וכן הלאה, לאו דווקא בפתח תקווה.

זאב וורמברנד: למשל יש לנו עוד 700 מיטות ששוכחים אותן בכפר-סבא, יש לנו שני מחוזות, יש לנו את "בית רבקה", יש לנו בית-חולים מפואר ברחובות.

זאב וורמברנד: אני אעשה מאה אחוז מאמץ, אעשה הכול.

זאב וורמברנד: אני יכול להגיד שזה לא יהיה עקב אכילס של התוכנית וכולנו נשמח שהמהלך ייצא לדרך.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: עכשיו אני מבקש לשמוע את המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, ד"ר ברלוביץ.

שאול יהלום: מה עמדת משרד הבריאות?

יצחק ברלוביץ: המבחן שמעניין את משרד הבריאות הוא כמובן צרכי שירותי הבריאות של תושבי פתח תקווה והסביבה.

יצחק ברלוביץ: ההסתכלות שלנו היא כמובן הסתכלות לטווח רחוק.

יצחק ברלוביץ: אנחנו יודעים שלסגור זה תהליך שאמנם לוקח זמן אבל לפתוח זה תהליך שלוקח עוד יותר זמן.

יצחק ברלוביץ: לכן, על מנת לתת פתרונות למהלך עשרים השנים הקרובות, לצורך זה אנחנו נמצאים כעת בקשר עם שירותי בריאות כללית לקבל את כל הנתונים.

יצחק ברלוביץ: בשלב זה אנחנו מתנגדים לתוכנית הזאת.

זאב וורמברנד: אתם מתנגדים לסגירת המחלקות הפנימיות.

אילנה כהן: על מה אני מתווכחת אתך?

אילנה כהן: בכל הארץ הבעיה היא במחלקות הפנימיות.

אילנה כהן: על זה התחיל המאבק.

דני יתום: לא הבנתי את העמדה.

שאול יהלום: ד"ר ברלוביץ, האם אתה אומר שאתם באמצע דיונים עדיין כדי ללמוד את התוכנית?

שאול יהלום: לא הבנתי.

שאול יהלום: אני רוצה להגיד לשבחו של מנכ"ל שירותי בריאות כללית שהוא מציג תוכנית.

שאול יהלום: אף אחד לא יכול לומר שאלה דברים בעלמא, סוגרים-פותחים.

שאול יהלום: הוא מציג תוכנית מובנית, גמורה, עם היגיון רפואי והיגיון כלכלי.

שאול יהלום: מי שרוצה להתנגד לתוכנית צריך לסתור אותה מבחינת הנתונים והעובדות.

שאול יהלום: אי אפשר להגיד: אני לא מקבל את התוכנית הזאת.

שאול יהלום: הוא אומר לך ש"בילינסון" גם נמצא בפתח תקווה.

שאול יהלום: מה ההבדל בין "בילינסון" ו"השרון", עוד קילומטר וחצי?

קריאה: החנייה.

שאול יהלום: אם מדברים על חנייה, על-יד בית-החולים "השרון" אין בכלל חנייה.

זאב וורמברנד: דרך אגב, במבנה החדש תהיה חנייה תת-קרקעית.

שאול יהלום: אומר מר וורמברנד שפתח תקווה תקבל שירותים ב"בילינסון" וב"בית רבקה".

שאול יהלום: הוא לא אומר שיקבלו שירותים ב"תל-השומר" או ב"סורוקה".

שאול יהלום: הוא אומר שיקבלו שירותים בפתח תקווה.

שאול יהלום: הוא מציג לך את הנתונים.

שאול יהלום: הוא אומר לך מה תפוסת חדר המיון, כמה פונים כל לילה בממוצע.

שאול יהלום: הוא מראה לך איך הוא משפר את המקצועיות וכיצד זה יחסוך משאבים בעוד כמה שנים.

שאול יהלום: זה שהם בגירעון של מאות מיליונים, שמדינת ישראל כרגע לא מכסה, את זה אנחנו מבינים גם.

שאול יהלום: זאת אומרת, יש לו אילוץ כלכלי וכל אחד מבין שהוא צריך להקטין את הגירעון.

שאול יהלום: את הבעיה הכלכלית אתה מכיר טוב ממני.

שאול יהלום: השאלה שלי אליך, במה בנתונים שהציג כאן

שאול יהלום: מנכ"ל שירותי בריאות כללית אתם עדיין דנים או אילו מהם סותרים את הנתונים שבידיכם?

יצחק ברלוביץ: מה שחסר לנו זה תחזית הראייה לטווח עשרים השנים הקרובות.

יצחק ברלוביץ: כפי שאתה יודע, היינו כאן כבר בכמה דיונים על הקמת בתי-חולים ופיתוח בתי-חולים במקומות אחרים.

יצחק ברלוביץ: אנחנו יודעים שתהליך הקמה ופיתוח תשתיות של בתי-חולים לוקח זמן רב מאוד.

יצחק ברלוביץ: צפי גידול האוכלוסייה באזור במהלך עשרים השנים הקרובות הוא בקצב מסוים ואזי יהיה צורך במיטות נוספות מעבר למה שקיים היום.

יצחק ברלוביץ: לכן מבחינתנו סגירה של בית-חולים, ובעיקר המחלקות הפנימיות, מקטינה את סך כול שירותי האשפוז לתושבי העיר והאזור.

יצחק ברלוביץ: הגידול המתמיד באוכלוסייה, כפי שאנחנו חוזים לעשרים השנים הקרובות, יחייב תוספת של מיטות ולא סגירה של מיטות.

יצחק ברלוביץ: לכן בשלב זה אנחנו ממשיכים במשא ומתן עם קופת-החולים.

יצחק ברלוביץ: על-פי הממצאים שיש לנו נכון לרגע זה והחישובים שלנו לגבי התחזיות העמדה של משרד הבריאות היא לא לאשר את התוכנית ולא לאפשר את סגירת בית-החולים, מתוך כך שלא קיבלנו מענה לאותם צרכים שאנחנו מדברים עליהם.

שאול יהלום: אם כך, אתה חייב לוועדה תשובה.

שאול יהלום: נצא מההנחה שלך ונתקדם איתה.

שאול יהלום: מנכ"ל שירותי בריאות כללית אומר שיש לו היום גירעון כזה או אחר.

שאול יהלום: הוא היה יכול להגדיל את הגירעון בעוד 100 מיליון שקל ולפשוט את הרגל אבל הוא אומר שהוא לא יכול לעשות את זה.

שאול יהלום: כדי לפתוח את "מרכז דווידוף" ולקנות את המאיצים ולהביא רופאים הוא צריך כסף.

שאול יהלום: כדי לפתוח מחלקה שיקומית ב"בית רבקה", עם ציוד וכל מה שצריך, נדרש כסף.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אפשר באותו אופן לסגור את בית-חולים "מאיר".

אילנה כהן: ואפשר לסגור את מרכז קופת-חולים שעומד ריק.

שאול יהלום: הוא אומר:

שאול יהלום: אני צריך כסף.

שאול יהלום: כדי לבנות ב"בילינסון" עוד מחלקה אני צריך כסף.

שאול יהלום: הוא אומר: אני לא אבנה את כל הדברים האלה אם לא אצליח לחסוך את הכסף במקומות אחרים.

שאול יהלום: הוא אומר שלחדר המיון בבית-חולים "השרון" מגיעים 13 אנשים בממוצע בלילה.

שאול יהלום: הרי הוא לא יכול להחזיק חדר מיון בלי מעבדות ובלי רנטגן ובלי מנתחים.

שאול יהלום: הוא אומר: הנתונים הם שמגיעים 13 מקרים מדי לילה.

שאול יהלום: האם לכם במשרד הבריאות יש נתון שמדובר על 130 בלילה, או שמדובר ב-80 בלילה?

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: זאת אומרת, המספרים נכונים.

שאול יהלום: הוא אומר לך: את ה-13 האלה האמבולנס יפנה בצופרים ל"בילינסון" ואז ב"בילינסון" במקום 50 מקרים יהיו 63 מקרים וכך נוכל לחסוך 13 מיליון שקל.

שאול יהלום: על זה צריך תשובה.

יצחק ברלוביץ: אנחנו מתייחסים ל"קמפוס גולדה" בכללותו.

יצחק ברלוביץ: אנחנו לא מתייחסים לשירות כזה או אחר, ואגב אפשר לבחון כל דבר לגופו.

יצחק ברלוביץ: אבל כאשר מסתכלים על המכלול, על סך כל המיטות שכרגע נמצאות ב"קמפוס גולדה", הסגירה שלהן כפי שמוצע בשלב זה לא נותנת את המענה עליו אנחנו מדברים.

שאול יהלום: האם זה נכון שהתפוסה של המחלקות לא עולה על 50%?

יצחק ברלוביץ: נכון.

יצחק ברלוביץ: אין לנו שום השגות על הנתונים שהוצגו כאן.

אילנה כהן: - - - הוא לא אומר את האמת.

שאול יהלום: מר מייבסקי, חבר הנהלת העיר לשעבר, אמר כאן שהעובדות לא נכונות.

שאול יהלום: אני אתן גם לו לדבר.

שאול יהלום: אני מבקש מפרופ' עמוס כהן, יושב-ראש ועד הרופאים, להציג את עמדת ועד הרופאים.

שאול יהלום: האם לטענתך משהו בעובדות, במספרים ובאחוזים שהוצגו כאן אינו נכון?

שאול יהלום: זה הזמן להגיד לנו.

שאול יהלום: בבקשה פרופ' כהן.

עמוס כהן: מה שקורה באופן מעשי בבית-החולים "השרון" הוא שיש מגמה למנוע ממבוטחים להגיע אליו.

דוד טל: אתה אומר שלא נותנים לחולים טופס 17?

קריאות רבות: כן, בדיוק.

עמוס כהן: אני אתן דוגמה של חולה שהתקשר אליי היום.

עמוס כהן: אותו חולה נותח אצלנו במחלקה הכירורגית ומצאו שיש לו מחלה ממארת של הבלוטות, לימפומה.

עמוס כהן: הכירורגים הפנו אותו לקבל טיפול הימטו-אונקולוגי אצלנו בבית-חולים "השרון".

עמוס כהן: כאשר הוא ביקש טופס הפניה אלינו אמרו לו: "נייט", בגלל שאתה גר בגבעתיים אנחנו רוצים שתלך ל"שיבא".

עמוס כהן: אז הוא אמר: לא, אני רוצה ללכת דווקא לבית חולים "השרון".

עמוס כהן: ואז ברגע האחרון, מאחר וישבנו בישיבה במרכז קופת-חולים עם ד"ר ערן הלפרין וד"ר ליפשיץ, הם התקשרו בטלפון למנהל הרפואי של המחוז ואז הצליחו פתאום לתת לו טופס הפניה אלינו.

עמוס כהן: אני רוצה להגיד שזה לא מקרה אחד ולא מקרה בודד אלא זה בבחינת מצבו של מי שהתייתם אחרי שרצח את הוריו.

שאול יהלום: פרופ' כהן, כאשר יש תאונת דרכים או אם אני פתאום נפלתי מהכיסא, אף אחד לא אומר לי לאיזה חדר מיון ללכת.

משה בדיחי: הם אומרים.

משה בדיחי: יש הוראה למגן דוד אדום.

דוד טל: אתה אומר שיש הוראה כזאת למגן דוד אדום?

דוד טל: אני לא מאמין.

דוד טל: תגיד דברים בדוקים.

שאול יהלום: אני שואל, איך קורה ש-13 מקרים בלבד מגיעים בלילה לבית-חולים "השרון"?

עמוס כהן: זה נוצר כתוצאה מכך שצמצמו את ההפניות לבית-חולים "השרון" בצורה מאורגנת.

עמוס כהן: אני יכול להגיד שלפני 3 שנים, עם המנהל הקודם של בית-חולים "השרון" , המצב היה שונה.

עמוס כהן: אומרים לנהג האמבולנס: אל תגיע לבית-חולים "השרון".

שאול יהלום: הנחיה למגן דוד אדום, עם כל הכבוד, לא נותנת קופת-חולים כללית.

שאול יהלום: אף אחד לא נותן הנחיות למגן דוד אדום פרט למשרד הבריאות.

שאול יהלום: ד"ר ברלוביץ, האם אתם נותנים הנחיות למגן דוד אדום לא להפנות חולים לחדר המיון של בית-חולים "השרון"?

יצחק ברלוביץ: אין הנחיה כזאת.

יצחק ברלוביץ: יש הנחיה למגן דוד אדום להפנות חולים נפגעי טראומה לחדרי מיון שמוכרים כמרכזי טראומה.

יצחק ברלוביץ: "בילינסון" מוכר כמרכז טראומה.

ציפי שדה: כך צריך להיות.

שאול יהלום: אבל לחדר מיון מגיע גם מי שקיבל חום בלתי מוסבר, גם מי שכואבת לו האוזן, גם מי שנפל.

שאול יהלום: זה שמגיעים רק 13 חולים בלילה לחדר המיון בבית-חולים "השרון" זה לא שייך לשום הנחיה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לבדוק מה היה לפני 3-4 שנים והאם יש ירידה, האם מישהו כרסם במעמד של בית-החולים הזה ולכן היום להגיע לבית-החולים הזה זה סכנת נפשות.

דוד טל: בגלל כל המחלקות שנסגרו שם, בגלל שיש היום יותר מתמחים מאשר רופאים ואין את כל הציוד הדרוש.

דוד טל: גרמו לכך שלאט-לאט הוציאו את הכול ולא נשאר שום דבר, מתחו את זה בצורה מכוונת.

דוד טל: אני מקבל את מה שמר זאב וורמברנד אומר, עכשיו באמת יש רק 13 פונים בממוצע בלילה.

אילנה כהן: זה כמו ב"מקורות" שסוגרים את המים ומייבשים.

מידד גיסין: צריך לעשות ישיבה מיוחדת רק על נושא ההפניות.

אילנה כהן: בדיוק כך.

אילנה כהן: זה לא רק כאן אלא בכל הארץ.

שאול יהלום: יכול להיות.

שאול יהלום: אבל שמתי את עניין ההפניות בצד כי לחדר מיון לא באים עם טופס 17.

עמוס כהן: דרך אגב, זה מראה את חומרת הבעיה.

עמוס כהן: ה-13 הם המקרים הקלים.

עמוס כהן: המקרים הקשים לא מגיעים אלינו.

שאול יהלום: אי אפשר בכל בית-חולים לעשות חדר טראומה.

שאול יהלום: אדוני, האם אתה יכול לענות על שאלתו של חבר הכנסת טל, יש לך סטטיסטיקה רב-שנתית על חדר המיון של בית-החולים "השרון"?

שאול יהלום: האם תוכל להגיד שה-13 זה חד-פעמי השנה ואילו לפני שנה היו למשל 30?

עמוס כהן: יש נתונים.

עמוס כהן: לצערנו בגלל השמועות על סגירת בית-חולים "השרון" שקיימות בשנתיים האחרונות - -

זאב וורמברנד: כבר חמש שנים.

עמוס כהן: - - בשל השמועות חלק מהאנשים חוששים להגיע לבית-חולים "השרון".

עמוס כהן: מאידך, אני מבקש להציג עובדה אחרת שממנה המנכ"ל אולי מתעלם.

עמוס כהן: העובדה היא שיש עומס בלתי נסבל במיון של בית-חולים "בילינסון" ובמחלקות הפנימיות שלו וכתוצאה מכך בחלק מן הימים מעבירים יותר מ-12 חולים לבית-חולים "השרון".

עמוס כהן: אנחנו מקבלים חולים שנמצאים בהשהייה, לפעמים של 20 שעות, ואני יכול להביא פרטים בפני הגורמים המכריעים במשרד הבריאות.

עמוס כהן: יש עומס בלתי נסבל ב"בילינסון".

עמוס כהן: כתוצאה מכך אנחנו קולטים מ"בילינסון" חולים, לעתים בשעות הבוקר כאשר סוף-סוף מוצאים אמבולנס כדי להעביר אותם.

עמוס כהן: אני לא מקבל את הטענה שבגלל שיש 13 חולים בין 23:00 ו-07:00, בשעות הלילה, שזה היחידה הקובעת שלפיה צריך לסגור את חדר המיון שלנו.

עמוס כהן: אם היו מעודדים את הפניית החולים אלינו היינו חוזרים לתפקוד מלא.

עמוס כהן: אנחנו מציעים בנושא הזה – וד"ר אייליג ירחיב על כך את הדיבור – שיטה לפיה אנחנו נחזור לתפוקות הקודמות של חדר המיון על-ידי יצירת תורנות בין חדרי מיון של "בילינסון" ושל "השרון".

עמוס כהן: הדבר הזה יפורט על-ידי ד"ר אייליג.

שאול יהלום: פרופ' כהן, אני רוצה להבין את העניין, אני חדש בתחום.

שאול יהלום: אתם אומרים שנוצר כאן תהליך במשך חמש שנים, מצד אחד של פעולות, שחלק מהמחלקות נסגרו, ומצד שני חרושת שמועות על כך שבית-החולים עומד לקראת סגירה.

שאול יהלום: אתה אומר שהדברים האלה גרמו לבריחת כוחות, לבריחת חולים, לכל מיני דברים.

זאב וורמברנד: גם לבריחת רופאים "כוכבים".

עמנואל מעודד: גם מבתי-חולים אחרים ברחו.

שאול יהלום: אני נאחז דווקא ברעיון האחרון שלך על חדרי מיון.

שאול יהלום: למעשה גם אתה אומר שהמצב הזה הוא לא לכאן ולא לכאן והוא לא יכול להימשך.

שאול יהלום: אחד מהשניים, או שהולכים לתוכנית של המנכ"ל לסגירה או שעושים מהפיכה בכיוונים אחרים – תורנויות, החזרת מחלקות וכולי.

עמוס כהן: מחזירים את המצב לקדמותו.

שאול יהלום: אבל זה לא סטטוס קוו, שאני מסתכל הרגע על בית-החולים "השרון" ואומר:

שאול יהלום: כך יכול המצב להימשך.

שאול יהלום: את זה גם אתה אומר.

שאול יהלום: נכון?

שאול יהלום: כך אני מבין.

עמוס כהן: אני לא אומר שכרגע המצב אידיאלי.

עמוס כהן: אני אומר שאם היה ידוע שבית-חולים "השרון" ימשיך להתקיים כמו שהוא ולא יעשו בעיות מנהליות בהפניה של חולים אז גם בית-חולים "השרון" היה משגשג.

עמוס כהן: אם לא היו עוצרים את ההחלפה של מנהלי מחלקות שעזבו – והמנכ"ל דיבר על כך, למעשה לפני קרוב לשנה החליטו בקופת-חולים להפסיק לאייש משרות בבית-חולים "השרון".

עמוס כהן: הסגירה – או הרפורמה הזאת, כפי שאומר המנכ"ל – לא התחילה היום.

עמוס כהן: היא התחילה כבר לפני כשנה, כאשר הפסיקו לתת קונקורסים למנהלי מחלקות שעזבו.

שאול יהלום: הוא אמר שגם רופאים "כוכבים" ברחו.

עמוס כהן: אני מציע להראות את המצגת שהכנו ולהראות שבית-החולים שלנו הוא לא איזה מין תאג"ד או פלוגת רפואה.

אילנה כהן: איפה הסמנכ"ל שקיבלתם?

עמוס כהן: אנחנו נדבר על זה.

עמוס כהן: זה בית-חולים שיש בו 320 מיטות, יש בו 212 רופאים, מתוכם כמחצית קבועים.

עמוס כהן: לפני כשנתיים קיבלנו את פרס המנכ"ל הקודם והפרס ניתן בשל כך שהיינו יעילים.

דוד טל: אני מבקש לזמן לכאן את ד"ר פטרבורג.

עמוס כהן: כשאנחנו יושבים בישיבות אומרים לנו: אנחנו מצטערים, אתם בית-חולים טוב.

שאול יהלום: ד"ר בלשר, מה עמדת ההסתדרות הרפואית?

יורם בלשר: אני חושב שאין אף אחד סביב השולחן הזה שלא רוצה לייעל את המערכת, אין דבר כזה.

יורם בלשר: השאלה רק, בתהליך הזה של רפורמה, מה יהיה המחיר של התוכנית הזאת לתושבי האזור.

יורם בלשר: חבל שבמסמך של שירותי בריאות כללית מתייחסים לכל הדיון הזה כסערה מיותרת.

יורם בלשר: זה לא סערה מיותרת, זה סערה מאוד-מאוד לעניין.

יורם בלשר: אני חושב שאנשים מודאגים מאוד ממה שיקרה באזור פתח תקווה ובסביבה כאשר ייסגר בית-החולים.

יורם בלשר: "מרכז הסרטן על שם דווידוף" יהיה מפואר.

יורם בלשר: מרגע שהוא ייפתח הוא יהווה אבן שואבת לחולי סרטן מכל הארץ.

יורם בלשר: זה גם מה שקרה ב"שניידר", והיום "שניידר" קורס תחת העומס הבלתי רגיל, אחרי שנסגרה מחלקת הילדים בבית-חולים "השרון".

מידד גיסין: אפשר למנוע את זה אם לא יתנו הפניות.

יורם בלשר: חדר המיון ב"שניידר" מתפקד בתנאים קשים ביותר.

זאב וורמברנד: דרך אגב, אני הצעתי להביא רופא אחד מ"השרון" ל"שניידר" והוא לא רוצה לבוא.

זאב וורמברנד: בבית-חולים "השרון" הוא סתם מתבזבז.

שאול יהלום: אני מבקש לא להתפרץ, אחרי שהצגת את העניין ואת כל הנתונים שרצית.

יורם בלשר: לכן ברור לגמרי שהעברת מחלקה פנימית ל"דווידוף" זה לא דבר ריאלי, בוודאי לא לטווח קצת יותר ארוך מאשר 2006.

יורם בלשר: רוצים להעביר חולים ל"בית רבקה".

יורם בלשר: ל"בית רבקה" אין מיטות מיותרות.

יורם בלשר: זאת אומרת שיפנו מיטות ב"בית רבקה" ויפנו את החולים ששוכבים ב"בית רבקה" לפתרונות אחרים.

יורם בלשר: כל מי שמבין יודע שהפתרון הזה רחוק מלענות על הצרכים של אותם חולים השוכבים ב"בית רבקה".

יורם בלשר: אני לא מדבר כרגע על העובדים.

יורם בלשר: ד"ר אייליג ידבר בוודאי על המשמעות של הרפורמה על "בילינסון".

יורם בלשר: "בילינסון", שהוא בהחלט "אוניית הדגל" של שירותי בריאות כללית, ובצדק, יהפוך למתקן שלא יוכל להתמודד עם העומס שיווצר.

אילנה כהן: גם היום הוא כבר לא מתמודד.

יורם בלשר: לא במיון, לא באונקולוגיה, לא במחלקות הכירורגיות.

יורם בלשר: מציגים כאילו במחלקות הכירורגיות יש תפוסה נמוכה.

יורם בלשר: נכון, בכל הארץ יש תפוסות נמוכות במחלקות כירורגיות ספציפיות.

יורם בלשר: אבל אם אנחנו נקבל את התחזית של ראש העירייה – והתחזית הזאת צריכה להיות אמינה עלינו, הרי הוא לא ממציא דברים מהאוויר – שתהיה תוספת של אוכלוסייה באזור של בין 200,000-300,000 תושבים, אני חושב שאסור לתכנן לטווח קצר של כמה שנים מבלי לקחת בחשבון את התחזיות של גידול האוכלוסייה.

יורם בלשר: לכן את אותם 10 מיליון שקל שמתכננים להשקיע ב"מרכז רבין" צריך להשקיע ב"השרון" על מנת להפוך אותו למתקן אשפוז שיענה על הצרכים של גידול האוכלוסייה בעוד 10-15 שנים.

זאב וורמברנד: אתה מציע לסגור את "בילינסון" ולהעביר לבית-חולים "השרון"?

יורם בלשר: אני מציע להעביר את הכסף.

שאול יהלום: אתה עדיין חייב תשובה.

שאול יהלום: מר וורמברנד אומר שאין לו מכונת כסף של 110 מיליון שקל.

שאול יהלום: הוא אומר: אני לוקח את מה שאני חוסך, בשלוש השנים האלה אני חוסך 40, 30, 10 מיליון שקל ומהכסף שנחסך ב-3-4 השנים הראשונות אני משקיע 110 מיליון שקל, בונה את כל הדברים האלה ומתחיל להרוויח מ-2008.

שאול יהלום: אם אתה אומר שייקח את ה-110 מיליון וישקיע בבית-חולים "השרון" – הוא לא יכול להביא את הכסף מהבית, אלא אם כן, כמו שהוא אומר, הוא יסגור מחלקות ב"בילינסון".

שאול יהלום: אם משרד הבריאות היה אומר שהוא מקציב לו 110 מיליון שקל – לא משנה כרגע הסכום – לשיקום בית-חולים "השרון", אבל אף אחד לא אומר לו דבר כזה.

שאול יהלום: מאיפה הוא ייקח את 110 מיליון השקלים שאתה מדבר עליהם?

שאול יהלום: אם הוא לא מייעל הוא לא יכול להשיג את הכסף.

יורם בלשר: לפני שנתיים היתה תוכנית של השקעות לשיפוץ בית-החולים.

יצחק אוחיון: זאת הסיבה שהארכנו את חוזה החכירה, בגלל ההבטחה להשקעות האלה.

זאב וורמברנד: יש לך עכשיו עילה לבטל את חוזה החכירה.

יצחק אוחיון: אני לא שש לזה.

יורם בלשר: אני לא הבנתי שה-110 מיליון שקל האלה הם אלה שייחסכו בשל סגירת מחלקות בבית-חולים "השרון".

יורם בלשר: אני חושב שצריך למצוא את המקורות.

ציפי שדה: למה חולים צריכים לישון בחדר של 8 חולים כאשר יש אופציות הרבה יותר טובות?

מרי פינטו: איך הם שוכבים ב"בילינסון" המפואר?

מרי פינטו: (קריאות)

יורם בלשר: לסיכום, אני חושב שהדאגה צריכה להיות לשירות הרפואי שיקבלו תושבי האזור.

יורם בלשר: את מוקדי המצוינות שרוצים לפתח ב"מרכז רבין" צריך לפתח ב"מרכז גולדה" כדי שיהיה מוכן לקליטת תוספת האוכלוסין.

יורם בלשר: אחרת, כמו שנאמר כאן, מסובך למדיי לסגור מתקן רפואי אבל הרבה יותר מסובך לפתוח בית-חולים חדש.

שאול יהלום: מר מייבסקי, אתה צעקת כאן בקריאת ביניים דבר חמור.

שאול יהלום: אמרת שמנכ"ל קופת-חולים מציג כאן עובדות לא נכונות.

שאול יהלום: מה שאמרת הוא חמור מאוד.

שאול יהלום: תוכל להגיד לנו איזו עובדה שהוצגה כאן לא נכונה?

מייבסקי: למען הגילוי הנאות אני רוצה לציין שבתי היא אחת מאותם 1,000 עובדים בבית-חולים "השרון", אבל לא בשל כך אני כאן.

מייבסקי: הלוואי וכל עובדי מרכז קופת-חולים היו עובדים יום אחד כמו שהיא עובדת במשך 6 ו-7 ימים בשבוע, מ-6:00 בבוקר ועד 17:00-18:00 אחר-הצהרים, משקיעה את הנשמה.

מייבסקי: אתה כאן, סלח לי, זלזלת בעובדים.

מייבסקי: אני מתבייש שיהודי כמוך יכול לזלזל כך בעובדים של בית-החולים "השרון".

אברהם נויברגר: אדוני המנכ"ל, אתה יושב ומזלזל בעשרות עובדים בבית-חולים "השרון", ברופאים ובכולם.

מייבסקי: באתי במיוחד באמצע העבודה כי שמעתי כאן ממך ביזיון אחד גדול, שאתה יכול כך לבייש עובדים מסורים.

מייבסקי: תאמין לי, אם הבת שלי היתה יודעת שאתה המנכ"ל שלה אני לא יודע מה היא היתה אומרת.

מייבסקי: איך אתה לא מתבייש לזלזל כך בצוות נהדר ומסור?

מייבסקי: אני אחרי התקף לב ובית-החולים הזה הציל אותי, ולא בגלל שהבת שלי עובדת בו אלא בגלל שכל העובדים שם מסורים.

מייבסקי: תעשה משאל אמיתי בין תושבי העיר וכך הם יגידו לך.

מייבסקי: אני לא יכול להתווכח אתך למה רק 55% מבוטחים בשירותי בריאות כללית ושאר ה-45% מבוטחים ביתר קופות-החולים.

זאב וורמברנד: ולמה הם לא הולכים לבית-חולים "השרון".

מייבסקי: אגיד לך רק שעוד מעט גם לא כל ה-55% יהיו מבוטחים בשירותי בריאות כללית.

שאול יהלום: מר מייבסקי, אילו עובדות שהוצגו כאן לטענתך לא נכונות?

מייבסקי: אני הייתי חבר הנהלת עיריית פתח תקווה במשך 15 שנים, הייתי חבר הוועד המנהל המשותף שהיה קיים אז של בית-החולים ושל עיריית פתח תקווה.

מייבסקי: בשנת 1991 המנכ"ל היה פרופ' הרט וקיימנו פעולות משותפות.

מייבסקי: העירייה השקיעה הון עתק במשך כל השנים, לא רק בשנים האחרונות, ואז גם לא חייבנו אתכם בארנונה.

מייבסקי: הייתי אז סגן ראש מינהל הכספים ואני יודע.

מייבסקי: מר גיורא לב היה אז ראש העירייה.

מייבסקי: בא אלינו מר אביגדור קפלן כשהלכו לסגור את מחלקת הילדים, מחלקת היולדות ומחלקת הפגים – בסך הכול מדובר על תחום אחד – והתחייב בפני הנהלת העיר שאם יעבירו את כל הקטע הזה של יולדות ושל פגים ונשים – ואני חושב שכל אדם הוא עולם ומלואו – קופת-החולים תשקיע מיליוני שקלים.

מייבסקי: תבדוק את הפרוטוקולים מ-1991.

מייבסקי: אתה לא אומר לנו אמת.

מייבסקי: ידענו שזאת מגמה שהתחילה ב-1991.

מייבסקי: אז התחילו לבנות את מרפאות החוץ והפכו את המרפאות האלה ל"פיל לבן" כי זה היה חלק מהתנאים שסוכמו עם ההנהלה באותם ימים.

מייבסקי: לכן אמרתי שאתה לא אומר אמת.

מייבסקי: אתה אמרת שראשי הערים הקודמים זלזלו ואמרו שבית-חולים "שניידר" הוא "פיל לבן".

מייבסקי: מר גיורא לב לא אמר אף פעם שזה "פיל לבן".

מייבסקי: אני הייתי אז מספיק שנים בתפקיד ואני זוכר היטב.

מייבסקי: תוציאו את הפרוטוקולים ותוכיחו את זה.

מייבסקי: תבדקו מה אמר מר אביגדור קפלן.

מייבסקי: אמרתי אז למר אביגדור קפלן שהוא לא אומר לנו אמת.

זאב וורמברנד: בגלל שאני בא לכאן ואומר אמת אז אתה מתקיף אותי.

מייבסקי: בצחוק המזלזל הזה שלך אתה פוגע בעובדים המסורים.

מייבסקי: אני יושב עם הצוות הזה בהתנדבות, על חשבוני.

מייבסקי: כואב לי הלב.

מייבסקי: אני אחד מ-190,000 תושבי העיר ובאתי לזעוק את הזעקה שלהם.

מייבסקי: אני אומר לך, לא באתי לזעוק את הזעקה של העובדים כי יש מי שיעשה את זה טוב ממני.

מייבסקי: אבל למה הזלזול הזה?

מייבסקי: אלוהים אדירים.

מייבסקי: לפני שישים שנים כאשר בית-החולים הוקם, אבי זכרנו לברכה גר אז בתל-אביב וקיבל שירותי בריאות בבית-חולים "השרון".

מייבסקי: מה הדבר הזה?

מייבסקי: למה הזלזול הזה?

מייבסקי: יש לך תוכנית – תוכיח, תתווכח.

מייבסקי: ראש העירייה לא שמע על התוכנית שלך עד היום.

מייבסקי: מנית כאן את כולם אבל עד היום לא הצגת את התוכנית בפני ראש העירייה.

מייבסקי: למה?

זאב וורמברנד: אני מציע שלא תדבר בשמו.

מייבסקי: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לומר לסיכום, אין בכוונתי לפגוע אישית במר וורמברנד כי אני לא מכיר אותו.

מייבסקי: כבודך במקומו מונח אבל אל תזלזל כי מה שעשית היום לאנשים שיושבים כאן – אני מתבייש שהגעתי לשמוע אותך כמנכ"ל, שאני משלם את המשכורת שלך ועוד משכורות שמנות במרכז קופת-חולים, ואנחנו יודעים כמה עשרות אלפי שקלים אתה משלם לכל המנגנונים המיותרים.

מייבסקי: תחסוך שם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, לשם הגילוי הנאות אני צריכה לומר שגם אני תושבת פתח תקווה.

זהבה גלאון: אני חברת קופת-חולים מאוחדת אבל זה לא משנה בכלל.

זהבה גלאון: אני שותפה לדאגה שהביע ראש העיריה על – אפשר לקרוא לזה בכל שם שרוצים, רפורמה זה שם יפה יותר מסגירה.

זהבה גלאון: רפורמה תמיד נשמע טוב כי זה נותן איזה תחושה על משהו עתידי טוב יותר שיקרה.

זהבה גלאון: אני מודה שאני שותפה לדאגה שהביע ראש העירייה.

זהבה גלאון: שמענו כאן את הדברים הנרגשים של מר מייבסקי.

זהבה גלאון: אני משוכנעת שכל מנכ"ל של כל קופת-חולים או של כל גוף צריך לעשות איזה איזון בין הבעיות שיש לו, הבעיות התקציביות והרצון לייעל, הרצון לבנות מוקדים חדישים.

זהבה גלאון: אני חושבת שזאת גישה נכונה מאוד.

זהבה גלאון: לא במקרה כנראה הביאו אותך, אני אומרת את זה בהרבה הערכה.

זאב וורמברנד: אחת הציפיות שלי היא שאם חס וחלילה תזדקקי, תבואי אל מרכז הסרטן שלנו.

זהבה גלאון: לא להתרגש.

זהבה גלאון: אני מקבלת את זה ברוח טובה ונכונה.

זהבה גלאון: אני חושבת שזאת צריכה להיות שאיפה של מנכ"ל מוצלח ומצוין, להקים מרכזים מוצלחים ומצוינים עם הטכנולוגיות החדישות ביותר.

זהבה גלאון: אני חושבת שכך נכון לעשות, וכנראה לא במקרה אתה המנכ"ל, כי אתה יודע לעבוד.

זהבה גלאון: אבל אחרי ששמענו את סמנכ"ל משרד הבריאות ואת ד"ר בלשר אני רוצה לומר עכשיו משהו על האווירה.

זהבה גלאון: אני תושבת העיר ולצערי בני משפחתי נזקקו לטיפול גם ב"השרון" וגם ב"בילינסון" וב"בית רבקה", כל היום אני על הקו, אין מה לעשות, כך זה בגיל מסוים.

זהבה גלאון: אני אומרת לך את זה באופן לא אינטרסנטי.

זהבה גלאון: אני קוראת, גם בעיתונות המקומית, ושומעת – יש עניין של יצירת אווירה.

זהבה גלאון: חזקה עליי שאם הבאת את הנתונים על 13 איש בממוצע שמגיעים למיון בלילה אלה כנראה הנתונים.

זהבה גלאון: אבל נוצרה כנראה אווירה – זה עניין של הביצה והתרנגולת – שעשתה באיזה אופן – המילה דה-לגיטימציה אולי לא מתאימה כאן אבל נוצרה איזו אווירה ש"השרון" הוא או-טו-טו בפני סגירה.

זהבה גלאון: אתה יוצר איזה הלך-רוח בעיר.

זהבה גלאון: הרי כל אחד רוצה להגיע למקום שנותן את השירותים הכי טובים.

זהבה גלאון: נוצרה איזו אווירה כלפי בית-חולים "השרון" ואני חושבת שהיא לא מוצדקת.

זהבה גלאון: אתם רוצים לייעל, חלק מהמחלקות אתם רוצים שתהיינה רק שם – אני לא נכנסת לזה, אין לי את הכלים לומר שכדאי שכל נושא הסרטן ירוכז ב"דווידוף".

זהבה גלאון: אני מניחה שזה נכון.

זהבה גלאון: אבל אי אפשר לבוא בלי ראייה עתידית ובלי להתייחס לכך שאוכלוסיית העיר תגדל, שגם בראש העין יהיה גידול באוכלוסייה ואז אנחנו נמצא את עצמנו בלי מענה.

זהבה גלאון: העובדה שיש רק 13 אנשים בלילה במיון – אני רואה מה קורה ב"בילינסון", איזה צפיפות תהיה ב"בילינסון".

אילנה כהן: בבוקר מעבירים את החולים מ"בילינסון" ל"השרון".

זהבה גלאון: אני מבינה גם את המצוקה שאתה מציג.

זהבה גלאון: יש לך 110 מיליון שקלים ואתה צריך לתת איזה מענה.

זהבה גלאון: לאור המצוקה שלך אתה עושה שקלול באיזה מקומות כן להשקיע, איפה אתה מוריד ואיפה אתה מייעל ואיפה לא, ומשרד הבריאות צריך לקחת את זה בחשבון.

זהבה גלאון: גם אם נקרא לזה רפורמה וגם אם זה הליך שייקח עוד שנתיים או שלוש, בסופו של דבר זה יביא לסגירת בית-החולים ולגוויעתו.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים שייצאו משם גוויות במובן הזה שאנשים יחושו שמי שנכנס לשם זה כבר one way.

זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים להביא את המצב לכדי כך.

יוסי יאסדי: זה קורה כבר היום.

זהבה גלאון: הדבר הזה קשור באמוציות.

זהבה גלאון: ואני לא מדברת על המשמעות של זה על העובדים, גם אם אמרת שאתה אמנם תקלוט 70% מהעובדים הקבועים.

זאב וורמברנד: 70% שם ו-30% במתקנים אחרים.

זהבה גלאון: יש עניין של מורל, יש עניין של אווירה.

זהבה גלאון: יש אנשים שעובדים, אנשים שנתנו את כל מרצם, זמנם ונשמתם.

זהבה גלאון: בית-חולים זה גם מרכז קהילתי.

זהבה גלאון: יש לזה השלכות רוחב על כל-כך הרבה דברים.

זהבה גלאון: נראה לי שצריך להוריד את האמוציות.

זהבה גלאון: אם אני יכולה להביע את דעתי, כתושבת העיר הייתי רוצה שבית-החולים הזה לא ייסגר, שלא תהיה בו רפורמה כל-כך מרחיקת לכת.

זהבה גלאון: שמעתי כאן גם את הרופאים שדיברו לפניי והאחיות כמובן.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריך לקחת את זה בחשבון.

איתן כבל: האמת, מי יכול להתנגד לייעול?

איתן כבל: אף אחד לא מתנגד לזה.

איתן כבל: אבל אתה יודע, כמאמר אותו גנרל: היה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו ...

איתן כבל: אני כבר לא כל-כך צעיר, למרות שאני נראה טוב .

קריאה: איפה נולדת?

איתן כבל: לשם הגילוי הנאות, בבית-חולים "השרון".

איתן כבל: אתה יודע כמה מצגות יפות כאלה ראיתי?

איתן כבל: ראיתי כל-כך הרבה מצגות יפות ויפות יותר.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לאור ניסיוני בתפקידים אחרים שמילאתי, גם כמי שהציג מצגות – אני מוביל את זה, האיש שאני עובד אתו במשרד מוביל את זה, אין מצגת יפה יותר מהמצגת שהנחתי באותו רגע, ולא משנה באיזה עניין.

איתן כבל: אבל החיים חזקים יותר.

איתן כבל: הסיטואציות שאתה נקלע אליהן הן לעתים הרבה יותר חזקות מאתנו.

איתן כבל: אני ישבתי גם במצגות שקודמך הציג בוועדת הכספים, על האופן שבו קופת-חולים כללית וקופות-החולים האחרות הולכות להתמודד עם המציאות הקשה.

איתן כבל: אתה יודע שמערך הבריאות עומד לפני קריסה.

איתן כבל: קודם כול אני שמח לדעת שמצוקת האשפוז הסתיימה.

איתן כבל: זה לא מופע סטנד-אפ, אני רציני.

איתן כבל: בסופו של יום אחת השאלות הדרמטיות שאני כחבר כנסת וחבריי בוועדה מתמודדים איתן היא שאלת מצוקת האשפוז.

איתן כבל: לא נעים לי להגיד, לפני לא הרבה שנים ליוויתי בת משפחה שלי למיון ב"השרון".

איתן כבל: היו שם המון אנשים, בקושי הצלחתי לגרום לכך שמישהו בכלל יפנה אליה.

איתן כבל: היה שלב כזה.

איתן כבל: אגיד לך עוד דבר.

איתן כבל: באופן אישי יש לי טראומה מ"בילינסון", אבל זה סתם במאמר מוסגר.

איתן כבל: מה שאני רוצה לומר לך, אי אפשר לראות את החיים מקצה הנעל.

איתן כבל: בסופו של יום האזור הזה על-פי תוכנית 2020 – וראש העיר יודע אותה, ואני מכיר אותה עוד מתפקידים קודמים שמלאתי – כמו שבפתח תקווה הולכים לבנות כל-כך הרבה יחידות דיור כך גם בראש העין, שמתוכננת להיות עיר מחוז ואולי להגיע בשלב מסוים להיות גדולה אפילו יותר מפתח תקווה.

איתן כבל: אז אני לא מדבר על הצרכים שיהיו לניניי אבל ברור לי שאתה לא יכול להסתכל על הדברים רק מנקודת הראות של התפקיד שלך.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני לא פסיכולוג ולא מתיימר לבקש לעבוד אצלך במחלקה הפסיכיאטרית בגהה אבל – וסלח לי שאני אומר את זה, יכול להיות שאני צריך להגיד לך את זה בארבע עיניים אבל כיוון שכאן זה דיון ציבורי אז אני אומר את זה – יש מידה של התנשאות בהתנהגות שלך.

איתן כבל: אני אומר לך את זה באמת מכל הלב.

איתן כבל: אחרי שאתה אמרת את דבריך, ואנשי בית-חולים "השרון" אמרו את דבריהם, יש נקודת מפגש בין הרצונות שלך ובין הרצונות להמשך העבודה של בית-החולים "השרון" במתכונת כזאת או אחרת.

איתן כבל: אלא אתה מייצר סוג של אנטגוניזם.

איתן כבל: זאת בעיה שלך אבל זאת מתחילה להיות גם בעיה של העובדים בשל חוסר הוודאות.

איתן כבל: אנחנו כמקבלי שירות מודאגים כי אנחנו מתכוונים לגור באזור הזה, ומצד שני התחושות האישיות של העובדים יוצרות התנגשות מיותרת.

איתן כבל: תודה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, יש לי הרושם – ואני מכיר את המנכ"ל וגם את הבכירים בקופת-חולים כללית – שמנסים כאן לייעל את קופת-החולים הכללית, שיש לה בעיות, על גב בית-חולים "השרון" בלבד.

דוד טל: אני אסביר לכם מדוע.

דוד טל: אני מקבל כאן

דוד טל: תמונה רחבה על כך שבמשך 4-5 שנים מישהו, מתוך כוונה, סימן את בית-החולים "השרון", רצה לא להרוג אותו אבל להוציא לו את הנשמה לאט, בטיפין.

דוד טל: בכפית קטנה הוא אכל את הלב ואת הכבד.

דוד טל: כתוצאה מכך וכתוצאה מכל מיני שלבים, כמו אי הפנייה של חולים עם טופס 17 – ואגב זה כסף, טופס 17 זה כסף.

דוד טל: אם לא מגיע טופס 17 לבית-חולים "השרון" הכסף הולך למקום אחר.

דוד טל: לאן הוא הולך?

דוד טל: הוא הולך ל"שיבא".

דוד טל: צריך לבדוק כמה כסף קופת-חולים כללית העבירה ל"שיבא".

פרוספר בן-חמו: 3 מיליארד שקל.

דוד טל: אני לא יודע, אבל אם מה שאמר מר פרוספר בן-חמו נכון, אם את 3 מיליארד השקלים הללו היו מפנים לבית-חולים "השרון" אז בית-חולים "השרון" היה פורח וזורח.

דוד טל: מעבר לכך, היו שם "כוכבים", אני זוכר שהיו "כוכבים".

דוד טל: למען הגילוי הנאות קיבלתי טיפול גם בבית-חולים "השרון".

דוד טל: אבל אם בבית-חולים "השרון" היו "כוכבים" שעזבו את המקום - - -

קריאה: יש עוד "כוכבים".

דוד טל: נאמר כאן שהם עזבו.

דוד טל: אם לא קיבלו אחרים במקומם אז ברור שכל בר-דעת יילך למקומות שיש בהם "כוכבים" טובים יותר ואז אוטומטית, בעל כורחו של המנכ"ל הוא בעצם מפנה את האנשים למקומות אחרים.

דוד טל: כתוצאה מכך חל כרסום במעמד בית-החולים.

דוד טל: כסף לא מגיע – לא טופס 17, אנשים מופנים ל"שיבא".

זאב וורמברנד: חבר הכנסת דוד טל, זה לא נכון.

דוד טל: אמרו כאן לפני רגע ש-3 מיליארד שקל עברו ל"שיבא" ואני לא ידעתי על כך.

דוד טל: אני רוצה לומר כאן בהערה חברית, אם 45% מהתושבים בעיר לא חברים בקופת-חולים כללית זה אומר דרשני, משהו כנראה לא טוב במערכת.

יוסי יאסדי: ועוד עוזבים.

דוד טל: אם היית משקיע בבית-החולים הזה והוא היה תפארת פתח תקווה ומדינת ישראל, יכול להיות שחלק גדול מהם היה מוצא את "הארוחה" שלו בבית-חולים "השרון" ולא היה צריך לנדוד לשדות זרים.

דוד טל: ומבחינתי קופות-חולים אחרות הן קופות טובות לפחות כמו קופת-חולים כללית.

דוד טל: אני סבור, אדוני היושב-ראש, שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה אנחנו רוצים.

דוד טל: אפשרות אחת – וזה יהיה רק ברצונו של המנכ"ל או של הנהלת קופת-חולים – אם הם רוצים להחיות את בית-חולים "השרון", שאולי גוסס כרגע, יש באפשרותם לעשות את זה.

דוד טל: אני לא רואה את הייעול הגדול שייצא מכאן.

דוד טל: אם רוצים לייעל ולחסוך כסף בתוך המערכת הכללית של קופת-חולים כללית – בסדר, אבל לא רק על גבו של בית-חולים "השרון".

דוד טל: יתרה מכך, ראשון-לציון גדלה ב-15 השנים האחרונות ב-100,000 תושבים.

דוד טל: אני מאחל לעיר פתח תקווה שגדל כך גם היא אבל אם כך יקרה יהיה צורך ביותר מקומות אשפוז.

דוד טל: אני מקבל את מה שאמר ד"ר בלשר, שיהיה קשה יותר להקים בית-חולים חדש מאשר להחזיק בית-חולים קיים.

דוד טל: אתה יודע כמה קשה לנו לבנות בית-חולים באשדוד, שעל כך עברה כבר הצעת חוק ועוד לא הצלחנו לבנות שם.

דוד טל: קל וחומר כאן אם נסגור את בית-החולים הזה יהיה בוודאי קשה להקים בית-חולים אחר.

דוד טל: אני מבין את מה שאומר ראש העירייה, חובת הנאמנות שלו היא לתושבים שלו שהוא צריך לדאוג להם למקום ריפוי.

אילנה כהן: קודם כול, אני נותנת לך ציון עשר.

אילנה כהן: אתה הצגת מצגת לתפארת מדינת ישראל.

אילנה כהן: מי יתנגד כשאומרים שיוקם מרכז לחולי סרטן?

אילנה כהן: זה נשמע יפה מאוד.

אילנה כהן: אני הראשונה שאשמח על כך, בעיקר לאחר מה שעברתי בשנה שעברה עם הבן שלי.

אילנה כהן: אז אין ספק שזה טוב.

אילנה כהן: אבל אתה לא בא ואומר שזה כמו "שניידר" שמטפל בילדים ובעקבות זה מחלקות ילדים בארץ צומצמו ונסגרו.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לך, כך לא עושים לא לגו ולא רפורמה.

אילנה כהן: אגיד לך למה.

אילנה כהן: אני יושבת כאן, יושב כאן מר פרוספר בן-חמו ויושב כאן ד"ר בלשר.

אילנה כהן: אנחנו הראשונים שעזרו לתוכנית המלווה, עזרנו לתוכנית ההבראה של כל קופת-חולים.

אילנה כהן: מה אתם עושים?

אילנה כהן: כל פעם מישהו מכם מתחלף ואתם אומרים: ההוא עשה ככה.

אילנה כהן: כשמר אביגדור קפלן בא אלינו ודיבר על בית-חולים "השרון" – אתה תצטרך קודם כול להתנצל בפני "האחיות הישֵנות" כי אני אגיד לך עוד מעט משהו חד וחלק, אני לא ארשה לך להגיד דברים כאלה.

אילנה כהן: אני אסביר לך איך זה יצא לך 13, גם אני יודעת לעשות חישובים.

אילנה כהן: בא אלינו מר אביגדור קפלן ואמר לנו: ייעול, נאחד את חדר הלידה והכול, והסכמנו כי כל העובדים שיושבים כאן הם לא נגד ייעול.

אילנה כהן: אבל מה אתם עשיתם?

אילנה כהן: אתם עושים את זה באופן חד-צדדי.

אילנה כהן: אני משוכנעת שאם היית יושב עם העובדים האלה מלכתחילה, לא רק כשאתה מגיע לפירמידה של הלגו, כשאתה מתחיל לבנות את הלגו, אם היית יושב איתם ושומע אותם הייתם מגיעים להידברות.

אילנה כהן: אבל מה אתה עושה?

אילנה כהן: אני מכירה את קופת-חולים טוב יותר ממך, אני ארכיון גדול יותר ממך, אני במערכת הבריאות לפניך.

אילנה כהן: יושב כאן ד"ר ברלוביץ וביחד שנינו עשינו את התקינה של בתי-החולים.

אילנה כהן: אם בחדר מיון יש 13 פניות בממוצע בלילה, כמו שאתה אומר – אני מדברת אתכם על 50 תקנים לפחות שלקחתם השנה, אבל לא ניכנס לזה כי אנחנו דנים היום ב"השרון".

אילנה כהן: נקיים שיחה ונדבר גם על זה כי אתם מומחים עם הסינתטי שלכם, אתם מומחים עם התקציבים שלכם, אתם עושים ככה וככה.

ציפי שדה: אבל מה בקשר לתקינה?

יוסי יאסדי: היא צודקת בכל מילה.

אילנה כהן: אני אגיד לכם עוד דברים קשים.

אילנה כהן: כל שנתיים אנחנו בודקים את התפוסה.

אילנה כהן: אגיד לך למה אתה לא מציג נכון את הנתונים, כי כשאתה עושה את הסך הכול נורא יפה לבוא ולהגיד – אני אתן לכם דוגמה.

אילנה כהן: מקבלים חולים לבית-חולים "אסף הרופא" ומעבירים אותם לבית-חולים "שמואל הרופא".

אילנה כהן: אז לא נרשמת פנייה לחדר מיון ב"שמואל הרופא".

אילנה כהן: זה מה שאתם עושים כאן.

אילנה כהן: אם כך, אני מבינה שיש לך תפוסה במחלקות הפנימיות של 50%.

אילנה כהן: הרי גברת מרי פינטו הורגת לי את המח, ובשר"מ הורגים לי את המוח איך האחיות עובדות במחלקות הפנימיות, מעל 100% תפוסה.

אילנה כהן: מדוע במכוון הצגת כאן מחלקות שהן ב-30% תפוסה אבל לא הצגת מה התפוסה במחלקות הפנימיות?

אילנה כהן: אני מציעה לך דבר אחד, יש פתרון לעניין ה-13.

אילנה כהן: יש תפוסה של בית-חולים ואנחנו לא רוצים תקן מעל מה שמגיע לנו.

אילנה כהן: אנחנו רוצים את התקנים שמגיעים לנו.

אילנה כהן: אתה עושה כאן דבר שלא ייעשה.

אילנה כהן: אמרתי: לא סתם מקורות.

אילנה כהן: אתם מלכי ה"ייבוש".

אילנה כהן: כשאתם רוצים אתם לא נותנים טופסי 17.

שאול יהלום: זה הובהר.

אילנה כהן: אתם לא תעשו דבר כזה.

אילנה כהן: מצגת כזאת – גם הם יכולים להציג את המצגת שלהם.

אילנה כהן: בואו לא נעשה מלחמת מצגות ומלחמת לגו.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לך דבר אחד, אתה לא יכול לעשות שום דבר באופן חד-צדדי – וזאת לא הבעיה היחידה שלנו עם קופת-חולים – צריך לדעת גם לשבת עם העובדים.

אילנה כהן: מפה מתחילה הבעיה.

אילנה כהן: אמרת "קופת-חולים שלי".

אילנה כהן: קופת-חולים היא לא שלך.

אילנה כהן: יושבים כאן אנשים נאמנים מאוד, שעובדים יום ולילה – ואתה יודע שאני מבקרת בבתי-החולים.

אילנה כהן: אנחנו צריכים קודם כול לדאוג למבוטחים.

אילנה כהן: אני מציעה לך דבר אחד, תסגור את המצגת שלך, קודם כול תקרא לעובדים, שב איתם ותשמע אותם.

אילנה כהן: אם תעשה מרכז כזה או מרכז אחר בעקבות תהליכי ייעול אנחנו בוודאי לא נתנגד.

אילנה כהן: אתה יושב כאן ומספר סיפור.

אילנה כהן: יש לי דיון כל שנה עם ד"ר ברלוביץ על המחלקות הפנימיות ואז הוא אומר לי: אילנה, בואי נתגבר את המחלקות.

אילנה כהן: הרי אתה מספר כאן סיפורים, תסלח לי שאני אומרת לך את זה.

אילנה כהן: אתה אומר שתבנו מרכז לחולי סרטן.

אילנה כהן: אבל זה לא נותן פתרון לחולים במחלקות הפנימיות.

אילנה כהן: אז העברת חולים ואיך בודקים את התפוסה בלילה – אני אראה לך את זה.

אילנה כהן: אז מאיפה באה התפוסה של מעל 100% בפנימיות?

אילנה כהן: מה-13 שמגיעים לחדר מיון בלילה?

אילנה כהן: אני מכנה לשבת אתך על התקינה בבית-החולים.

אילנה כהן: אבל אל תעשה את זה ככה.

אילנה כהן: שב עם העובדים, אל תעשה את זה בלעדיהם.

שאול יהלום: רבותי, אנחנו מסיימים.

שאול יהלום: לפני הסיום אנחנו נשמע בקצרה שני אנשים, את ד"ר דיקר ומר פרוספר בן-חמו.

דרור דיקר: אני ממלא מקום מנהל מחלקה פנימית בבית-חולים "השרון" ואני נושא על הגב שלי נטל של 75 שנות עבודה בבית-חולים "השרון".

דרור דיקר: אבי ניהל את בית-החולים "השרון" במשך 14 שנים, אמי עבדה בו במשך 30 שנה ואני עובד בו כ-15 שנים.

דרור דיקר: לכן ראיתי חובה לעצמי, גם חובה פרטית וגם חובה לנטל שמונח על כתפי, לבוא ולהתריע.

דרור דיקר: מה שאני הולך לומר היום צריך להבין כל מי שמקבל החלטות.

דרור דיקר: אני מדבר על המצוקה במחלקות הפנימיות ואני רוצה להזכיר לכולם שאנחנו לא המצאנו את הגלגל.

דרור דיקר: זה מסמך משנת 2000 מאנגליה.

דרור דיקר: באנגליה מערכת הבריאות דומה פחות או יותר לזאת שלנו.

דרור דיקר: בשנת 2000 היה באנגליה משבר של מיטות פנימיות עד כדי כך שמתו אנשים בפרוזדורים של חדרי המיון.

דרור דיקר: בעקבות כך מערכת הבריאות באנגליה עשתה רה-אורגניזציה.

דרור דיקר: כל הסיבות שהובאו כאן במצגת של קופת-חולים כללית הן הסיבות שעלו גם באנגליה.

שאול יהלום: מה התפוסה במחלקות הפנימיות שלכם?

דרור דיקר: בחצי השנה האחרונה המחלקות הפנימיות בבית-חולים "השרון" בתפוסה של מעל 100%, 102%-103%, כאשר משך האשפוז הממוצע במחלקות הפנימיות - - -

מרדכי זאב ליפשיץ: הוא הכי ארוך מכל בתי-החולים של שירותי בריאות כללית.

זאב וורמברנד: - - -

אילנה כהן: בכוונה השכיבו אותם?

מרי פינטו: תסגור את כל בתי-החולים של קופת-חולים כללית ופתרת את העניין.

ישראל אייליג: גם ב"סורוקה" בחצי השנה האחרונה היתה עלייה.

מיכל ברמי: הוא לא מציג את הנתונים הנכונים.

קריאות: - - -

דרור דיקר: משך האשפוז אצלנו בחצי השנה האחרונה עמד על 4.8 ימים וב"בילינסון" הוא עמד על 4.7 ימים.

דרור דיקר: כך שאני חושב שאין הבדל.

דרור דיקר: החולים שלנו מבוגרים יותר ומשך האשפוז של אנשים מבוגרים הולך ועולה.

זאב וורמברנד: מבוגרים ביחס למי?

זאב וורמברנד: ביחס לכפר-סבא למשל?

זאב וורמברנד: אל תגיד דברים שאתה לא יודע.

ישראל אייליג: אומרים כאן נתונים שהם חד-משמעית לא נכונים.

שאול יהלום: אומר ד"ר דיקר שכל ההפרש בזמן האשפוז הממוצע במחלקות פנימיות הוא בין 4.8 ימים בבית-חולים "השרון" ל-4.7 ימים בבית-חולים "בילינסון".

שאול יהלום: נכון ש-4.8 זה יותר מ-4.7 אבל זה לא הפרש משמעותי.

דוד טל: בבית-חולים "כרמל" זמן האשפוז הממוצע במחלקות הפנימיות הוא 6.1 ימים.

מידד גיסין: הממוצע הארצי הוא 4.4 ימים.

מידד גיסין: זה הבדל לא גדול.

שאול יהלום: אני שואל שאלה לא טובה?

שאול יהלום: מה קרה לכם כאן?

שאול יהלום: אחד מגדולי הציונות שלנו כתב במחברתו: "כאן צריך לצעוק כי הנימוק חלש".

שאול יהלום: אני אומר לכל הצעקנים – זה לא משכנע אף אחד.

שאול יהלום: מר זאב וורמברנד, זה הנתון – 4.8 ימים מול 4.7 ימים בהשוואה בין "בילינסון" לבין "השרון".

שאול יהלום: זה אותה אוכלוסייה.

שאול יהלום: אז למה אתה אומר שהם העלו את מספר ימי האשפוז?

זאב וורמברנד: אני הערתי הערה אחרת.

שאול יהלום: עזוב.

שאול יהלום: הוא אומר שהתפוסה במחלקות הפנימיות היא מעל 100% אז זה לא שייך לעניין של משך ימי האשפוז.

דרור דיקר: באנגליה המסקנה של ועדת החקירה היתה שצריך להוסיף עוד 6% מיטות – 8,000 מיטות, להשקיע 900 מיליון שקל בשנה ועד שנת 2004 הם יזדקקו לעוד 5,000 מיטות.

דרור דיקר: אני מביא את ההקבלה כי הם עברו את התהליך שאנחנו כבית-חולים קטן עוברים.

דרור דיקר: אני רוצה להראות מה קורה אצלנו, איפה אנחנו נמצאים על הסקאלה.

דרור דיקר: מספר מיטות האשפוז הפנימיות ל-1,000 איש - - -

שאול יהלום: אתה מדבר על כל מדינת ישראל?

שאול יהלום: עם כל הכבוד, אנחנו לא עוסקים עכשיו במערכת הרפואה במדינת ישראל, ויש הרבה מה להגיד על זה.

שאול יהלום: יכול להיות שהרווחה דורשת יותר.

שאול יהלום: הדיון הוא לא על סטנדרטים ארציים.

שאול יהלום: אתה חייב לתת תשובה לתוכנית שהציג מנכ"ל שירותי בריאות כללית.

שאול יהלום: הוא אומר לך: אני משפר את הרפואה בפתח תקווה ב-X דרגות.

שאול יהלום: אם היום אתה מטפל במחלקה הפנימית בחולי סרטן, ב"דווידוף" יהיה שירות טוב יותר.

שאול יהלום: אנחנו דנו כאן בנושא הזה וחלק מכם היה כאן ושמע מה זה מאיצים ישנים ומה קורה כשצריכים לעשות הקרנה על X אך הורסים לאותו אדם גם את הכליות.

שאול יהלום: הוא אומר שהוא הולך לשכלל את השירות הרפואי בדרגה הכי גבוהה ולהקים שם שירות עם 30 מיטות, שזה בעצם המחלקה הפנימית; הוא אומר שמחלקה פנימית שנייה הוא נותן לקשישים ב"בית רבקה"; הוא אומר שהוא בונה מחלקה ב"בילינסון".

שאול יהלום: אתה צריך לתת לזה תשובות.

דרור דיקר: אני מדבר בעד ולא נגד.

דרור דיקר: אחוז החולים האונקולוגיים ששוכבים במחלקה הפנימית מתקרב אולי ל-5%.

דרור דיקר: רוב החולים ששוכבים במחלקה הפנימית הם חולים זיהומיים וחולים עם מחלות ---.

דרור דיקר: לחולים האלה אין פתרון.

דרור דיקר: רבותי, סוגרים 80 מיטות פנימיות.

דרור דיקר: כשמעבירים מיטות למיטות קשישים ב"בית רבקה", אלה לא החולים שאמורים לקבל תשובה במחלקות שלנו.

דרור דיקר: החולים היותר קשים ב"בית רבקה" עוברים למחלקות הפנימיות בבית-חולים "השרון".

דרור דיקר: אנחנו משרתים את החולים שיש להם ספסיס, שהם בזיהום, את החולים שמקבלים התקפי לב, את החולים שיש להם התייבשות וסכרת, הם עוברים מ"בית רבקה" אלינו.

מרדכי זאב ליפשיץ: אנחנו לא רוצים שהם יעברו מ"בית רבקה" אליכם.

דרור דיקר: המחלקות שפתחו ב"בית רבקה" הן לא מחלקות פנימיות.

דרור דיקר: אני אשמח אם ייפתחו עוד מחלקות, בוודאי, אנחנו בעד כל שירות רפואי חדש, אבל המחלקות הפנימיות היום לא יקבלו מענה.

דרור דיקר: תישאר מחלקה אחת מתוך שלוש.

דרור דיקר: המשמעות היא, וכולנו צריכים להבין את זה, שאנשים ימותו.

דרור דיקר: מי שמבטל מיטות – יש לי שלושה חולים מונשמים, לא יהיה להם פתרון.

דרור דיקר: אנשים יגיעו וימותו.

מידד גיסין: חולים מתים כל הזמן.

דרור דיקר: המצב הוא לא 13 חולים בלילה.

דרור דיקר: אנחנו מקבלים חולים שמגיעים כל לילה למיון "בילינסון" שלא מסוגל לטפל בהם.

דרור דיקר: מיון "בילינסון" קורס.

דרור דיקר: כל לילה חולים שמגיעים ל"בילינסון" מועברים אלינו באמבולנס או ברכב פרטי ואנחנו צריכים לטפל בהם.

דרור דיקר: זה דבר לא תקין.

דרור דיקר: המצב הזה נכפה עלינו בגלל השמועות על סגירת בית-החולים.

דרור דיקר: המשמעות, רבותי, מי שמחליט לסגור מיטות במחלקות פנימיות או לסגור את בית-חולים "השרון" צריך להבין – זה יעלה בחיי אדם.

ציפי שדה: האם לחולים הקשישים לא מגיע שיקום טוב בבית-חולים?

קריאות: - - -

אברהם נויברגר: הם ממשיכים לזלזל בעובדים.

מרי פינטו: הנהלת הקופה ממש מנותקת ממה שקורה בבתי-החולים שלה.

פרוספר בן-חמו: קודם כול אני מסכים עם האמרה שלך, שכל מי שצועק הנימוק שלו חלש.

פרוספר בן-חמו: אני לא צעקתי אז אני מאמין שהנימוק שלי חזק.

פרוספר בן-חמו: אני רוצה להגיד רק דבר אחד.

פרוספר בן-חמו: מדברים כאן על תוכנית כלכלית.

פרוספר בן-חמו: מדברים על גירעונות ורצון להתייעל.

פרוספר בן-חמו: אני רוצה לתת רקע ממש בקצרה.

פרוספר בן-חמו: אני לוקח את תוכנית 1994 כשקופת-חולים כללית היתה בגירעון של 3.5 מיליארד שקל והיתה כמעט תחת כונס נכסים.

פרוספר בן-חמו: נכנס אז מנכ"ל חדש, מר אביגדור קפלן, וביקש מאיגוד העובדים להיכנס לתהליכי התייעלות.

פרוספר בן-חמו: הוא דיבר עם הסתדרות האחיות ובראשה חברת הכנסת אילנה כהן, נפגש עם כל האיגודים ועשינו תוכנית התייעלות.

פרוספר בן-חמו: כאשר מר אביגדור קפלן סיים את הקדנציה שלו הגירעון היה של 900 מיליון שקל.

פרוספר בן-חמו: בפרק הזמן לפני שהתמנה ד"ר פטרבורג, פרופ' דן מיכאלי, כיושב-ראש הדירקטוריון וכמי שמילא את תפקיד המנכ"ל באותה עת, חתם אתנו הסכם על מעבר מחלקות מבית-חולים "השרון" לבית-חולים "בילינסון".

פרוספר בן-חמו: יש לנו את ההסכם.

פרוספר בן-חמו: הוא התחייב במקביל להעביר מבית-חולים "בילינסון" לבית-חולים "השרון" וכך עשינו את התוכנית והתקדמנו.

פרוספר בן-חמו: נכנס ד"ר פטרבורג ואמר: הנה אני בגירעון של 900 מיליון שקל.

פרוספר בן-חמו: הוא ביקש הידברות עם העובדים וביקש לעשות תוכנית הבראה.

פרוספר בן-חמו: עשינו אתו תוכנית כאשר המנכ"ל דהיום היה אז סמנכ"ל הכספים, הוא עשה לנו את המצגת.

פרוספר בן-חמו: לפני סיום הקדנציה של ד"ר פטרבורג הקופה היתה בגירעון של 100 מיליון שקל.

פרוספר בן-חמו: אנחנו שפשפנו ידיים בהנאה, היינו מבסוטים.

פרוספר בן-חמו: אמרנו: כנראה שבהידברות אנחנו באמת יודעים להתייעל.

פרוספר בן-חמו: מאז שמר זאב וורמברנד התמנה למנכ"ל קופת-חולים מערכת יחסי העבודה בקופת-חולים איננה, לא קיימת.

פרוספר בן-חמו: אתה מקבל מצגת?

פרוספר בן-חמו: אני יכול להביא לך את כל המצגות, עכשיו ראיתי איזו מצגת חדשה.

פרוספר בן-חמו: כל יום יש מצגת אחרת.

פרוספר בן-חמו: תבין, כל מצגת כזאת עולה כמה עשרות מיליוני שקלים.

פרוספר בן-חמו: למה?

פרוספר בן-חמו: כי יש יועצים בלי עין הרע.

פרוספר בן-חמו: האמן לי, עם הכסף שנותנים ליועצים האלה הייתי בונה בית-חולים, ואני מדבר באחריות מלאה.

פרוספר בן-חמו: עם היועצים שיש לו – מה שלא היה לאף מנכ"ל לפניו – הייתי בונה בית-חולים.

פרוספר בן-חמו: המנכ"ל הקודם התחייב לשדרג את בית-חולים "השרון".

פרוספר בן-חמו: היום הסכמי התקינה של הסיעוד לא קיימים בכלל.

פרוספר בן-חמו: היום הסיעוד קורס והעובדים קורסים.

פרוספר בן-חמו: המנכ"ל הזה הביא אותנו לנטישה של בתי-החולים, וכך יקרה, לא יהיה מנוס.

פרוספר בן-חמו: לא נוכל לעבוד כך.

פרוספר בן-חמו: אני לא אאפשר לסכן את האחיות ואת הרופאים שמחר יועמדו לדין ויתנערו מהם.

פרוספר בן-חמו: אחר-כך הם כותבים לשר הבריאות: צריך לפטר את העובדת הזאת, להשעות אותה, היא לא מילאה את תפקידה.

פרוספר בן-חמו: לא נכנסים לעומקם של דברים.

פרוספר בן-חמו: אני רוצה להגיד עוד משהו חמור מאוד.

פרוספר בן-חמו: התקציב של קופת-חולים כללית היום הוא 14.5 מיליארד שקל.

פרוספר בן-חמו: מי מנהל אותו?

פרוספר בן-חמו: אין דירקטוריון בקופת-חולים.

שאול יהלום: מר בן-חמו, אשמח לעשות אי-פעם דיון על קופת-חולים כללית.

שאול יהלום: כרגע תתרכז בנושא בית-חולים "השרון".

פרוספר בן-חמו: אני מציין את זה כי הדירקטוריון הוא הגוף המפקח על הניהול.

פרוספר בן-חמו: אין כרגע גוף שיפקח על הניהול.

פרוספר בן-חמו: החלטות מקבלות בצורה שרירותית.

פרוספר בן-חמו: אני מצהיר כאן, ואמרתי למנכ"ל עשרים פעמים, שלצערי – אני לא רוצה להגיד כאן ביטוי קשה – הדברים שהוא אמר לא מדויקים.

פרוספר בן-חמו: המנכ"ל הצהיר בכל מקום שיש פה שקיפות, שקיפות, שקיפות.

פרוספר בן-חמו: אין שום שקיפות.

פרוספר בן-חמו: הם מדברים אתנו א' ועושים ב'.

פרוספר בן-חמו: אין הידברות במערכת קופת-החולים הכללית היום.

פרוספר בן-חמו: היום אני חושש יותר מהמנכ"ל כי הקופה היא לא שלו.

פרוספר בן-חמו: הקופה היא של כולנו, של כל המבוטחים.

פרוספר בן-חמו: היום אני רואה בסגירת בית-חולים "השרון" חזרה לסרט שכבר היינו בו, שנראה חולים בפרוזדורים ולצערי לא רק בפרוזדורים, אנחנו נראה אותם גם בכבישים.

פרוספר בן-חמו: תוכנית התייעלות?

פרוספר בן-חמו: יש הסכם עם "תל-השומר" על 3 מיליארד שקל.

פרוספר בן-חמו: אדוני המנכ"ל, איך משלמים ל"תל-השומר"?

פרוספר בן-חמו: במקום 3 מיליארד שקל תעביר לשם רק 2 מיליארד שקל ותבריא את כל הקופה שלך, לא תהיה יותר בגירעון.

פרוספר בן-חמו: תוכל להפעיל טכנולוגיה חדשה, תוכל לעשות הכול.

פרוספר בן-חמו: אבל מה אתה עושה היום?

פרוספר בן-חמו: היום אתה חותם על הסכם עם "תל-השומר" על 3 מיליארד שקל, "מייבש" את בתי-החולים שלנו, פוגע בעובדים שלנו, פוגע במבוטחים שלנו.

פרוספר בן-חמו: הרי לא מדובר רק בבית-חולים "השרון".

פרוספר בן-חמו: הוא סוגר מרפאות.

פרוספר בן-חמו: הוא יוצא בססמאות: "אני נותן שירות לקשישים".

פרוספר בן-חמו: איזה שירות?

פרוספר בן-חמו: שאתה סוגר מרפאה ומחייב את הקשישים ללכת עוד 2 או 4 קילומטר?

פרוספר בן-חמו: איזה שירות אתם נותנים?

פרוספר בן-חמו: אני מדבר כמי שדואג לעובדים, בראש ובראשונה לעובדים, וכמי שדואג גם למבוטחים כי בלי מבוטחים אין לי עובדים.

פרוספר בן-חמו: ההנהלות האלה מתחלפות, ההנהלות באות והולכות והם יישארו בגירעון.

פרוספר בן-חמו: הוא מדבר על 2007.

פרוספר בן-חמו: אני מבטיח לך שב-2007 הוא לא יהיה, יבוא מנכ"ל אחר וידבר אחרת כי הם היום מסתכלים על התפקיד הבא בגוף עסקי, על זה הם מסתכלים.

פרוספר בן-חמו: מה שעושה המנכ"ל היום, לצערי, הוא פוגע ברפואה השוויונית.

פרוספר בן-חמו: הוא רוצה לעשות היום הפרדה בין האוכלוסיות, שלא תהיה יותר רפואה שוויונית, תהיה רפואה לעניים ורפואה לעשירים.

פרוספר בן-חמו: את זה אנחנו לא ניתן לו.

פרוספר בן-חמו: הוא יגרום לכך שאנחנו ננטוש את בתי-החולים.

פרוספר בן-חמו: אני מבקש מהוועדה להתנגד לסגירת בית-חולים "השרון".

פרוספר בן-חמו: זה פגיעה באוכלוסייה, לא רק של פתח תקווה אלא של כל האזור.

פרוספר בן-חמו: הוא הרי רצה לעשות את זה גם באילת, לסגור את בית-החולים באילת ולהסיע את החולים למרחק 350 קילומטרים ל"סורוקה".

שאול יהלום: אני מבקש לסכם את הדיון.

שאול יהלום: אדוני מנכ"ל שירותי בריאות כללית, התוכנית שהצגת בפנינו היא תוכנית יפה, תוכנית משכנעת, אני מוכרח לומר.

שאול יהלום: תוכנית של ייעול, חיסכון, העלאת הרמה המקצועית.

שאול יהלום: אבל השאלה שצריך לשאול היא למה אף אחד מבין גורמי הרפואה היושבים כאן, פרט להנהלת שירותי בריאות כללית, לא תומך בה.

שאול יהלום: אם התוכנית כל-כך מבריקה אז לפחות ד"ר ברלוביץ היה צריך לומר שהוא תומך בה, לפחות ההסתדרות הרפואית, שרוצה להעלות את הרמה, היתה צריכה לתמוך בה.

שאול יהלום: בפרט שאתה אומר שאין כאן בעיה של כוח אדם, שאתה מתחייב לקבל את כל הרופאים הקבועים.

שאול יהלום: אז ד"ר בלשר היה צריך לבוא ולהגיד שהתוכנית טובה.

שאול יהלום: היה צריך לבוא אחד מחברי הכנסת שגרים באזור, היה צריך לבוא ראש העירייה שהרי רוצה שתהיה רמת הרפואה הטובה ביותר, ואתה מציג כאן תוכנית להעלאת רמת הרפואה בשלוש דרגות.

שאול יהלום: הוא רוצה שיהיה שירות טוב ב"שניידר" וב"דווידוף", כל הדברים האלה הם רק לתפארת העיר פתח תקווה.

שאול יהלום: אבל אתה רואה שהוא לא מסכים לתוכנית.

שאול יהלום: זאת אומרת, יש כאן בעיה.

שאול יהלום: יש לשירותי בריאות כללית תוכנית אבל משהו כאן לא בסדר כי אף גוף לא מתחבר להסכמה.

שאול יהלום: מישהו היה צריך להתחבר כאן.

שאול יהלום: זה לא הכול אינטרסנטים.

שאול יהלום: משרד הבריאות רוצה להוריד את הגירעון שלך, הממשלה בוודאי רוצה להוריד את הגירעון שלך, משרד האוצר רוצה להוריד את הגירעון שלך.

שאול יהלום: שתבוא הממשלה ותחליט: אנחנו אתך.

שאול יהלום: אבל הם לא מחליטים שהם אתך.

שאול יהלום: שיבוא ועד העובדים, שיבוא ועד הרופאים, שיבוא ועד האחיות.

שאול יהלום: מצד שני, ד"ר דיקר העלה כאן נושא שאותו ראיתי כבסיס שעומד מול התוכנית.

שאול יהלום: הוא אמר שיש היום 4 מחלקות פנימיות בתפוסה של מעל 100% ואתה לא נותן להם פתרון.

שאול יהלום: הוא אמר שכל הפתרונות שאתה נותן לא נותנים תשובה למה שבתי-החולים מטפלים היום.

שאול יהלום: מתוך 4 המחלקות שייסגרו נותנים אולי פתרון לאחת אבל לא כמו שאתה אמרת, שמתוך ה-4 יש פתרון ל-3.

שאול יהלום: הייתי מציע לך לנסות לשכנע.

שאול יהלום: אם היתה לך תמיכה של מישהו לפחות.

שאול יהלום: אתה צריך להציג את התוכנית שוב בפני משרד הבריאות, אתה צריך להציג אותה שוב בפני ההסתדרות הרפואית.

שאול יהלום: שם כולם רופאים שרוצים בקידום הרפואה.

שאול יהלום: אתה צריך לבוא בדברים עם ארגון העובדים שלך.

שאול יהלום: תעשה לובי של חברי הכנסת שגרים בפתח תקווה, בראש העין, בראשון-לציון ובאזור.

שאול יהלום: אני אומר לך שהתוכנית עם כל שלמותה לא בשלה כי אין מי שישתף אתך פעולה.

שאול יהלום: אז ללכת בכוח?

שאול יהלום: זה נראה לי משונה מאוד.

שאול יהלום: הייתי מצפה ממשרד הבריאות ומהממשלה, כולל האוצר, לנקוט עמדה ברורה.

שאול יהלום: ד"ר ברלוביץ אמר שבמשרד הבריאות עדיין לא בטוחים.

שאול יהלום: אתם חייבים להחליט לכאן או לכאן.

שאול יהלום: אם זה רע, עליכם להגיד שזה רע.

שאול יהלום: אם זה טוב, עליכם להגיד שזה טוב.

שאול יהלום: הרי בונים תחזיות לעשרים שנה, הכול פחות או יותר נתון על אף שיש בזה גם כמה סימני שאלה.

שאול יהלום: אנחנו נעשה עוד ישיבה ואני מצפה שמשרד הבריאות יבוא ויגיד את עמדתו.

שאול יהלום: ואני מציע לשירותי בריאות כללית לעשות יותר הידברויות.

שאול יהלום: לא יכול להיות שתהיה תוכנית כל-כך יפה, כפי שאתה הצגת בפנינו, נופת צופים, שמשרד הבריאות לא מסכים לה.

שאול יהלום: מה קורה כאן?

שאול יהלום: אני לא מסכם את הדיון חד-צדדית.

שאול יהלום: אני אומר שמשרד הבריאות עדיין לא מסכים לה.

שאול יהלום: בינינו לבין עצמנו, למה ראש העירייה לא יסכים לדבר כזה?

שאול יהלום: אם אני הייתי ראש העירייה הייתי אומר שאני רוצה להתגאות בשכלול הרפואה.

שאול יהלום: מה, אני צריך שיגידו לי שיש אצלי חדר מיון שלא מקבל חולים בלילה?

שאול יהלום: הרי בינינו לבין עצמנו כאשר אתה מסתכל על בית-חולים "השרון", ואני ביקרתי בו כמה פעמים, המקום עצמו הוא לא ישן ומט ליפול אלא הוא נראה בסדר.

שאול יהלום: ראיתי את המרתפים וראיתי את "דווידוף".

שאול יהלום: מה היה רע מלכתחילה לבנות את "דווידוף" במקום "השרון"?

שאול יהלום: זאת אומרת, לקחת את "השרון", לחלק את הקמפוס הכפול ולעשות בו מרכז.

שאול יהלום: למה הוא לא יהיה המרכז של המחלקות הפנימיות?

שאול יהלום: תהפוך את כולו רק למחלקות פנימיות וזה יהיה המרכז הפנימי המשוכלל ביותר בכל העולם.

אילנה כהן: ממתי מחלקות פנימיות מושכות?

שאול יהלום: אני אומר שאפשר ליצור תוכנית שאינה חד-צדדית ושתביא לאותה יעילות שאתה מבקש.

שאול יהלום: אין לי ספק שאתה חייב לנסות להכניס שינויים כלשהם בלוגו הזה או לפחות לקיים הידברויות ולמצוא נקודות אחיזה.

שאול יהלום: גם אתה הרי לא ממהר, אתה בעצמך אומר שזה ייקח שלוש שנים.

שאול יהלום: אני מציע שתהיה בדיקה טובה יותר של משרד הבריאות, יותר הידברויות, יותר דו-שיח.

שאול יהלום: אני מציע שניפגש כאן בעוד חודשיים עם רעיונות חדשים כלשהם.

שאול יהלום: אני מציע לכל הגורמים לחשוב על רעיונות שונים ולא ללכת עם הראש בקיר.

פרוספר בן-חמו: רק שלא תתקבל עכשיו החלטה על סגירת חדר המיון כי זה מה שהוא רוצה לעשות בעוד חודשיים.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: הישיבה נעולה.