ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 210, 2004-06-30 11:10

שאול יהלום: שלום רבותי, ראש העיר בכנסת אבל לא כאן.

שאול יהלום: מייצג אותו דובר העירייה, מר יוסי כהן.

שאול יהלום: ראש העיר נמצא אצל שר האוצר, וכל דקה שם זה עוד משהו שדופק במונה.

שאול יהלום: לא נוציא אותו מהפגישה.

שאול יהלום: קודם כול, מר כהן, הוועדה שולחת באמצעותך את תנחומי הכנסת והוועדה לתושבי שדרות על רציחתם של שני תושביה, ילד וסבא של ילד אחר בגן.

שאול יהלום: אנחנו גם מאחלים איחולי החלמה לפצועים.

שאול יהלום: עם זאת, בתקשורת לפחות, היו באותו יום כל מיני תלונות על נגישות ומהירות השירות הרפואי שהיה במקום.

שאול יהלום: היתה טענה שיכלו – הלוואי, ואולי – אילו היה טיפול רפואי מהיר יותר, להציל את הילד.

שאול יהלום: בתקשורת – ואני אומר זאת ללא שום בדיקה מקצועית – נאמר שהילד נפטר מאיבוד דם והיה אפשר לעצור את איבוד הדם על-ידי טיפול רפואי מהיר.

שאול יהלום: לכן עלתה הטענה שאין חדר טיפול קדמי בשדרות – כמו החדר שיזמו בזמנו בתקופת העימות בקריית שמונה.

שאול יהלום: לכן זימנו את הישיבה.

שאול יהלום: אני מבין שאתמול היו במקום מנכ"לי משרדי הממשלה, ושמטפלים בזה שם.

שאול יהלום: אבל רצינו לתרום את תרומתנו הצנועה בנושא זה, כדי לדעת אם אנחנו יכולים לעזור.

שאול יהלום: נמצא אתנו מנכ"ל משרד הבריאות.

שאול יהלום: ד"ר שמעון שרף איננו נוכח.

שאול יהלום: נמצא כאן מנכ"ל מגן דוד אדום, מר אבי זוהר, וכן חיים דורי – ראש מחלקת מוקדים.

אבי זוהר: נמצא כאן גם מנהל אזור הנגב, יהודה שושן.

אבי זוהר: ועוד נמצא אלי בין, עוזר מנכ"ל מגן דוד אדום.

אבי זוהר: כולנו כאן.

שאול יהלום: אנשי פיקוד העורף נמצאים כאן?

שאול יהלום: נמצא כאן ראש ענף התיישבות, סא"ל עופר ליאור.

שאול יהלום: וכאמור נמצאים כאן אנשי העירייה: ראש נמצא העיר בבניין ויוסי כהן, עוזר ראש העיר, נמצא כאן.

שאול יהלום: לפני הכול אני מבקש מאנשי מגן דוד אדום לתאר לנו את האירוע האחרון, אם יש לכם יומן קריאות כלשהו במקום ואפשר לתאר מה היה, את הפרטים המדויקים.

שאול יהלום: אני מבקש תיאור באופן ספציפי, תשובה לטענה שטענתי כאן כטענה תקשורתית לפחות, וגם תשובה עקרונית לגבי הכוח הרפואי בשדרות והנגישות המהירה לאירועים.

אבי זוהר: ראשית, יש לציין שבמגן דוד אדום התקבלה הקריאה מהמשטרה בשעה 08:16 – הקריאה לגבי הנקודה שבה נמצאים הפצועים.

אבי זוהר: באותו זמן צוינה רק נפילה אחת, מיקום של טיל קסאם אחד ברחוב ירושלים.

אריה אלדד: איפה במגן דוד אדום זה התקבל?

אבי זוהר: במגן דוד אדום נגב, במוקד.

אבי זוהר: זה המוקד של אזור הנגב, מאילת ועד רהט.

אבי זוהר: ואז יצא אמבולנס נגב, האט"ן שלנו במקום.

אבי זוהר: הוא יצא לנקודת הקריאה.

אריה אלדד: איפה הוא ממוקם בדרך כלל?

אבי זוהר: הוא תמיד ממוקם בשדרות.

אריה אלדד: מה עוד יש שם?

אבי זוהר: יש שם עוד אמבולנסים של כוננים, אמבולנסים לבנים.

שאול יהלום: אם כן הנט"ן יצא לשם.

אבי זוהר: אגב, יש לנו כיסוי של GPS.

אבי זוהר: ואם רוצים לראות, אפשר לראות את כל מהלך הנסיעה, ההתייצבות.

אבי זוהר: יש תיעוד.

אבי זוהר: יש לנו מערכת שליטה ובקרה עם GPS, כולל מערכת קשר.

אבי זוהר: שומעים משעה 08:16.

שאול יהלום: מייד נשמע.

שאול יהלום: קודם נשמע בשפתנו.

אבי זוהר: אם מישהו יטיל ספק בנתונים,

שאול יהלום: לא ספק, רוצים לשמוע.

שאול יהלום: אבל קודם אני מבקש ממך לתאר את הדברים.

אבי זוהר: יצאנו לרחוב ירושלים, וגם שם יש גן ילדים.

אבי זוהר: אגב, באותו שלב המשטרה וכולם נסעו לנקודה הזאת ברחוב ירושלים.

אבי זוהר: נהג האמבולנס ירד והודיע שהוא לא רואה נפגעים ברחוב כרגע, והוא נכנס לכיוון גן הילדים כדי לסרוק.

אבי זוהר: הוא נכנס לגן הילדים.

שאול יהלום: באיזו שעה זה היה?

אבי זוהר: זה היה ב-08:19.

שאול יהלום: אחרי שלוש דקות.

אבי זוהר: כן, בין 08:19 ל-08:19:40, במשך שלוש או שלוש וחצי דקות הוא היה במקום.

אבי זוהר: הוא סרק את הגן במשך 3-4 דקות, נכנס, דיבר – ואז הודיעו שעל יד קפה "מישה" יש נפגעים.

אבי זוהר: ואז הוא נסע לקפה "מישה".

שאול יהלום: באיזו שעה הוא קיבל את ההודעה על קפה "מישה"?

אבי זוהר: ב-08:22 או ב-08:20.

אבי זוהר: בהקלטות שומעים את זה.

אבי זוהר: במקביל המוקדנית נתנה לאמבולנס שיש לנו בנתיבות, במרחק של שבע דקות נסיעה – רואים את זה גם ב- GPS – הוראה שכבר ייסע ישר לקפה "מישה".

אבי זוהר: אמבולנס נגב מס' 66 נסע מנתיבות.

אבי זוהר: תשע דקות מרגע הקריאה הוא היה בקפה "מישה".

אבי זוהר: השעה היתה 08:25.

אבי זוהר: ב-08:16:30 הוא קיבל הודעה.

אבי זוהר: ב-08:25 בדיוק נמצא אמבולנס נגב מס' 66 בקפה "מישה".

אבי זוהר: מייד, או כמעט במקביל, הגיע גם אמבולנס הטיפול הנמרץ, שעזב את גן הילדים ברחוב ירושלים, לנקודה שמול קפה "מישה", ושם הוא כבר פגש את הפצועים ברחוב.

אבי זוהר: זה היה ב-08:26, אף-על-פי שהם הגיעו כמעט יחד.

אבי זוהר: באותו זמן, גם ב-08:26, הגיע אמבולנס נגב מס' 155, מהיישוב רוחמה.

אבי זוהר: כלומר ב-08:26 היו במקום שני אמבולנסים לבנים ואט"ן שדרות.

אבי זוהר: וזה תשע דקות מרגע שהתקבלה הקריאה.

אבי זוהר: ב-08:27 הגיע אט"ן נוסף של צוות הלילה, כונן שהיה בשדרות, ותגבר את הצוותים במקום.

אבי זוהר: ב-08:27 היו במקום היו שני אמבולנסים של אט"ן ושני אמבולנסים לבנים.

שאול יהלום: טיל הקסאם שנפל,

אבי זוהר: ברחוב ירושלים.

שאול יהלום: בנקודה הראשונה, בירושלים, בגן הילדים.

יוסי כהן: שדרות ירושלים.

שאול יהלום: נכון.

שאול יהלום: זה היה הטיל הראשון?

אבי זוהר: הראשון.

אבי זוהר: המקרה הראשון שדווח ששם נפל טיל.

שאול יהלום: הדיווח היה ב-08:16.

אבי זוהר: על יד גן ילדים, כן.

שאול יהלום: אבל נניח שהוא נפל כמה דקות קודם לכן.

אבי זוהר: הוא נפל ב-08:13.

שאול יהלום: מתי נפל הטיל שליד קפה "מישה"?

אבי זוהר: במסגרת אותה דקה.

שאול יהלום: 08:13.

אבי זוהר: אבל הדיווח הראשון היה לגבי רחוב ירושלים.

אבי זוהר: ה"בום" הראשון.

שאול יהלום: כלומר, נניח שהאמבולנסים הגיעו 13-15 דקות מרגע נפילת הטיל.

אבי זוהר: כן, 12 דקות ליתר דיוק.

אריה אלדד: האמבולנס הגיע לנקודת נפילה שלא היו בה נפגעים.

אבי זוהר: אגב, היו שם ילדים נפגעי חרדה.

אבי זוהר: זה היה שמונה דקות מקבלת האירוע.

אבי זוהר: האירוע היה ב-08:16, וב-08:25,

שאול יהלום: נעצור כאן לרגע.

אבי זוהר: אגב, אפשר לראות את הכול.

שאול יהלום: מייד נראה.

שאול יהלום: לפני כן, מר כהן, איך העירייה רואה את הבעיה?

יוסי כהן: בוקר טוב לכולם.

יוסי כהן: אני מודה ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יהלום, ולחברי הכנסת מהסיעות השונות, וכמובן למנכ"ל משרד הבריאות על שהטריחו את עצמם ויזמו את הדיון והגיעו הנה; למנכ"ל במיוחד – שגם אתמול הטריח עצמו והגיע לישיבת עבודה בשדרות.

יוסי כהן: אבל אני חושב שראוי שיושב ראש הוועדה, וגם מנכ"ל משרד הבריאות – כי בסך הכול הוא לא זמן רב בתפקידו זה – ראוי שכל חברי הוועדה וכל עם ישראל יבינו שהבעיה היא לא בדיוק מה קרה אתמול ברחוב ירושלים או בקפה "מישה"; הבעיה היא היסטורית, היא אחרת, היא עובדתית – ועם עובדות אי-אפשר להתווכח.

יוסי כהן: עם עובדות קשה להתווכח.

יוסי כהן: מייד אסביר לחברי הוועדה על מה אני מדבר.

יוסי כהן: אני אומר את זה כעורך דין כאן, לעיני כולם.

יוסי כהן: אם מילה אחת ממה שאני אומר לא נכונה, אני מוכן לעמוד לדין.

יוסי כהן: הכול מגובה במסמכים, בתצהירים, בכתבי תביעה, והם טופלו גם על-ידי חברי כסת, כולל חברת הכנסת גילה פינקלשטיין.

יוסי כהן: לעניין עצמו, ולרקע: לפני כארבע שנים העיר שדרות החלה לקבל מטחי טילי קסאם.

יוסי כהן: בפעם הראשונה שזה קרה כיהנתי כסגן ראש העיר, והייתי באמצע הרצאה באוניברסיטת בר-אילן.

יוסי כהן: קיבלתי הודעה בביפר על טיל שנפל בפעם הראשונה, או פצמ"ר.

יוסי כהן: הגענו לשם, ומצאנו את שר הבריאות דאז, הרב נסים דהן, שהספיק להגיע למקום.

יוסי כהן: הגיעו אתו כל שרי הממשלה, אחד אחרי השני, מנכ"לים ושרים.

יוסי כהן: כל עם ישראל הזדעזע מנפילת הטיל בפעם הראשונה בעיר שדרות.

יוסי כהן: אגב, אני – ויעיד על כך סא"ל ליאור מפיקוד העורף – הייתי יושב-ראש ועדת פס"ח-מל"ח, וחצי שנה לפני נפילת הטיל התרעתי ואמרתי שייפלו טילים.

יוסי כהן: הוא יכול להעיד על כך וגם הקצינה מהמחלקה שלו, גילה.

יוסי כהן: התרעתי, אמרתי שייפלו טילים, אמרתי שהאינתיפאדה לא תסתיים בפיגועים באוטובוסים.

יוסי כהן: כיושב-ראש ועדת פס"ח-מל"ח פוצצתי ישיבה בגלל העניין הזה, כי סברתי שמערכות הביטחון ומערכות הבריאות וכל הממשלה לא נותנים את דעתם על הסיכון הקשה ששדרות נמצאת בו מול רצועת עזה.

יוסי כהן: ואז עוד לא דיברו על טילים או על קסאמים או על פצמ"רים או על התנתקויות מגוש קטיף וההשלכות שלהן.

יוסי כהן: פוצצו ישיבות בגלל זה.

יוסי כהן: ובסוף, בסופו של דבר, הטיל נפל.

יוסי כהן: אמרו לי שאני נביא זעם, כי רק אתמול כתבתי בתקשורת שייפול טיל.

יוסי כהן: נפל טיל.

יוסי כהן: שר הבריאות הזעיק מייד את צמרת מגן דוד אדום – אני לא יודע מאילו טעמים.

יוסי כהן: ובאותו ערב, בלילה, בחושך, בצומת יד מרדכי, הגיעה ניידת אט"ן בפעם הראשונה לשדרות.

יוסי כהן: זאת היתה הפעם הראשונה שניידת אט"ן דרכה בעיר שדרות, בהתערבותו של שר הבריאות דאז.

יוסי כהן: שאלו את ראש העיר: מה, אין לך ניידת אט"ן?

יוסי כהן: עכשיו אתה מקבל, חדשה.

יוסי כהן: הגיעה הניידת.

יוסי כהן: כולם הצטלמו, הכול בסדר, והניידת הוצבה בעיר.

יוסי כהן: קודם לניידת, בניגוד לפרסומים בכלי התקשורת – וחייבים להיות הגונים עם מערכת הבריאות והנהלת מגן דוד אדום – בניגוד לכל השמועות והידיעות בתקשורת יש תחנת מגן דוד אדום בשדרות, וזה לא מהיום ולא מלפני עשר שנים אלא משנות השישים או אולי לפני כן – לפני שנולדתי.

יוסי כהן: יש תחנת מגן דוד אדום, אבל היא נשארה כמו שהיתה תמיד.

יוסי כהן: היא בדיוק כמו שהיתה: הכול רעוע, הכול פרוץ, המיקום לא מיקום, פריצה ממרכז שדרות של שנות השישים היא לא פריצה של היום.

יוסי כהן: אני חייב להיות הגון עוד יותר ואספר לחברי הוועדה מה הנהלת מגן דוד אדום עשתה – והיא כן עשתה – לטובת שיפור המערך, אלא באיחור: הם גייסו תורם, שהגיע ממש בתקופה האחרונה, והציעו להקים תחנת מגן דוד אדום חדשה בעיר.

יוסי כהן: בגלל ביורוקרטיה טרם הוקמה תחנה עד לרגע זה.

יוסי כהן: אבל כרגע אני לא עוסק בזה, נגיע לזה אחר כך.

יוסי כהן: הביאו ניידת אט"ן.

יוסי כהן: כשהטילים פסקו מליפול בשדרות והיתה תקופת רגיעה קיבלנו דרישה: ראשי הרשויות באזור, שבהן לא נפלו טילים, קינאו במה שקורה בשדרות – עד כמה שניתן לומר את זה – ויצאו במסע תקשורתי, שבא כתוצאה מפטירתו של עורך דין בשל התקף לב במהלך עבודתו בנתיבות, עו"ד סמילה ז"ל.

יוסי כהן: הוא נפטר מהתקף לב ולא יכלו להציל אותו, כנראה כי לא היתה ניידת טיפול נמרץ באזור נתיבות-שדרות.

יוסי כהן: כשתושבי נתיבות ראו שלשדרות יש ניידת אט"ן, לא נט"ן, כתוצאה מנפילת טיל קסאם ראשון, החל מסע ציבורי של גיוס כספים לרכישת ניידת לתושבי נתיבות.

יוסי כהן: כנראה הם לא הצליחו כל כך בגיוס הכספים, כי מגן דוד אדום דרשו כסף עבור הצבת הניידת בנתיבות – הם שאלו למה בשדרות כן ואצלם לו.

יוסי כהן: השיבו להם שבשדרות זה חד-פעמי, ששר הבריאות התערב וכו'.

יוסי כהן: זה לא שכנע את תושבי נתיבות.

יוסי כהן: החל מסע ציבורי שלא ייאמן.

יוסי כהן: יש לי הכול מתועד, וזה הועבר גם לבג"ץ.

יוסי כהן: תושבי נתיבות החלו במסע ציבורי עם מודעות בעיתונים המקומיים, שבהן הם קראו לערפאת לשגר טילים גם לנתיבות, כדי שגם הם יקבלו ניידת כמו בשדרות.

יוסי כהן: זה לא ייאמן.

איוב קרא: הוא נענה להם?

אריה אלדד: הוא עובד על זה.

יוסי כהן: לא ייאמן כי יסופר.

יוסי כהן: באותה תקופה שר הפנים היה אלי ישי.

יוסי כהן: רעייתו תושבת נתיבות לשעבר, והם רתמו גם את שר הפנים לשעבר ואת רעייתו.

יוסי כהן: אחר כך הצליחו סוף-סוף לגייס את המערך הציבורי ואת הנהלת מגן דוד אדום ולהגיע להסכם.

יוסי כהן: והצליחו לגייס את מגן דוד אדום לפשרה: הם אמרו שאם ישלמו 360,000 ש"ח תובא ניידת טיפול נמרץ – וזה בהתערבות של כל הגורמים שהזכרתי קודם, כולל רעייתו של שר הפנים הקודם.

יוסי כהן: אחר כך הופיעו מודעות ברכה ותודה לשר הפנים אלי ישי, לרעייתו וכו'.

שאול יהלום: אבל לא לקחו משדרות.

יוסי כהן: לקחו.

יוסי כהן: אחר כך לקחו משדרות.

יוסי כהן: זה בדיוק העניין, הגענו ללב לבה של הבעיה.

יוסי כהן: כאשר נחתם הסכם כספי של 360,000 ש"ח בין נתיבות להנהלת מגן דוד אדום, אמרו במגן דוד אדום: בסדר, עד עכשיו קיבלתם ניידת טיפול נמרץ, וקיבלתם אותה חינם.

יוסי כהן: תושבי נתיבות משלמים, בכל הארץ משלמים, גם אתם חייבים לשם.

יוסי כהן: אמרנו: ריבון העולמים, אנחנו לא ביקשנו שום ניידת, אנחנו לא יודעים שצריך לשלם.

יוסי כהן: בפעם הראשונה אנחנו שומעים על תשלום.

יוסי כהן: אנחנו יודעים שבכל מקום בארץ יש ניידות טיפול נמרץ – בתל-אביב, בכל מקום.

יוסי כהן: לא ידענו שזה כרוך בתשלום, ואנחנו יודעים שזה לא כרוך בתשלום.

יוסי כהן: אמרו לנו: אתם פשוט לא יודעים במה מדובר.

יוסי כהן: זה כרוך בתשלום.

יוסי כהן: אני באופן אישי הזמנתי את אבי זוהר לפגישה בשדרות ולסיור.

יוסי כהן: הוא ישב אצלי בלשכה, יצאנו לסיור.

יוסי כהן: הוא אמר לי – וזה היה לפני שנתיים וחצי או שלוש שנים: אדון יוסי כהן, בכל הכבוד, אתה לא איש מקצוע, אני איש מקצוע.

יוסי כהן: אני אומר לך – אני אבי זוהר – שחבל לכם על הכסף.

יוסי כהן: אתם לא צריכים ניידת טיפול נמרץ בשדרות.

יוסי כהן: אתם לא צריכים אט"ן בשדרות.

יוסי כהן: כל ההצגה שעשו עם נסים דהן, זה היה כתוצאה מנפילת טיל, את הכסף שאין לכם תשקיעו במתנ"ס או בדברים אחרים.

יוסי כהן: ואם יש לכם כסף עודף, תרכשו, תחתמו אתנו על הסכם.

יוסי כהן: אמרתי לו: אדון אבי זוהר, כסף מעיריית שדרות לא תראה, כי אין.

יוסי כהן: העירייה לא תגיע למצבים של רשויות אחרות, כמו שאנחנו רואים כרגע – לוד, קריית שמונה ואחרות, שאין להן שכר שישה חודשים.

שאול יהלום: מר יוסי כהן, תואיל בבקשה להגיע לנקודה.

יוסי כהן: הנקודה פשוטה: הוציאו את הניידת משדרות.

שאול יהלום: אבל היתה ניידת בשדרות באירוע.

אריה אלדד: שלשום היתה.

יוסי כהן: הוציאו את הניידת לנתיבות ולמקומות אחרים.

יוסי כהן: תקופה ארוכה לא היתה ניידת.

יוסי כהן: הוגשה תביעה משפטית.

יוסי כהן: רק בעקבות תביעה משפטית ובעקבות התערבותו שר הביטחון, הוצבה ניידת טיפול נמרץ בשדרות.

יוסי כהן: מה קרה אחר כך?

יוסי כהן: הוציאו משירות את הניידות הלבנות הרגילות שהיו – כי אמרו: אם כופים עלינו להציב אט"ן, נבטל להם את הניידות האחרות.

יוסי כהן: הן יהיו כאן בעיר, אבל לא נפעיל אותן.

יוסי כהן: שאלתי: למה אתם לא מפעילים ניידות רגילות?

יוסי כהן: זה לא קשור.

יוסי כהן: אמרו לי: אתה לא מבין.

יוסי כהן: המשיכו ליפול טילי קסאם.

יוסי כהן: מה עושים?

יוסי כהן: אני הצעתי, בלית ברירה, להכשיר תלמידי ישיבת הסדר שנמצאת במקום כנהגי אמבולנס, שלפחות הם יפעילו את אותה ניידת לבנה, אם יהיה צורך.

יוסי כהן: כך נעשה.

יוסי כהן: הצמידו ניידת לבנה לאחד מתלמידי ישיבת ההסדר.

יוסי כהן: חוץ מהאט"ן.

יוסי כהן: באירוע עצמו, ואני מקצר ומדלג על הרבה, ויש תצהירים של בית משפט,

שאול יהלום: האירוע פוגש אותנו עם שתי ניידות מגן דוד: ניידת אט"ן וניידת לבנה.

יוסי כהן: אני הייתי בעיר, ירדתי לשטח.

יוסי כהן: נפלו טילים בבת אחת.

יוסי כהן: אף אחד לא יכול לומר – לא מי שיושב כאן ולא מי שגר בשדרות – באיזו דקה בדיוק נפל הטיל, ואיזה טיל נפל, ובאיזו שעה, ומי קדם למי.

יוסי כהן: מה שכן אפשר לומר הוא שנפלו טילים בבת אחת בעיר שדרות.

יוסי כהן: אף אחד לא ידע איפה, כולם היו מבולבלים, הטילים לא אותם טילים, הדי הפיצוץ לא דומים, הנזק לא אותו נזק.

יוסי כהן: אכן ניידת האט"ן רצה לכיוון שדרות ירושלים.

יוסי כהן: בכל הכבוד, מר אבי זוהר, דייקת בכל הדברים, ורק בדבר אחד לא דייקת: בשדרות ירושלים, לפחות בנקודה שבה הטיל נפל, במקום הפגיעה ברכב של חיים אוליאל, אין גן ילדים.

יוסי כהן: אני לא יודע באיזה גן ילדים מדובר.

יוסי כהן: אם היתה קריאה לגן ילדים, בהחלט התכוונו לגן הילדים האחר.

יוסי כהן: לא אתה אשם.

יוסי כהן: אולי לנהג לא היתה המפה והוא לא יודע איפה גן הילדים.

אריה אלדד: זה אט"ן שנמצא בשדרות?

יוסי כהן: כן.

אריה אלדד: הנהג תושב שדרות?

יוסי כהן: לא.

יוסי כהן: לא יודע, אלו תורנויות.

יוסי כהן: אני ממונה על אט"ן?

יוסי כהן: אני מפעיל את הנהג?

אריה אלדד: אתה מכיר את האוטו של מר אוליאל שנפגע בטיל, אתה לא יודע?

שאול יהלום: יוסי, עכשיו אני שואל אותך,

יוסי כהן: אני עונה לך.

שאול יהלום: עזוב את העבר, מבחינת עיריית שדרות, בנושא הזה, יש לכם כרגע שני אמבולנסים.

יוסי כהן: לא, יש לנו אמבולנס אחד והוסיפו עוד אחד.

יוסי כהן: אחרי ההרס, החורבן והאסון הודיע שר הבריאות שהוא מביא אמבולנס.

שאול יהלום: כרגע יש שניים.

יוסי כהן: כן, אבל אני מסייג את זה.

יוסי כהן: אני מכבד מאוד את דברי פרופ' ישראלי, אבל אני חולק עליהם: הוא אמר אתמול, או נציג מגן דוד אדום אמר את זה, אני לא זוכר, אמרו לראש הממשלה: דע לך – הם הדגישו את זה – זה לשבועיים.

יוסי כהן: אני פה מזהיר את חברי הוועדה.

שאול יהלום: יוסי, תקשיב לי.

יוסי כהן: אני מזהיר את חברי הוועדה מפני הצגות.

אבי זוהר: אני רוצה להגיב.

יוסי כהן: אנחנו לא זקוקים להם לתצלומים או להודעות לעיתונות.

יוסי כהן: אם זה לשבועיים, קחו את זה היום.

אריה אלדד: למה שניים ולא חמישה?

שאול יהלום: רגע, יוסי.

יוסי כהן: אסביר.

יוסי כהן: אני דרשתי עשרה.

אריה אלדד: דרוש 100.

שאול יהלום: יוסי, אתה מוכן לענות לי?

שאול יהלום: נכון לרגע זה יש לכם שני אמבולנסים.

שאול יהלום: ואתה אומר: שיהיו קבועים.

שאול יהלום: יש לכם אמבולנס אט"ן ואמבולנס לבן.

שאול יהלום: אני שואל אותך: מבחינתך, מבחינת שירותי הבריאות של שדרות, אם המצב הזה נשאר – ודברי הנבואה שלך מתגשמים בדרך כלל, אז אתה יודע את המצב הביטחוני – האם זה מספק?

יוסי כהן: לא מספק.

שאול יהלום: תסביר מדוע.

יוסי כהן: אסביר.

יוסי כהן: ראשית, כמו שהדגשתי בראשית דברי, תחנת מגן דוד אדום במיקומה הנוכחי, גם אם תציב בה 20 אמבולנסים, לא תוכל לפעול.

שאול יהלום: המיקום.

שאול יהלום: טוב, הלאה.

יוסי כהן: הם יתנגשו זה בזה.

יוסי כהן: זה מה שיקרה.

יוסי כהן: וכאן ההזדמנות לברך – לברך – את הנהלת מגן דוד אדום, את מנהל המחוז, את מר אבי זוהר, על היוזמה להביא תורם שהסכים להקים תחנה חדשה בשדרות.

שאול יהלום: בסדר.

שאול יהלום: בבקשה.

יוסי כהן: לעצם העניין, התחנה לא מתאימה.

יוסי כהן: שנית, המצב השתנה – סוגי הטילים וסוגי האיום.

יוסי כהן: נפגשתי עם קמב"ץ פיקוד דרום.

יוסי כהן: רמת הדיוק ורמת הטילים שונות לחלוטין ממה שידענו עד היום.

שאול יהלום: ולכן?

יוסי כהן: ולכן יזמנו מזמן פעולה – ויעיד על כך נציג אלוף פיקוד העורף שנוכח כאן, וישבנו על כך שעות: פיניתי בניין שלם לצורך העניין, להקמת מרכז חירום בעיר, מרכז חדש.

יוסי כהן: הקמנו מוקד עירוני, חדר טיפולים – שישב בו רופא תורן, שהעירייה מימנה על חשבונה עד יוני 2004 בעלות של 17,000 ש"ח.

יוסי כהן: להצמיד לשם חובשים או אחיות, מתנדבים או לא – על זה לא אני מחליט, לא אני מבין בזה.

יוסי כהן: והצבה של ארבעה אמבולנסים – לא של שני אמבולנסים.

יוסי כהן: אנחנו דורשים במפורש למחוק מן הספר את האפשרות להזעיק אמבולנסים מנתיבות.

יוסי כהן: בכל הכבוד, העיר שדרות – וראש הממשלה אמר את זה אתמול – כרגע היא החזית, לא קריית שמונה.

שאול יהלום: עזוב, העיר שדרות צריכה לקבל את התשובה ואנחנו לא מערבים,

אריה אלדד: אבל למה ארבעה?

יוסי כהן: אומר למה ארבעה: כי רמת הסיכון גדלה, כי פוטנציאל הפגיעה גדול יותר, ואני לא רוצה לחכות כמה דקות לאף אחד.

אריה אלדד: למה לא 40?

אריה אלדד: אני לא מבין את הלוגיקה של ארבעה.

יוסי כהן: כי אין 40.

יוסי כהן: להפעיל 40 אמבולנסים עולה המון כסף.

יוסי כהן: להפעיל 3-4 אמבולנסים, זה יותר סביר לעיר כמו שדרות.

יוסי כהן: מה זה "למה"?

יוסי כהן: למה בתל-אביב יש 30?

אריה אלדד: אתה מבקש ארבעה, אתה צריך להסביר למה.

שאול יהלום: עו"ד יוסי כהן, שמענו את העניין.

שאול יהלום: כלומר הטענה של העירייה היא שבמצב שנוצר שני אמבולנסים בעיר זה לא מספיק.

שאול יהלום: אתם מבקשים חדר טיפולים,

יוסי כהן: רופא תורן.

שאול יהלום: רופא תורן.

שאול יהלום: ובכל מקרה את שני האמבולנסים צריך להשאיר באופן קבוע ולא עם חרב הקיצוצים שמתנופפת מעל אחד מהם בכל שבוע.

שאול יהלום: בכל מקרה צריך להוסיף אמבולנסים.

יוסי כהן: ויש לי חדשה מרעישה נוספת לכולם, היא נודעה לי הבוקר בטלפון, בתלונה של תושב.

יוסי כהן: מסתבר שעכשיו אין רופא תורן – כי אין תקציב להפעיל רופא תורן מהעירייה.

יוסי כהן: יש רק פרמדיק.

יוסי כהן: יש רק אט"ן.

יוסי כהן: רבותי, דעו את זה: ילד עם חום גבוה הגיע אתמול בלילה לתחנת מגן דוד אדום, עולה חדש, יש לי השם שלו.

יוסי כהן: דרשו ממנו 270 ש"ח, שובר תשלום, עבור שירות של פרמדיק, שנמצא בתוך האט"ן.

יוסי כהן: אם לזה התכוונו, אם לזה הוביל אותנו טיל הקסאם האחרון, אני חושב שאנחנו לא נותנים את השירות הבסיסי לציבור.

יוסי כהן: צריך בדחיפות לפתוח תחנה לבריאות, עם רופא תורן ועם תחנת טיפולים.

יוסי כהן: יש אולם.

יוסי כהן: פיקוד העורף הסכים להקים את זה.

יוסי כהן: משרד הבריאות מנע זאת ממנו.

יוסי כהן: בשם ראש העיר ותושבי שדרות אני דורש במפגיע, בשם הילד שנפטר, בשם המשפחה שלו, בשם מר יוסיפוב ז"ל שנפטר, לעשות הכול כדי לתקן את כל המחדלים שהצבעתי עליהם קודם.

יוסי כהן: חייבים לעשות זאת למען השם ולמען כולנו.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: אני מקדם בברכה את ראש העיר ואת המנכ"ל, בבקשה.

שאול יהלום: אני מקווה שלמרות האווירה הקשה – ובתחילת הישיבה שלחנו תנחומים וברכת רפואה שלמה – הרי שנמסר לנו ממקורות דיסקרטיים מאוד שהייתם אצל שר האוצר ושיצאתם ברכוש גדול.

אלי מויאל: יצאנו בחיוך.

אלי מויאל: רכוש זה לעתיד, לימים יבואו.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אפשר להציע הצעה לסדר?

שאול יהלום: מייד.

שאול יהלום: אני רוצה לתמצת בפניך, אדוני ראש העיר, את הדברים, כי בזמן שהמתנו לך התחלנו את הישיבה.

שאול יהלום: קודם כול, מנהל מגן דוד אדום, מר זוהר, מסר על ההתרחשויות שהיו שלשום.

שאול יהלום: מבחינתו, תשע הדקות אחרי נפילת הטיל באזור הקפה, באזור הפציעה של הילד – תשע דקות לאחר מכן היתה במקום ניידת טיפול נמרץ, ובו בזמן, דקה או שתיים אחר כך, הצטרפה ניידת לבנה, ואחרי עוד דקה או שתיים – עוד ניידת.

שאול יהלום: זה לגבי האירוע.

שאול יהלום: לגבי מה שהוא אמר:

שאול יהלום: בתוך שלוש דקות הגיעה ניידת אט"ן למקום אחר, לשדרות ירושלים.

שאול יהלום: אלא שחשבו שיש שם פצועים ולא היו פצועים.

שאול יהלום: יוסי כהן אמר את עמדת העירייה: קודם כול, רוצים שמה שיש היום, שני אמבולנסים, יישאר באופן קבוע.

שאול יהלום: שנית, שני האמבולנסים האלה לא מספיקים, משתי סיבות: ראשית, המיקום של תחנת מגן דוד אדום אינו במרכז העיר, וזה לא מקום שממנו יצאו לכל מקום בזמן המינימלי.

שאול יהלום: שנית, נוכח מה שקורה בשדרות, צריך יותר משני אמבולנסים.

שאול יהלום: זה בתמצית.

יוסי כהן: ורופא תורן.

שאול יהלום: כן, רוצים חדר מיון קדמי במרכז החירום, עם רופא תורן קבוע, וכל אדם שיובא לשם יטופל לפני שהוא מגיע לדרך הארוכה יותר לבית החולים.

שמעון פרץ: אני רוצה להוסיף: כשאנחנו מדברים על שני אמבולנסים, הכוונה לאט"ן, לא לאמבולנס לבן רגיל.

יוסי כהן: אמרתי, הביאו עוד אחד, לשבועיים.

יוסי כהן: אמרתי שאת האמבולנס האחד לשבועיים צריך להשאיר.

אלי מויאל: אני לא יודע אם הוא לשבועיים.

שאול יהלום: אדוני ראש העיר, אתה רוצה להוסיף על העניין הזה?

יוסי כהן: כך הוא אמר אתמול.

אבי ישראלי: זה לא מה שאמרתי.

אבי ישראלי: אם כל מה שאמרת מדויק באותה מידה כמו זה, זאת בעיה.

יוסי כהן: מה לעשות?

שמעון פרץ: עלה נושא התחנה לבריאות הנפש?

יוסי כהן: לא.

יוסי כהן: הם אמרו להתמקד רק באמבולנס.

שמעון פרץ: כי זה חלק מהמכלול.

שמעון פרץ: אני מבקש להעלות את זה.

אבי זוהר: בואו נגמור את נושא האמבולנסים.

שאול יהלום: אדוני ראש העיר, רק בנושא העזרה הראשונה והאמבולנסים, אתה רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו, שתיארתי בפניך?

שמעון פרץ: זאת עזרה ראשונה.

שמעון פרץ: תחנה לבריאות הנפש זאת עזרה ראשונה לנפגעי נפש.

שאול יהלום: נדון בזה, עוד רגע.

אלי מויאל: מה שחשוב לי בשלב הזה, מעבר לשאלה אם צריך שני אמבולנסים או שלושה אמבולנסים או תחנה במרכז העיר: אנחנו חיים בציבוריות.

אלי מויאל: שדרות רועשת, גועשת ורוחשת.

אלי מויאל: האמבולנסים הגיעו אחרי 40 דקות.

אלי מויאל: אני מקבל את האש הזאת יום-יום, שעה-שעה.

אבי זוהר: יש GPS.

אבי זוהר: זה פשוט שקר.

אלי מויאל: סליחה, לא הפרעתי לך.

אלי מויאל: אני לא מפריע אף פעם.

אלי מויאל: הלוואי וזה יהיה שקר.

אבי זוהר: אפשר לראות את זה.

שאול יהלום: מר זוהר, עכשיו מדבר ראש העיר.

אבי זוהר: אתן לך את לוח הזמנים המדויק.

שאול יהלום: בסדר.

שאול יהלום: השמעת אותו.

אבי זוהר: אנחנו שומעים את הסיפורים בשלושת הימים האחרונים.

אבי זוהר: בכל פעם אנחנו שומעים את זה.

אבי זוהר: ראש העיר אמר את זה.

שאול יהלום: מר זוהר, תודה.

קריאה: אמרת.

קריאה: שמעו את זה.

אבי זוהר: שמעו גם את ראש העיר עם הטעות שהוא משדר לציבור.

שאול יהלום: אני מבקש.

אלי מויאל: מר זוהר, בכל הכבוד, אתה אחראי על שירותי חירום, לא על התפרצויות חירום.

אלי מויאל: אני מבקש לתת לי לדבר.

אלי מויאל: אסיים ותגיד מה שאתה רוצה.

אלי מויאל: אני אומר לך: לא אני אומר את זה.

אלי מויאל: אני איש ציבור.

אלי מויאל: כשיש בעיה ביטחונית, שואלים אותי למה הקסאמים נופלים; וכשהאמבולנס לא מגיע שואלים אותי; וכשהמורה חולה שואלים אותי.

אלי מויאל: אני ראש עיר.

אלי מויאל: התושבים מכירים את ראש העיר.

אלי מויאל: חשוב לי שמה שאמרתי יהיה באמת שקר, שזה יהיה נכון שהגעתם אחרי תשע דקות.

אלי מויאל: אהיה הראשון שישמח על זה.

אלי מויאל: אבל בינתיים שדרות רוחשת.

אלי מויאל: צריך לעשות בדיקה נכונה, זה מה שחשוב.

אלי מויאל: הציבור חייב לדעת שיש מישהו שדואג לו במצב חירום.

אלי מויאל: המצב הנפשי והרגשי בשדרות קשה כל כך, שאני בכלל לא יודע מה קורה שם.

אלי מויאל: אני רוצה להדגיש את הנקודה הזאת, ולכן באתי לכאן.

אלי מויאל: אם יהיו שני אמבולנסים או שלושה אמבולנסים – נקבל חוות דעת של מומחים ונראה מה מתאים ומה לא, אבל אני רוצה שמפה יצא פרוטוקול שהדברים נבדקו.

אלי מויאל: כי שדרות חיה באשליה שהאמבולנסים הגיעו אחרי 40 דקות.

אלי מויאל: יכול להיות שזו אשליה, בוא נפוגג אותה ונפוצץ אותה.

אלי מויאל: זה מה שאני רוצה.

אלי מויאל: אני מייצג את הציבור.

אלי מויאל: אני שומע מה הוא אומר לי.

אלי מויאל: הוא מטריד אותי, וזה מכביד עלי רגשית אם זה נכון.

אלי מויאל: ארגיש מאוד נוח אם זה לא נכון.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: מייד אחזור אליך.

שאול יהלום: אתם רוצים להראות את הדברים?

חיים דורי: אני מפקח מודיעין ארצי של מגן דוד אדום.

חיים דורי: אני מראה בשקף את אזור הזירה, את המקום שבו נפלו הקסאמים.

שאול יהלום: מה עשית שלשום?

שאול יהלום: בעצם אתה מפקח ארצי.

חיים דורי: תחקרנו את האירוע כמו שאנחנו מתחקרים כל אירוע.

חיים דורי: מערכת ה-GPS יכולה לאפשר שידור חוזר לכל אירוע לתקופה בלתי מוגבלת, והזמנים הם מדויקים עד לרמה של שניות.

חיים דורי: הניידת שאתם רואים על המפה היא ניידת טיפול נמרץ.

חיים דורי: אני מראה בשקף גם אמבולנס רגיל.

חיים דורי: ניידת הטיפול הנמרץ נסעה לזירה הראשונה, ששם התקבלה הקריאה.

חיים דורי: הקריאה התקבלה בצורה מאוד לא ברורה.

חיים דורי: יש לנו הקלטות, ואפשר לשמוע אם תרצו.

חיים דורי: הן נמצאות אצלנו כאן.

חיים דורי: ניידת הטיפול הנמרץ נסעה לזירה הראשונה, עשתה סיבוב באזור הזה, חזרה ונפגשה עם האמבולנס שהקוד שלו הוא 66.

חיים דורי: אפשר לראות את הזמן מדויק לפי שנייה: 8:24:26.

חיים דורי: זה כבר אחרי הסיבוב.

חיים דורי: מזה אפשר להוריד דקה אחת או שתיים,

אבי זוהר: אחרי שהוא היה באירוע בזירה הראשונה.

שאול יהלום: מר זוהר, האם אתה חושב שמר דורי לא,

אבי זוהר: אם אני חושב שזה לא ברור?

אבי זוהר: אני בטוח שלא ברור לציבור.

אבי זוהר: ולראש העיר.

שאול יהלום: אז חכה, אתן לך להשלים, אם תרצה.

שאול יהלום: אנא אל תתפרץ.

חיים דורי: האמבולנס הזה, זה האמבולנס הראשון, שהגיע כבר לזירה.

חיים דורי: זה אמבולנס מס' 66.

חיים דורי: הוא במיקום של זירה האמיתית.

אבי זוהר: הזירה השנייה, לא הזירה האמיתית.

חיים דורי: סליחה, הזירה השנייה, קפה "מישה".

חיים דורי: כאן היה הילד הנפגע והאם והנפגע הנוסף.

חיים דורי: התברר שכאן נמצאים הפצועים הקשים.

חיים דורי: האט"ן עשה סיבוב, אחרי שהתברר שבזירה האחרת יש רק נפגעי חרדה, והגיע, עם יתר האמבולנסים, לזירה האמיתית.

חיים דורי: הטיפול התבצע שם.

אבי זוהר: תדגיש את השעה.

חיים דורי: כאן השעה 08:26:00 – בשלב הזה האמבולנס הראשון כבר נמצא כאן למעלה מדקה.

איוב קרא: איפה גן הילדים?

חיים דורי: בהתחלה חשבו שהגן נמצא בכתובת הראשונה, אפשר לראות את מהלך ניידת האט"ן.

יהודה שושן: בגב של קניונית טל, זה התרחיש הראשון בשדרות ירושלים, יש שם גן ילדים, שהיה ריק.

יהודה שושן: אחד האזרחים משך את הנהג לשם ואמר שיש שם פצועים.

יהודה שושן: צוות האט"ן ירד לסרוק את הגן, מצא שהוא ריק ואז הוא המשיך לגן הילדים שליד קפה "מישה".

יהודה שושן: נכון יש גן ילדים בגב של קניונית טל?

יוסי כהן: אתה בעצמך אומר שהוא ריק ואין כלום.

יוסי כהן: איפה האדם ראה את הפצועים בגן?

יוסי כהן: בדמיון?

יוסי כהן: אני לא מבין.

חיים דורי: יש לנו מערכת הקלטה מפורטת, כמו מערכת שליטה ובקרה בדיוק, ויש בה התרחשות לכל שנייה ב-voice.

חיים דורי: הקריאות נמצאות אחת לאחת.

חיים דורי: הקריאה נתקבלה בצורה מקצועית ונכונה מאוד.

חיים דורי: הפרטים שניתנים בשלב הראשון של האירוע הם לפעמים מאוד לא ברורים, כמו באירוע ההוא, בעיקר לגבי המיקום.

יוסי כהן: גם לי יש הקלטות.

שאול יהלום: אני שואל אותך, מר דורי, האמבולנס הגיע בשעה 08:25 או 08:26 לזירה עם הפצועים הקשים.

אבי זוהר: נכון.

שאול יהלום: מתי הזעיקו אותו?

שאול יהלום: באיזו שעה הזעיקו אותו לצאת לשם?

חיים דורי: אין לי הרישום של זה, אבל אם אני זוכר נכון הוא יצא למקום ב-08:18 א ב-08:16.

אבי זוהר: 08:18.

חיים דורי: כשהמיקום התבהר.

שאול יהלום: אני שואל אותך,

חיים דורי: סליחה שנייה, לידיעתכם, הקריאה הראשונה שהתקבלה במוקד שלנו היתה מאיש צוות שלנו שהיה בבית.

חיים דורי: הוא אמר: שמעתי נפילה.

חיים דורי: אבל הוא לא ידע לתאר איפה.

חיים דורי: הוא רק שמע את זה מהבית.

חיים דורי: הוא לא ידע להגיד שום דבר.

חיים דורי: בשלב הזה הצוותים עולים לאמבולנסים.

שאול יהלום: תענה לי, בבקשה.

שאול יהלום: מאז הקריאה הראשונה שקיבלתם לשם – כי במה שמסרתם בכתב כתוב "נפילה ליד קפה 'מישה'…" – זה נותן עשר דקות.

שאול יהלום: זה סביר?

חיים דורי: זה נותן תשע דקות.

חיים דורי: במהלך תשע הדקות האלה – ותראה את זה כאן, אם כי הזמנים כתובים אחד לאחד – מתבצעים בירורים ללא הפסקה, בזמן מקביל להזנקת כוחות למקום האירוע.

חיים דורי: נעשים בירורים כדי לוודא את מקום האירוע.

שאול יהלום: זה זמן סביר.

חיים דורי: זה זמן סביר, בהחלט.

חיים דורי: לאירוע מהסוג הזה זה זמן סביר, אם אין לנו מיקום מדויק מהרגע הראשון.

חיים דורי: אילו היה לנו מיקום מדויק מהרגע הראשון,

אבי זוהר: היינו מרוויחים 4-5 דקות.

שאול יהלום: יכול להיות, אבל פה, בנייר שאתם מגישים, אתם אומרים שבשעה 08:13 היה ניסיון לברר עם המשטרה, ונמסר במשטרה על נפילה ליד קפה "מישה".

חיים דורי: זה בדקות 08:13-08:15.

חיים דורי: זה חשוב.

חיים דורי: זה לא ב-08:13.

חיים דורי: חברים, זה עוד שתי דקות של בירור עם המשטרה, כשהם עצמם לא יודעים את רוב הפרטים.

חיים דורי: זה עד 08:15.

אבי זוהר: אגב, גם השוטרים היו קודם כול בשדרות ירושלים.

אבי זוהר: האמבולנס שלנו, עם הפרמדיק של שדרות, הגיע קודם כול לשדרות ירושלים, ושם גם היתה המשטרה.

אבי זוהר: היא התרכזה במקום.

אבי זוהר: גם הם עברו משם למקום האחר, והגיעו אתנו למקום האחר, פחות או יותר.

אבי זוהר: יש בעיה: 4-5 דקות יקרות הלכו לאיבוד משום שהאט"ן נסע קודם לשדרות ירושלים.

אבי זוהר: אגב, בהקלטה הוא מדווח, ואז אומרים לו.

שאול יהלום: תמשיך בבקשה.

אבי זוהר: אתה רוצה לשמוע את ההקלטה?

אבי זוהר: תשמע מייד.

חיים דורי: כעת אנחנו בשעה 08:27, ואז כבר יש חמישה אמבולנסים בזירת האירוע.

אבי זוהר: מתוכם שני אט"ן.

חיים דורי: אני חייב לציין שבפורמט הזה לא ניתן להציג את כל האמבולנסים.

חיים דורי: ברשת של מגן דוד אדום אפשר להציג את כל מה שרוצים.

חיים דורי: כאן יש לנו בעיה טכנית, בגלל רוחב הפס.

חיים דורי: כאן השעה 08:31, חמש דקות אחרי ההגעה של האט"ן.

חיים דורי: הפרמדיק – שאמרת שהוא פרמדיק ולא רופא – בצורה מקצועית ביותר, אני חייב לומר את זה, עם כל התושבים, אוסף את התינוק, מפריד אותו מהאם, מעביר את האישה שהחזיקה אותו בזרועותיה לאמבולנס הרגיל, לפרמדיק נוסף.

חיים דורי: מעמיס את התינוק, מתרחק ותוך כדי כך מבצע אינטובציה, פרוצדורה לא קלה, מפנה אותו לבית החולים "סורוקה", נותן לו את מירב הטיפול, מבצע אינטראוסיוס, הזרקה לתוך העצם.

חיים דורי: הוא מבצע את כל פעולות ההחייאה הנדרשות, ומפנה אותו לבית החולים "סורוקה".

יוסי כהן: סליחה, למה ל"סורוקה" ולא ל"ברזילי"?

חיים דורי: בדיוק, כי הפרמדיק הזה הוא מקצוען מהשורה הראשונה, והיתה לו החלטה נכונה מאוד להעביר אותו ל"סורוקה".

חיים דורי: זאת היתה האפשרות היחידה לתת לו חיים לילד הזה, אילו היה אפשר להצילו.

חיים דורי: אילו לקח אותו לבית החולים "ברזילי", היה ספק בעניין הזה.

יוסי כהן: אבל מנכ"ל מגן דוד אדום טען כל הזמן שבית החולים "ברזילי" הוא הכתובת לשדרות ולא "סורוקה".

יוסי כהן: אנחנו טענו כל הזמן שצריך להגיע ל"סורוקה".

אבי ישראלי: תלוי מה הפציעה.

יוסי כהן: אהה, תלוי מה הפציעה.

אבי ישראלי: אני אומר לך את זה, מקצועית, אני רוצה לעזור.

שאול יהלום: אתה רוצה להשמיע עוד משהו, מר דורי?

אבי זוהר: נשמע את ההקלטה.

חיים דורי: יש לנו בעיות עם ההקלטה.

יוסי כהן: זה יתברר משפטית.

אלי מויאל: ...

אלי מויאל: לוחצים מאוד בנושא הזה.

יוסי כהן: כל הזמן טענו שאנחנו בכלל לא צריכים להגיע ל"סורוקה".

אבי זוהר: קודם כול ניישר.

אבי זוהר: היה בית משפט, קודם כול, מנהלת הרשות – עוד יש לנו 50,000 ש"ח.

יוסי כהן: מה אתה אומר?

אבי זוהר: לא?

יוסי כהן: אתה משקר.

אלי מויאל: יוסי, יוסי.

אבי זוהר: פסק דין של בית משפט.

יוסי כהן: אתה משקר.

אבי זוהר: קיבלנו במשך חצי שנה.

אבי זוהר: ..

יוסי כהן: אתה משקר.

יוסי כהן: בית המשפט העליון חייב אותך,

אבי זוהר: לא עליון, בית משפט באשקלון.

יוסי כהן: אמר לך: לך הביתה ותכין קריטריונים להצבת אט"ן, כי לא היה לך.

אבי זוהר: ואתם לא בקריטריון, אין מה לעשות.

אבי זוהר: בנתיבות זה הקריטריון.

יוסי כהן: אדוני, החומר כולו יועבר למשפחה.

יוסי כהן: היא תגיש נגדך תביעה אישית.

אבי זוהר: שתגיש מה שתגיש.

יוסי כהן: עם כל התצהירים.

אבי זוהר: אתה מסלף ומזייף.

אבי זוהר: שתגיש.

אבי זוהר: מסלף ומזייף.

יוסי כהן: אתה אמרת שתושבי שדרות לא צריכים אמבולנס, אתה אמרת.

אבי זוהר: לא צריכים טיפול נמרץ.

יוסי כהן: אתה אמרת שתושבי שדרות לא צריכים אמבולנס.

יוסי כהן: יש להם...

אבי זוהר: בנתיבות זה מרכז הזירה.

יוסי כהן: עכשיו תבוא ותסביר למשפחה, תסביר לאפיק ז"ל למה לא הצלת אותו.

אבי זוהר: אבל היה טיפול נמרץ.

אבי זוהר: היה.

אבי זוהר: היה.

יוסי כהן: למה לא הצלת את דמו מהרגל...?

אבי זוהר: כי יש לו סגן ראש עיר כמוך.

יוסי כהן: בגלל שאתה מנכ"ל מגן דוד אדום.

יוסי כהן: רק בגללך.

יוסי כהן: אתה צריך ללכת הביתה.

שאול יהלום: מה זה?

שאול יהלום: יוסי.

יוסי כהן: הביתה.

יוסי כהן: תתבייש לך.

יוסי כהן: אפיק נפטר בגללך.

אבי זוהר: אתה מזייף ומסלף.

יוסי כהן: אפיק נפטר בגללך.

אבי זוהר: אתה מזייף ומסלף.

יוסי כהן: אפיק נפטר בגללך.

יוסי כהן: אפיק ז"ל נפטר בגללך.

שאול יהלום: תירגע.

שאול יהלום: עו"ד כהן, תירגע, בבקשה.

יוסי כהן: בגללך.

יוסי כהן: בגללך.

יוסי כהן: בגללך הוא נפטר.

שאול יהלום: עו"ד כהן.

יוסי כהן: בגללכם, אתם מאמינים ל-GCP ולשטויות.

שאול יהלום: טוב.

יוסי כהן: זעקנו: תביאו אמבולנסים, תביאו אותם בזמן.

יוסי כהן: הוא מספר לך סיפורים.

יוסי כהן: הוא ישב בתל-אביב, מנהל מוקד תל-אביב יודע מי הרים ביד ומי לא הרים ביד?

יוסי כהן: איך הוא יכול להעז להגיד את זה?

יוסי כהן: איך הוא יכול לומר, לשקר ככה?

יוסי כהן: הרים אותו ביד, עשה כל מה שהוא יכול.

יוסי כהן: אתה היית שם?

יוסי כהן: ראית?

יוסי כהן: אני הייתי שם, בן אחותי היה שם, ראה את הזוועה הזאת, ראה את הרגל מדממת ולא את הראש מדמם ולא את הלב מדמם.

יוסי כהן: על מה אתה מדבר?

יוסי כהן: אתה חתמת על תצהיר.

יוסי כהן: אמרת: תושבי שדרות לא צריכים אמבולנס, יקבלו מנתיבות.

יוסי כהן: לא צריכים את "סורוקה", ילכו ל"ברזילי".

יוסי כהן: עכשיו אתה בא ומספר סיפורים.

יוסי כהן: תתבייש לך.

יוסי כהן: אני, אני אלך לבקש מאפיק ז"ל, מההורים שלו, אני אבקש סליחה.

יוסי כהן: לא עשיתי מספיק.

יוסי כהן: אני לא עשיתי מספיק.

יוסי כהן: הייתי צריך ללכת למשטרה להתלונן עליכם.

אבי זוהר: תתלונן.

יוסי כהן: זה מה שאני צריך לעשות.

אבי זוהר: לא היה אט"ן בשדרות?

יוסי כהן: זה מה שאני צריך לעשות, שיחקרו את ה-GCP ואת ההקלטות שלך.

איוב קרא: שב.

יוסי כהן: סליחה, אני לא יכול.

יוסי כהן: לא יכול.

יוסי כהן: אני לא יכול לשמוע את השקרים האלה.

איוב קרא: אנחנו אתך.

יוסי כהן: אני לא יכול לשמוע איך מנכ"ל משרד הבריאות מגבה אותם.

יוסי כהן: לא יכול לשמוע.

איוב קרא: בסדר.

יוסי כהן: מנכ"ל משרד הבריאות יושב פה ומגבה את האנשים האלה.

יוסי כהן: די, כמה אפשר?

יוסי כהן: טילים נופלים והורגים אנשים, ואתם יושבים פה, ו-GCP ושלוש דקות, ו-08:10 ו-08:20.

יוסי כהן: וגן ילדים בשדרות ירושלים.

יוסי כהן: איפה גן הילדים בשדרות ירושלים?

יוסי כהן: איפה הגן הזה?

איוב קרא: שב.

יוסי כהן: אמרת שהאמבולנס הלך לשדרות ירושלים לגן.

יוסי כהן: איזה גן?

יוסי כהן: איזה גן יש בשדרות ירושלים?

אבי זוהר: אני אראה לך אותו.

יוסי כהן: תראה לי אותו.

יוסי כהן: אמרת שהוא ריק.

אבי זוהר: נכון.

יוסי כהן: הוא ריק.

יוסי כהן: דמיינו שיש שם פצועים.

יוסי כהן: אמרת: לסרוק.

יוסי כהן: מה יש לסרוק, אם הוא ריק?

יוסי כהן: די עם השקרים האלה.

יוסי כהן: די עם השקרים האלה, זה חיי אדם.

איוב קרא: שב, תירגע, תירגע.

יוסי כהן: זה לא כסף פרטי שלכם.

יוסי כהן: אני צריך להתחנן ליובל רותם בלוס אנג'לס: תביא תרומה למגן דוד אדום.

יוסי כהן: הביא אמבולנס טיפול נמרץ לשדרות.

יוסי כהן: גם לזה אני צריך לדאוג להם.

יוסי כהן: להגיש עתירה לבג"ץ, לחייב אותו להמציא קריטריונים.

יוסי כהן: הוא בא לפה...

אבי זוהר: גם את האמבולנס שקיים היום אף אחד לא מממן.

איוב קרא: יוסי.

יוסי כהן: תתבייש לך, אני עולה היום לקברו של אפיק היום, לבקש סליחה.

איוב קרא: יוסי, אנחנו פה.

יוסי כהן: על זה שאתה בתפקיד.

אבי זוהר: גם את האט"ן שם ניקח משם, אם זה לא שייך.

אבי זוהר: ניקח אותו.

יוסי כהן: קח אותו, תאיים על עצמך, לא עלי.

יוסי כהן: אני עולו לקברו של אפיק עכשיו.

אבי זוהר: ....

אבי זוהר: כואב הלב.

יוסי כהן: לבקש סליחה על זה שאבי זוהר מנכ"ל מגן דוד אדום.

יוסי כהן: יוסי כהן לא עשה מספיק כדי להעיף אותך מהתפקיד.

אבי זוהר: אבל היה אט"ן במקום,

יוסי כהן: תתבייש לך.

אבי זוהר: ואותו ניקח משם אם האוצר לא יממן.

יוסי כהן: תהרוג עוד תושבים, ותשב על הכיסא הזה, ותביא טייפים,

אבי זוהר: אני אשב פה,

יוסי כהן: ותציג מצגת שקרית.

אבי זוהר: כל זמן.

אבי זוהר: ..

יוסי כהן: תתבייש לך.

יוסי כהן: אני עולה לאפיק היום.

יוסי כהן: מחר השבעה, אני עולה היום.

אבי זוהר: תעלה.

יוסי כהן: יום לפני.

אבי זוהר: תשמע,

יוסי כהן: לפני אמא שלו.

אבי זוהר: אני יודע שאתה מדבר מהלב, אבל בלי שכל.

יוסי כהן: תודה רבה.

יוסי כהן: בלי שכל – תתבייש לך.

יוסי כהן: אתה עם כל השכל שלך גרמת למותו של תינוק.

יוסי כהן: עם השכל שלך.

אבי זוהר: אני אומר עוד פעם: אתה מטעה את הציבור.

יוסי כהן: עם השכל.

יוסי כהן: יש לי תצהירים שלך.

אבי זוהר: תוציא אותם,

יוסי כהן: בית המשפט העליון קרא אותם.

אבי זוהר: כולל בית המשפט שחייב אתכם לשלם וכשהפסקתם לשלם,

יוסי כהן: תתבייש לך, בית המשפט העליון חייב אותך לפרסם קריטריונים.

אבי זוהר: פרסמנו.

יוסי כהן: איפה הם?

יוסי כהן: בעקבות מה פרסמת אותם?

יוסי כהן: לא בעקבות עיריית שדרות.

אבי זוהר: המקום צריך להיות נתיבות.

יוסי כהן: תתבייש לך.

יוסי כהן: הרגת.

יוסי כהן: בגללך נפטר ילד בן ארבע.

יוסי כהן: בגללך.

אבי זוהר: משום שלא היה אמבולנס טיפול נמרץ בשדרות.

יוסי כהן: בגללך נפטר ילד בן ארבע.

יוסי כהן: עם ישראל צריך להעיף אותך מהתפקיד.

אבי זוהר: אתה פשוט מטעה.

יוסי כהן: מנכ"ל משרד הבריאות ילך הביתה אם הוא לא יעיף אותך.

אבי זוהר: אתה מטעה.

יוסי כהן: אתה מטעה ומשקר את כולם.

שאול יהלום: יוסי כהן, תודה רבה.

שאול יהלום: נקודה.

שאול יהלום: אדוני ראש העיר, אולי באמת אתה תסכם לנו את התחושות שאתה רואה.

שאול יהלום: עם כל הכאב הנורא ועם הסמיכות לאסון, אנחנו צריכים לדון בנושא בצורה יבשה, הייתי אומר, ואחראית – כדי לתקן.

שאול יהלום: אני שואל: האם אתה חושב, האם יש חשד כלשהו, שכל הדיווח שמגן דוד אדום נותן על יום האירוע – צריך להסביר את זה למשפחה, צריך להוציא הודעות – אבל האם יש בסיס לחשד שהיה מחדל של מגן דוד אדום באותו יום?

אלי מויאל: קודם כול, קשה לי להירגע ממה שקרה עכשיו.

אלי מויאל: אדון זוהר, אני רוצה שתבין למה התחלתי את דברי בעניין הזה.

אלי מויאל: זה מהות העניין.

אלי מויאל: אני רוצה שמגן דוד אדום יצא נקי.

אלי מויאל: כי אם מגן דוד אדום לא יצא נקי, העיר לא תהיה שקטה לעולם.

אלי מויאל: מדובר בחיי אדם, ילד בן ארבע, פחות מארבע.

אלי מויאל: אני חי בעיר הזאת ב-48 השעות האחרונות, וזה הדבר היחיד שמטריד את כולם.

אלי מויאל: הייתי אצל המשפחות, הלכתי לנחם, וזה מה שמעניין אותן.

אלי מויאל: זה מה שמשגע אותן.

אלי מויאל: אני אומר לך אדוני היושב-ראש, חייבים לעשות בדיקה על מנת שתטהר את מגן דוד אדום, אם היא צריכה להיטהר מזה, כדי שנוכל לבוא למשפחה בצורה מכובדת, ולומר לה: אלה העובדות ללא כחל וסרק.

אלי מויאל: אתם יכולים לסמוך על GPS ועל הקלטות, אבל יש לעשות בדיקה חיצונית.

אלי מויאל: הדברים קשים.

אלי מויאל: אני חי בעיר הזאת.

אלי מויאל: אני אומר לך, בדרך כלל בכל אירוע אני שומע דעות לכאן ולכאן; באירוע הזה שמעתי רק את זה: מגן דוד אדום הגיע באיחור של 30 דקות, כמעט חצי שעה אחרי האירוע.

אלי מויאל: אם זה לא נכון, צריך לפוגג את זה.

אלי מויאל: אני לא חושב שצריך לקבל את גרסת מגן דוד אדום.

אלי מויאל: אני בעד לחשוף את הכול, ואולי להקים ועדה שתבדוק אם מגן דוד אדום פעל בסדר.

אלי מויאל: אני מקווה בכל לבי שמגן דוד אדום פעל בסדר.

אלי מויאל: זה ירגיע אותי.

אלי מויאל: כי אם לא, כולנו נשארים עם סימני שאלה קשים, והמשפחות נשארות עם סימני שאלה קשים וגם הציבור נשאר עם סימני שאלה מאוד קשים.

אלי מויאל: זה חשוב לי מאוד.

שאול יהלום: אתה אומר שכרגע צריך להצטמצם לשאלת תפקוד מגן דוד אדום.

שאול יהלום: זה מה שאתה אומר.

אלי מויאל: כן.

שאול יהלום: אדוני המנכ"ל, כפי שאנחנו רואים כאן, ומגן דוד אדום הוא חלק מהאחריות שלך, יש כאן גרסת מגן דוד אדום וגרסת השטח הרוחש – נקרא לזה כך לצורך העניין.

אלי מויאל: יש גננות שהיו במקום, יש תושבים שהביאו ילדים.

אלי מויאל: צריך לשאול אותם.

אלי מויאל: יש אנשים שטלפנו לגן.

אלי מויאל: הם מספרים לי שהתקשרו בשעה מסוימת ולא היה שם אף אחד.

אלי מויאל: את כל אלה צריך לחקור.

אלי מויאל: את כל אלה צריך לבדוק.

אלי מויאל: היו אנשים ברחוב.

שאול יהלום: מה שברור הוא,

אלי מויאל: היו אנשים שנשארו מרגע נפילת הקסאם עד שמגן דוד אדום הגיע, תשאלו אותם.

אלי מויאל: חזקה עליהם שהם מדברים אמת.

אלי מויאל: אני לא הייתי שם, הגעתי מאוחר, אחרי שפינו, אז אני לא יכול להעיד בכלל.

שאול יהלום: מה שברור הוא שבשדרות היו שתי ניידות.

שאול יהלום: על זה אין ויכוח.

אלי מויאל: איפה הן היו, למה הן היו שם?

שאול יהלום: לפי דברי מגן דוד אדום שהוצגו כאן, הניידות הגיעו לאירוע השני, העיקרי – כך נקרא לו לצורך העניין, כלומר, האירוע שבו הפצועים קשה שנהרגו – 9-10 דקות אחרי הקריאה הראשונה הראשונה.

אבי זוהר: שהתקבלה במוקד, עם המיקום.

שאול יהלום: כן, כן.

שאול יהלום: הראשונה.

אבי זוהר: וזה היה שלוש דקות אחרי נפילת הטיל.

אלי מויאל: יש עדויות של תושבים שדיברו אתי ואמרו שהם נתנו לכם את הכתובת בדיוק, אז למה האמבולנס נסע לשם?

אלי מויאל: גם את זה צריך לבדוק.

אלי מויאל: מי קיבל את ההחלטה לנסוע לשם.

אלי מויאל: יש עדויות של תושבים שדיברו אתי ואמרו שנתנו לכם את הכתובת המדויקת של הגן הזה.

אבי זוהר: יש הקלטות.

אלי מויאל: בשעת האירוע, דקה וחצי אחרי האירוע אמרו לכם "גן לילך", אמרו לכם קפה "מישה", אמרו לכם מכולת "בן חמו".

אלי מויאל: האנשים מדברים אתי.

אלי מויאל: זה לא קניונית טל.

אלי מויאל: את זה צריך לבדוק.

אבי זוהר: יש הקלטות.

אלי מויאל: בסדר.

אבי זוהר: הקלטות של כל שיחה שנכנסת.

אלי מויאל: אין בעיה, את זה צריך לבדוק.

אלי מויאל: מאה אחוז.

אלי מויאל: זה שבדקתם, זה לא מספיק.

אלי מויאל: אחרים צריכים לבדוק.

שאול יהלום: אני אומר כך.

שאול יהלום: מר זוהר, תקשיב: המקרה טרגי ונורא.

שאול יהלום: מצד שני, אתם באים עם הרבה עזרי הוכחה, הייתי אומר: הקלטות, דיווחים, GPS, כל הדברים.

שאול יהלום: ראש העיר, והוא מייצג בפנינו את התושבים, אומר שנוצר כאן דבר נורא – אילו היתה רק כווייה קלה היו עוברים לסדר היום – צריכים להבין שהעיר במתח.

שאול יהלום: זה שהיו נסים במשך שלוש או ארבע שנים – זה בסדר, ואנחנו מודים לאלוקים על כך, אבל זה הכניס עיר שלמה למתח.

שאול יהלום: הכול התפרץ באסון הזה.

שאול יהלום: אני אומר לך, גם אני שמעתי מייד בטלוויזיה או ברדיו, על המקום – לא עכשיו – מישהו שאמר "חיכינו 40 דקות".

אלי מויאל: נכון, נכון.

שאול יהלום: כלומר, היה אדם במקום.

שאול יהלום: הוא אמר שהוא פרמדיק, אני לא זוכר איפה, והוא אמר: החזקתי את הילד, שמתי לו חוסם עורקים.

שאול יהלום: הוא דיבר על פרק הזמן הזה.

שאול יהלום: שמעתי.

שאול יהלום: הוא המציא את זה?

שאול יהלום: אני אומר לא אומר שהוא לא טעה, אני רק אומר שהוא לא המציא.

שאול יהלום: לכן אני חושב שכדי לטהר את האווירה, כדי שהיא לא היא תרדוף אחרינו, אני פונה מכאן, בצורה רשמית: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות פונה למנכ"ל משרד הבריאות, שהדבר בסמכותו, בבקשה ליצור ועדת בדיקה.

שאול יהלום: אפשר לקחת בודק חיצוני, לא תלוי, שהוא מומחה בעניין.

שאול יהלום: אפשר לצרף, אם צריך, נציג כלשהו, אתה כבר תדע את מי לצרף – אולי את פיקוד העורף, אינני יודע.

שאול יהלום: צריך לרדת לשטח ובתוך שעות או בתוך יום-יומיים אפשר למצוא את הממצאים.

שאול יהלום: אם באמת מישהו עשה מחדלים, ידעו את העניין.

שאול יהלום: אם לא, זה יטהר את האווירה.

שאול יהלום: אחרת, זה ירדוף אחרינו.

שאול יהלום: זאת בקשתנו הראשונה ממנכ"ל משרד הבריאות.

שאול יהלום: מייד הוא ישיב.

שאול יהלום: הערה בסוגריים: אף-על-פי שהאווירה כל כך טעונה אני רוצה לשאול את מר מויאל, ראש העיר – כי זה מה שאמר מר כהן, ללא קשר לעניין.

שאול יהלום: הוא דיבר על הצורך לגרום לרופא תורן קבוע להיות במקום.

שאול יהלום: אם זאת באמת דרישתכם, הייתי רוצה לשמוע את עמדת משרד הבריאות בעניין הזה.

אלי מויאל: קיבלתי עכשיו פתק ממנכ"ל משרד הבריאות.

אלי מויאל: אני חושב שהדבר הזה מסתדר, לפי הפתק.

אלי מויאל: כולל התחנה לבריאות הנפש.

אבי ישראלי: התחנה לבריאות הנפש כבר נמצאת בהצעת החלטה.

שאול יהלום: אם כן, אדוני המנכ"ל, מייד תשיב.

שאול יהלום: יש שלוש שאלות למנכ"ל.

שאול יהלום: לפני כן אני רוצה לשאול את נציג פיקוד העורף אם הוא מבקש לומר משהו.

עופר ליאור: אין לנו מה להוסיף.

שאול יהלום: אם כן, אנחנו רוצים לסכם את הישיבה: ראשית, בקשתנו ודרישתנו היא לבדיקה חיצונית, שתמונה על ידך, כאשר המוקד העיקרי של הבדיקה הוא מהירות ההגעה להצלת החיים במקום הנפילה של הטיל שפגע כל כך קשה.

אלי מויאל: אני מבקש שנציג העיר יהיה בוועדה.

שאול יהלום: בסדר, קודם נשמע מהמנכ"ל.

אבי ישראלי: אם זאת ועדה חיצונית, היא חיצונית.

שאול יהלום: אני משאיר לשיקול דעת המנכ"ל את כל זה.

שאול יהלום: הוא צריך לשמוע את נציגי העירייה, הוא צריך לשמוע את נציגי מגן דוד אדום, אבל איך הוא יבדוק – זה משהו אחר.

אלי מויאל: בסדר, זאת המקצועיות שלו.

שאול יהלום: ברור, לא נתערב.

שאול יהלום: אני מבקש ממנו לעשות את זה.

שאול יהלום: שנית, אני מבקש את השקפתך המקצועית לעניין חדר הטיפול הקדמי או משהו כזה.

שאול יהלום: שלישית, הבעיה של תחנת בריאות הנפש.

שאול יהלום: בבקשה, אדוני מנכ"ל משרד הבריאות.

אבי ישראלי: יש הצעת החלטה, שמגיעה לממשלה ביום ראשון, ויש בה כמה אלמנטים.

אבי ישראלי: בהצעת ההחלטה הזאת אנחנו חושבים שאנחנו יכולים לפתור, נכון למציאות הנוכחית, את הנושא של הטיפול הרפואי בשדרות.

אבי ישראלי: ההצעה כוללת את האלמנטים האלה: ראשית, תחנת לבריאות הנפש – זה כבר בתוך העניין הזה.

אבי ישראלי: מגן דוד אדום, מה שהיה, כבר נמצא בעניין הזה, והתקצוב של שני הדברים האלה אמור להגיע ממשרד האוצר.

שמעון פרץ: לגבי הניידת, מה שמדובר זה הצבת ניידת אחת.

אלי מויאל: זה ישונה.

אבי ישראלי: דיברתי על זה.

אבי ישראלי: תאמין לי, אני אומר בדיוק את מה שאמרת.

אבי ישראלי: בוא לא נתווכח כששנינו מסכימים.

אבי ישראלי: שנית, החלטנו להוסיף, עד 31 בדצמבר – כי התקציב הוא עד אז – אט"ן שני לשדרות.

אבי ישראלי: בתחילת דצמבר נחליט עם כל מי שצריך אם להמשיך את התוספת עד סוף 2005 או לראות איך אנחנו מתקצבים אותו לשנת 2005.

אבי ישראלי: ביקשנו מהממשלה לתקצב רופא מ-19:00 עד 07:00 נוסף על כך.

אבי ישראלי: מגן דוד אדום הסכים שהרופא ישב אצלו.

אבי ישראלי: אם רוצים, הוא ישב במקום אחר.

אבי ישראלי: היתרון אצלם הוא שאם צריך, הוא יכול לפנות.

אבי ישראלי: בשורה התחתונה, זה מה שאנחנו ממליצים.

שאול יהלום: רופא בתחום הכירורגי, נכון?

אבי ישראלי: רופא שיוכל לראות את החולים – ילד עם חום, כפי שתואר היום – משהו מהסוג הזה.

שאול יהלום: נניח שהיו מביאים אל רופא כזה את הילד הזה, והיה צריך לעשות לו חסימה והיה איבוד דם; הוא לא צריך ציוד כלשהו?

אבי ישראלי: אדבר על זה: מה שלמדו ב-10-15 השנים האחרונות זה המודל של שוק-טראומה.

אבי ישראלי: הסברתי את זה אתמול ואסביר זאת גם היום.

אבי ישראלי: לשמחתי הקמתי את יחידת הטראומה הראשונה בישראל, ב"הדסה".

אבי ישראלי: חבל שחבר הכנסת אלדד לא כאן, כי הוא היה יכול לספר לכם שכל ההיגיון הוא שלמדו שיש "שעת זהב" לכל נפגע.

אבי ישראלי: אם בשעה הזאת הוא לא מגיע למקום שיכול לטפל בו בצורה המלאה והטובה ביותר, חבל על הזמן.

אבי ישראלי: לכן לא נכון ולא טוב, וזו שגיאה רפואית מקצועית, לעשות חדר מיון קדמי בכל מקום שהוא.

אבי ישראלי: מה שצריך זה להעביר את הפצועים מה שיותר מהר למקום שיכול לתת להם את הטיפול הדפיניטיבי הסופי.

אבי ישראלי: לכן אין ספק בכלל, מבחינתי, שבשדרות חלק מהחולים צריכים להגיע ל"סורוקה", משום שבאשקלון אין נוירו-כירורגיה, למשל.

אבי ישראלי: אלה צריכים להגיע ל"סורוקה".

אבי ישראלי: זמן הנסיעה באמבולנס ל"סורוקה" הוא כ-25 דקות.

קריאה: עד 25 דקות.

אבי ישראלי: אם אומרים פחות, אני בטח שמח.

אבי ישראלי: זמן הנסיעה ברכב לאשקלון הוא 10 דקות.

קריאה: 15 דקות.

שמעון פרץ: אם לבאר-שבע זה 25 דקות, אז לאשקלון זה 10 דקות.

אבי ישראלי: אני אתכם, לא נגדכם.

אבי ישראלי: מה שתגידו, אסכים.

אבי ישראלי: חבל על הזמן שמתווכחים על זה.

אבי ישראלי: לכן מטבע הדברים חלק מהפצועים צריכים להגיע לאשקלון וחלק מהפצועים צריכים להגיע לבאר-שבע.

אבי ישראלי: זה הטיפול הנכון.

אבי ישראלי: גם אם היה מסוק שעומד בתוך שדרות, בחלק מהמקרים היו צריכים קודם לייצב את הפצועים, ורק אז היה אפשר להעבירם במסוק אל בית החולים.

אבי ישראלי: תאמינו לי, אני מכיר את הנושא מקרוב, היטב-היטב.

אבי ישראלי: מה שעומד לנגד עיני הוא טובת התושבים בשדרות.

אבי ישראלי: לא נכון לעשות חדר מיון.

אבי ישראלי: מה שהיה בחלק מהמקומות, ולכן חשבתי שכדאי היה שפרופ' אלדד יספר על כך, הוא שבאחד המקומות הקימו חדר מיון, והצורך הגדול שלנו היה להודיע לאנשים להפסיק להעביר לשם פצועים, כי הפצועים היו ניזוקים מזה.

אבי ישראלי: הכי נכון הוא להעביר את הפצועים למקום הדפניטיבי מה שיותר מהר ב"שעת הזהב".

אבי ישראלי: זה הדבר העיקרי שיש לעשות.

אבי ישראלי: בעיני זה פותר את כל הבעיות.

אבי ישראלי: חלק מהדברים יבואו עם הזמן.

אבי ישראלי: אני לא יודע להעריך מה יהיה המצב.

אבי ישראלי: אני מקווה שיהיה שקט ושמהיום ואילך לא נשתמש בכל מה שנציב, וזה יהיה סתם, ורק יחזק את הרוח.

אבי ישראלי: בסך הכול המטרה שלנו היא שלא יהיו פצועים וגם לא יהיו חולים.

אבי ישראלי: אבל בתנאים הקיימים היום ובמה שאני מבין לגבי המצב הרפואי היום מבחינת הסיכון והאיום, נראה לי שמה שאנחנו מציבים זה בסדר.

אבי ישראלי: צריך להזכיר שיש עוד שלושה אמבולנסים לבנים בכוננות במקום, וגם הם צריכים להתייצב לאירועים מהסוג הזה.

אבי ישראלי: אני חושב שחלק מהדברים האלה יפתרו לנו את כל הבעיות.

אבי ישראלי: כדאי לזכור שהתמיכה של מקומות אחרים היא חלק מהמבנה, היא חלק מהעניין.

אבי ישראלי: אנחנו רוצים שהאט"ן משדרות ייסע, אם חלילה יצטרכו, גם למקומות אחרים בסביבה.

אבי ישראלי: הרי זה ברור לכם לחלוטין.

אלי מויאל: ברור לגמרי.

אבי ישראלי: אם צריך אט"ן מנתיבות, הוא יבוא מנתיבות.

אלי מויאל: זה ברור לגמרי.

אבי ישראלי: בסדר, אני מניח שזה היה בסערת הרגשות.

אבי ישראלי: בעיקרון, דווקא הדברים האלה, התמיכות ההדדיות, חשובים מאוד לצורך העניינים האלה.

אבי ישראלי: כך אני רואה את הדברים קדימה.

שאול יהלום: מה בנוגע לוועדת הבדיקה?

אבי ישראלי: לגבי הדברים אחורה, אשקול זאת עם היושב-ראש, נדבר על זה בעוד כמה דקות.

שאול יהלום: אני אומר לך, יושב כאן ראש העיר, והעיר חייבת את זה.

שאול יהלום: גם שירותי הבריאות חייבים את זה.

שאול יהלום: מחר ירגמו אותם באבנים.

שאול יהלום: אל תשכח.

אבי זוהר: כבר עושים את זה.

שאול יהלום: כולם צריכים את זה.

אלי מויאל: חברים, אני יודע מה אני אומר.

אלי מויאל: אין אדם שמכיר את השטח טוב ממני.

שאול יהלום: ולמה לא לבדוק את האירוע?

שאול יהלום: בצבא מקובל שבגין כל חייל שנפטר, יש חקירת מצ"ח, לא משנה ממה הוא נפטר.

שאול יהלום: יש חקירה.

שאול יהלום: כאן יש אירוע של שני אנשים.

שאול יהלום: צריך לבדוק אם הכול היה בסדר.

שאול יהלום: בפרט שעל פניו הם אומרים שהם היו בסדר.

שאול יהלום: אנחנו לא רוצים לכסות על כלום.

אבי ישראלי: גם אני לא רוצה לכסות על כלום, אין לי שום עניין.

שאול יהלום: אז אנחנו מבקשים ממך שתהיה ועדה.

אבי ישראלי: בסדר.

שאול יהלום: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה אחרת.

שאול יהלום: היתה היסטריה של שעה ו-40 דקות, שכל מדינת ישראל השתוללה בגללה.

אבי ישראלי: המוצב בחבל עזה.

אבי ישראלי: יהודה שושן שנוכח כאן היה שם ראשון אישית.

שאול יהלום: כל המדינה דיברה על 30-40 נפגעים וכו', ובין השאר גם מגן דוד אדום השתתף בבהלה הזאת – שמעתי את הדובר בקולו.

שאול יהלום: אני שואל מדוע זה קרה, הרי אתם בדרך כלל ידועים כאנשים הכי דייקנים.

שאול יהלום: כל המדינה סומכת על מר ירוחם מנדולה.

שאול יהלום: אנחנו מבינים את אויבינו ואת אתרי האינטרנט הפלסטינים, את מה שהם חשבו, אבל מה קרה כאן שאתם נפלתם לעניין?

אבי זוהר: יהודה שושן, מפקד אזור הנגב שלנו, היה בין הראשונים במוצב, פיזית.

אבי זוהר: הוא נסע ישירות למקום ונתן לנו דיווח אמת.

אבי זוהר: הוא הראשון שהבהיר את המצב.

אבי זוהר: צריך לזכור דבר אחד: המוצב הוא בדרך כלל עם 30-40 חיילים, והדיווח היה שיש פיצוץ ענקי, פטרייה, וכל המוצב נהרס על יושביו.

שאול יהלום: של מי היה הדיווח?

שאול יהלום: ודאי לא של הצבא.

שאול יהלום: אם הדיווח היה של הצבא, בסדר.

שאול יהלום: מגן דוד אדום הוא המפנה, הוא בשטח, הוא אומר את המספר בדרך כלל.

שאול יהלום: הוא גם נותן את אפיון: קל קשה.

שאול יהלום: מה קרה כאן שהוא אמר שיש 30 נפגעים?

אבי זוהר: זהו שטח צבאי סגור.

אבי זוהר: קיבלנו דיווחים מהשטח מתושבי המקום, וזאת גם היתה ההערכה בצבא בדקות הראשונות.

אבי זוהר: יהודה שושן היה במקום, תן לו לתאר את האירוע.

שאול יהלום: זאת לא ועדת בדיקה, הוא יתאר מייד.

שאול יהלום: אבל אני מבקש מכם שאתם תעשו ועדת בדיקה ותסיקו את הלקחים.

שאול יהלום: מגן דוד אדום זה צריך להיות הגוף המרפא והמרגיע, או לפחות המדייק, ולא להשתתף בחגיגת התקשורת, ששיגעה את כל ההורים לחיילים בגוש קטיף.

אבי זוהר: מר שושן הוא הראשון שהרגיע את הציבור בדיווח שלו.

שאול יהלום: בסדר, אבל במשך 40 דקות הייתם שותפים להיסטריה.

אבי זוהר: למה?

אבי זוהר: כי בדיווח כזה רוכזו 40 אמבולנסים במקום.

אבי זוהר: כשבאים 40 אמבולנסים, כולם שואלים מה קורה.

שאול יהלום: הנקודה היא לומר כמה פצועים פונו ולא לומר שיש 30 נפגעים בגלל שיש 40 אמבולנסים ריקים.

שאול יהלום: אתה מספיק מקצועי כדי לדייק.

שאול יהלום: אם ילד היה רואה 40 אמבולנסים ומסיק שיש 40 פצועים ומצלצל – הייתי מבין.

שאול יהלום: ילד בן שש, בסדר.

שאול יהלום: אבל אתם אנשי מקצוע, ואתם יודעים שלפעמים מזעיקים אלף אמבולנסים ואין צורך בהם, ברוך השם.

שאול יהלום: מה זה שייך?

שאול יהלום: בשדרות עכשיו, אחרי הסידור הבא, יהיו חמישה אמבולנסים, על כל טיל קסאם יגידו שיש חמישה פצועים?

שאול יהלום: מה זה שייך?

יהודה שושן: באירוע של מוצב אורחאן קיבלנו את הידיעה מהצבא.

יהודה שושן: אני מקושר אישית ברמות החטיבות, האוגדה והפיקוד.

יהודה שושן: זרם אלינו מידע על פיצוץ במוצב פלוגתי שיש בו עשרות נפגעים.

יהודה שושן: אני לא יודע מי העביר את הדיווח על חמישה הרוגים, את זה לא אנחנו העברנו.

יהודה שושן: נערכנו על-פי הערכת המצב המחמירה.

אבי זוהר: מיידעים את הביפרים שלנו.

יהודה שושן: התחלנו בתרגולת של אירוע רב-נפגעים, של עשרות נפגעים.

יהודה שושן: מעל 40 אמבולנסים הגיעו למקום.

יהודה שושן: כשחדרתי למקום פיזית, תוך כדי שיורים עלינו, רצתי ברגל לתוך המוצב וחברתי למפקדים, עדיין התמונה היתה שיש עשרות נפגעים – זה מקצין במקום, שאני לא זוכר את שמו כי זה היה שדה קרב.

יהודה שושן: ידעתי שפינינו חמישה פצועים בלבד והיה הרוג אחד – אני דיווחתי על פצוע אנוש כי אנחנו לא מדווחים על חיילים הרוגים, כי אנחנו יודעים שיש אימהות מודאגות.

יהודה שושן: היה הרוג אחד שזיהינו, הוא היה לכוד.

יהודה שושן: רק אחרי שהיתה ספירה של החיילים – כי הם עוד היו בפנים אבל לא ידעו אם הם פגועים – רק אחרי שחילצו אותם וספרו אותם פעם ופעמיים ושלוש חברתי לסמג"ד, והוא אמר שההרוג היחיד הוא הלכוד.

יהודה שושן: אז העברנו את ההודעה.

יהודה שושן: איך המידע רץ בין אנשי התקשורת, אני לא חושב שזה היה מאתנו.

יהודה שושן: אנחנו נערכנו על-פי המידע שהועבר לנו לטפל בעשרות נפגעים.

שאול יהלום: ברוך השם, תיערכו, זה תפקידכם, ואפילו כשאין נפגעים אתם צריכים להיערך, וטוב שתיערכו ושלא יהיה לכם מה לדווח.

שאול יהלום: ברור שמגן דוד אדום כונן בכל תחנותיו.

שאול יהלום: עכשיו יש ודאי עשרות תחנות ועשרות כוננויות, וברוך השם אין כלום.

שאול יהלום: זה לא שייך.

שאול יהלום: אני חושב שמגן דוד אדום צריך להפיק לקחים ולהדריך את הדובר שלו.

שאול יהלום: צריך להבהיר שאתם מדווחים פיזית על הובלת פצועים.

שאול יהלום: מה שיש מתחת לבונקרים, זה לא מעניין אתכם.

שאול יהלום: שישאלו את הצבא.

שאול יהלום: אתם צריכים לדווח על כמה שפיניתם: 30, או 20, או 10 או אחד – והלוואי אפס.

אבי זוהר: נכון, אני מסכים.

שאול יהלום: לא צריך לתת השערות או הערכות.

אבי זוהר: כבוד היושב-ראש, אנחנו מעבירים את ההודעות בביפרים, ויש כאלה שמיירטים את הביפרים.

שאול יהלום: שמעתי את מר מנדולה בקולו.

אבי זוהר: אני מדבר בכלל.

שאול יהלום: עזוב, שמעתי אותו בקולו בתקשורת.

אבי זוהר: על חמישה הרוגים.

יהודה שושן: לא אנחנו דיווחנו על הרוגים.

שאול יהלום: למה להגיד את זה?

שאול יהלום: תדריכו, אתם הגורם היודע.

שאול יהלום: תדריכו.

אבי זוהר: ההערה מקובלת.

שאול יהלום: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: אני חושב שהעניין מוצה, גם עם ראש העיר.

איוב קרא: אבל מעבר לכך שאני מסכים לכל מילה שאמרת, אני חושב שפעם אחת ולתמיד צריך לעשות בדיקה, בהמלצת הוועדה – לעשות בדיקת צרכים של העיר שדרות לנוכח המצב החדש, שלדעתי ישליך קשות על ההתארגנות, על מגן דוד אדום, על הפעילות, על מצב החירום.

איוב קרא: במשרד המשפטים כבר הקימו צוותי בדיקה על מה שיקרה, אבל בכלל לא חשבו על ההשלכות של המצב על שדרות, אופקים והסביבה הזאת.

איוב קרא: חשוב שהמלצת הוועדה תהיה ברוח הדברים האלה.

שאול יהלום: תודה.

אלי בין: אני יושב-ראש ארגון עובדי מגן דוד אדום בישראל.

אלי בין: אני מבקש מראש העיר ומאדוני לבצע את הבדיקה מייד.

אלי בין: ראיתם אתמול בטלוויזיה שבעקבות ההתפתחויות והביטויים – גם של ראש העיר וגם של אנשים אחרים – עובדי מגן דוד אדום הפכו להיות מטרה בעיר הזאת.

אלי בין: זה בלתי נסבל.

אלי בין: זה לא יכול להיות.

אלי בין: עומד כאן נציג ציבור, צורח וצועק, מגדף את מנכ"ל מגן דוד אדום כאילו הוא רצח את הילד הזה, כאילו יש לו אחריות על העניין הזה.

אבי זוהר: ואמבולנס על חשבון מגן דוד אדום איש לא משלם, עד היום.

אלי בין: המנכ"ל יודע להגן על עצמו, אבל אני צריך להגן על עובדי מגן דוד אדום, זה תפקידי.

אלי בין: זה גם תפקיד ראש העיר, הם גם תושבים שלו.

אלי בין: התחנה הזאת גם באחריותו, ואף-על-פי שהאחריות היא של מגן דוד אדום, היא נמצאת בתוך עירו.

אלי בין: אם עובדי מגן דוד אדום הופכים למטרה שם, אולי מנכ"ל משרד הבריאות צריך לקחת אחריות ולהוציא העובדים משם.

אלי בין: מחר יהרגו אותם, פשוט מאוד.

אלי בין: ההסתה הזאת שהולכת שם, אדוני היושב-ראש, זה פשוט בלתי נסבל.

אלי בין: לא יכול להיות, בחיים, שיפנו את כל האש לעובדי מגן דוד אדום.

שאול יהלום: בואו נסכם.

אלי בין: אני מבקש שהבדיקה תיעשה היום.

אלי בין: היום, שהיום תיעשה.

אבי זוהר: ולהזכיר: האמבולנס ממומן על-ידי מגן דוד אדום.

אלי בין: עוד ירצחו שם עובד.

שאול יהלום: מר זוהר, אמרת את הדברים.

שאול יהלום: ראש העיר.

אלי מויאל: אני פונה למר בין.

אלי מויאל: הייתי מאלה שהרגיעו.

אלי מויאל: אמרתי שקודם כול נבדוק.

אלי מויאל: זאת היתה האמירה שלי בתקשורת: נבדוק.

אלי מויאל: אבל תבין את ראש העיר.

אלי בין: תבדוק היום, אדוני.

אלי מויאל: נדמה לי שבעשר בבוקר אמרתי שאני רוצה בדיקה.

אלי מויאל: שעתיים אחרי האירוע אמרתי בתקשורת שאני רוצה בדיקה.

אלי מויאל: אני לא האשמתי.

אלי מויאל: אבל תבין מה קורה בשדרות אחרי שקוברים שם ילד בן ארבע.

אלי מויאל: השמועה במקומות כמו שלנו קשה יותר מכל מציאות אחרת.

אלי מויאל: השמועה היא שהגעתם 40 דקות אחרי האירוע.

אלי מויאל: 40 דקות אחרי האירוע, אי אומר לך את זה כעורך דין, זאת רשלנות פושעת, זה מה שמסתובב היום בעיר.

אלי מויאל: אני אומר לך, אני מתפלל בכל לבי שזה לא יהיה נכון – כי זה טוב לי, לכם ולציבור.

אלי מויאל: לכן דרשתי.

אלי מויאל: אתה יכול לשאול את שר הבריאות:

אלי מויאל: הוא טלפן אלי שעה וחצי אחרי האירוע ואמרתי לו שאני רוצה בדיקה, כי ידעתי לאן זה מוליך.

אלי מויאל: מכירים אותי בשדרות, אני לא מחמם את הרחוב, אני מאלה שמרגיעים.

שאול יהלום: נכון.

אלי מויאל: הרגעתי את הרחוב.

אלי מויאל: לא היו קריאות "מוות לערבים", לא היו הפגנות, לא היתה התלהמות, לא היו צעקות.

אלי בין: לא ראית טלוויזיה אתמול, כמעט הרביצו לעובדי מגן דוד אדום שם.

שמעון פרץ: גם אותנו התושבים תוקפים.

אלי מויאל: אסביר.

אלי מויאל: הרגעתי את העיר.

אלי מויאל: אם לא יתקפו אותך, יתקפו אותי, כי תקפו אותי.

אלי מויאל: תוקפים אותי.

אלי מויאל: אני מותקף שם יום-יום, ואני בא לאבלים, ואני מסתכל להם בעיניים, ואני צריך לענות להם על השאלות.

אלי מויאל: כל מה שביקשתי במיידי הוא בדיקה, ואני חושב שזה לגיטימי.

אלי מויאל: מצדי שהבדיקה תיעשה אתמול, אני מסכים אתך.

אלי מויאל: אני רוצה את התשובות אתמול, לא מחר.

אלי מויאל: ודאי שאני בעד זה.

אלי מויאל: זה ירגיע את האווירה.

יהודה שושן: כבוד היושב-ראש, ציינת ששמעת שמישהו שם חוסם עורקים ולקח 40 דקות כדי להגיע.

יהודה שושן: מדובר על הטיל אתמול בבוקר, במפעל "תפוגן" בשער הנגב.

יהודה שושן: אני מבקש להכניס גם את זה לבדיקה.

יהודה שושן: שם היינו אחרי שש דקות ושוב היו טענות שבאנו אחרי 25 ו-40 דקות.

אלי בין: פשוט כיף להגיד את זה על מגן דוד אדום.

יהודה שושן: אני מבקש שגם הנושא הזה ייכנס לבדיקה.

אלי מויאל: יהודה, על אתמול לא שמעתי טענות.

אלי מויאל: אגב, האיש ששם חוסם העורקים – זה היה באירוע הקשה.

אלי מויאל: אתי הוא דיבר.

שאול יהלום: נכון.

שאול יהלום: שמעתי, אני יודע.

שאול יהלום: אני אומר לך, זה היה בתקשורת.

יהודה שושן: לא.

יהודה שושן: מי ששם חוסם עורקים על התינוק הוא מר בן דוד, נהג האמבולנס.

שאול יהלום: תקליטו את התקשורת.

שאול יהלום: לא שמעתי מה היה בשער הנגב, חוץ מזה שהיה האירוע.

שאול יהלום: אני אומר לכם איך אנחנו רואים זאת כאן:

שאול יהלום: האדם האחרון שאפשר לומר עליו שהוא מסית או מחמם דעות הוא ראש עיריית שדרות.

שאול יהלום: קרו כמה אירועים בשלוש השנים האחרונות והוא עמד כמרגיע.

שאול יהלום: הוא צריך לקבל על זה את מלוא ההוקרה של הכנסת והציבור.

שאול יהלום: הוא באמת עוסק בהרגעה, עד כמה שאפר במצב שנוצר.

שאול יהלום: אני רוצה לסכם כך: קיבלנו דיווח, קודם כול מבחינת שירותי הבריאות.

שאול יהלום: ומכאן ואילך יש המלצה, שאנחנו מאוד מקווים שהממשלה תאשר אותה ביום ראשון, שעד סוף השנה יהיו בשדרות שני אמבולנסים של טיפול נמרץ ושלוש ניידות לבנות, ובסוף השנה תהיה בחינה מחודשת לגבי האמבולנס השני.

שאול יהלום: נוסף על כך, הממשלה אכן תאשר רופא כל לילה, ומשרד הבריאות יצמיד לרופא את הציוד הדרוש לו לפי הבנתו המקצועית.

אבי ישראלי: ודאי.

שאול יהלום: שנית, הוצגה בפני הוועדה גרסת מגן דוד לאירועים הקשים שהיו בפטירת הילד והסבא באזור קפה "מישה".

שאול יהלום: זאת גרסה של נתונים הגיוניים ומספקים.

שאול יהלום: עם זאת, מאחר שבעיר יש חרושת שמועות קשה, כולל הסתה ופגיעה בעובדי מגן דוד אדום – ועל-פי הדברים היה איחור בלתי מוסבר של טיפול מגן דוד אדום בילד, ואולי גם במבוגר, הנרצחים – פונה הוועדה למנכ"ל משרד הבריאות להקים ועדת בדיקה חיצונית, שבאופן מהיר ומיידי תגיש את מסקנותיה על תפקוד שירותי הבריאות בעת האירוע הקשה.

שאול יהלום: הוועדה מודה למנכ"ל משרד הבריאות על היענותו.

שאול יהלום: מכאן אני מאחל, בשם הוועדה כולה, לשדרות – שעומדת בגבורה במערך הפצמ"רים והטילים – שמכאן ואילך כוחות הביטחון ינקטו את כל הצעדים הדרושים כדי שטילים אלו לא ימשיכו ליפול על העיר, ובכלל לא ימשיכו ליפול, ונוכל לחזור לחיי שלווה וליצור את פיתוח הדרום והנגב, ובשדרות בפרט, כפי שהדבר ראוי להיעשות בימי רגיעה ושלום.

שאול יהלום: תודה.

אלי מויאל: רק עוד רגע: אני מתנצל על מה שהיה כאן.

קריאה: למה לא עצרת אותו?

אלי מויאל: אני לא רוצה לחרוג… אני מתנצל על ההתפרצות, אני לא חושב שכך צריך לנהל דיון, זאת לא הדרך.

אלי מויאל: אבל צריך להבין אותו.

אלי מויאל: האדם דיבר מלבו, אולי אפילו מקרעי לבו, ואולי גם הוא מותקף.

אלי מויאל: זאת לא עמדת העירייה, ואני חזרתי והבעתי את העמדה בדיון.

אלי מויאל: אני מתנצל על ההתפרצות לפני כל הנפגעים.

שאול יהלום: תודה.