ועדת המשנה לבחינת המשבר בעסקים קטנים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 6, 2004-02-10 10:00

רוחמה אברהם-בלילא: איך אפשר להתגבר על הבעיה הזאת?

רונית נוח: בוועדה, אנו פשוט מעלים מידע חדש, מידע נוסף.

רונית נוח: ברגע שהחומר של האדם עולה לוועדה, זה לא אומר שזה מאושר אוטומטית.

היו”ר רוחמה אברהם: אני ביקשתי בזמנו להגיע למצב כזה, ואני רוצה לבדוק את זה מבחינה סטטוטורית.

היו”ר רוחמה אברהם: מיכאל, הרי יש לכם גם את משרד האוצר וגם את משרד התמ"ת, כלומר זה לא שאתה עובד לבד, איזו חברה פרטית שאין לך יכולת לחשוף נתונים.

היו”ר רוחמה אברהם: אולי שווה לבדוק את כל האפשרות שזה ייעשה יחד.

היו”ר רוחמה אברהם: אני ביקשתי ליצור איזה קיצור תהליך בנקודה הזאת, שאם יש אפשרות שלבנק יש מקורות מידע נוספים, אולי אתה יכול לקבל את מקורות המידע ולעבוד לפיהם, אולי צריך לעשות את זה ברמה כזאת שאם אתה מאשר את זה, אתה לא מגלה כל פעם מצבים נוספים.

היו”ר רוחמה אברהם: אתה מוציא אנשים לבדיקה, זה עולה לך כסף, זה עולה לכולם כסף, ופתאום הבנק שולף אס חדש.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה שכל האסים יהיו אצלך.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה שלא נבזבז זמן, לא נבזבז כסף.

היו”ר רוחמה אברהם: זה מבחינתי צומת מאוד קריטי – גם מבחינת יצירת ציפייה, גם מבחינת בזבוז משאבים כאלה ואחרים, ומבחינתי, גם זמן הוא בזבוז יקר מאוד.

מיכאל תבור: אני נפגשתי עם סמנכ"ל הבנק בנושא הזה.

מיכאל תבור: קיבלנו החלטה שמשמעותה ללכת לכיוון שאת מציעה.

מיכאל תבור: אני מעריך שנצליח לעשות את זה בחודש-חודשיים הקרובים.

מיכאל תבור: אנו מנסים שהבודק ייפגש עם מנהל הסניף, יקבל את המידע, מידע בנקאי חסוי, וינסה להכין חוות דעת שהיא פחות או יותר ממצה מהצד שאין לנו נגישות אליו.

היו”ר רוחמה אברהם: איפה הבעיות?

היו”ר רוחמה אברהם: למה זה צריך לקחת חודשיים?

מיכאל תבור: מדובר באנשים שאינם בשליטתי, מנהלי סניפים.

מיכאל תבור: לייצר את הקשרים האלה בין כל הבודקים, שהם רבים מאוד, ללמד אנשים לעבוד זה תהליך מאוד מסובך.

מיכאל תבור: אנו כופים עליהם דברים מסוימים, אך לפעמים כשאתה כופה ולא נותן את הכלים, אתה מייצר בעיות מסוג אחר.

היו”ר רוחמה אברהם: אני לא מקבלת את זה.

היו”ר רוחמה אברהם: יש פה הבנק.

היו”ר רוחמה אברהם: נאמר שאתה מחלק את הארץ לאזורים לפי מנהלי בנקים, ואתה אומר לבודקים שלך 'יש לך עשרה בנקים באזור הזה, אלה עשרת המנהלים, כל יום שלישי אתה נפגש עם מנהל הבנק, ומקבל ממנו מידע נוסף לגבי פניות של אנשים'.

היו”ר רוחמה אברהם: מה צריך ללמד בזה את האנשים?

היו”ר רוחמה אברהם: זה פשוט לבקש מאותם בודקים, מנהלי בנקים, שיהיו יותר פתוחים מצד אחד, ואני מניחה שהאינטרס של הבנק הוא באמת לתת כספים.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה להתגבר על הסוגייה הזאת, של הפער של ה-30%.

היו”ר רוחמה אברהם: אם יש פה חוסר-תיאום בין בנק לחברה עצמה, יש לדעת להתגבר על זה.

היו”ר רוחמה אברהם: חודשיים זה הרבה זמן.

אבנר ורד: יש כאן 15%.

אבנר ורד: בין החברות לבין הבנק יש עוד 15%.

אבנר ורד: כלומר מדובר ב-15%.

רוחמה אברהם-בלילא: גם על אחוז אחד.

יאיר קורח: יש לזכור, שזה לא כסף של הבנקים.

יאיר קורח: 30% זה לא תחושת בטן שלך, אלה רחשי הציבור.

יאיר קורח: הציבור מאוכזב מאוד כשהוא מגיש בקשה לתבור, יש לו תחושה שהוא יאושר, אין לו שום בעיה.

יאיר קורח: פתאום בתחנה הבאה הוא כשל, והוא לא מבין למה.

יאיר קורח: תבור אישר אותו, כאשר הוא רואה בתבור את המשוכה הגבוהה ביותר שהוא צריך לעבור.

יאיר קורח: התחנה הבאה צריכה לאשר את הממצאים של תבור, כי תבור לא ממציא נתונים אחרים.

יאיר קורח: הוא לוקח את הנתונים שהתקבלו מהמבקש, בודק אותם, מוודא שהם נכונים, ומעביר אותם הלאה.

יאיר קורח: לא מעביר אותם הלאה – סימן שהנתונים אינם נכונים.

יאיר קורח: איזו סיבה יש לוועדה לא לאשר?

יוחנן לוי: את מי אתה מייצג?

יאיר קורח: את הסוחרים.

יאיר קורח: יש לפתח את המנגנון שבקשות שנדחו, שיחזרו לתבור, אולי הוא טועה, אולי הוא מעביר בקשות שלא היו צריכות לעבור, הוא צריך לתקן את עצמו בתחנות כאלה ואחרות של בדיקה.

יאיר קורח: אז אנחנו אולי נצמצם את מספר הדיפולטים שיש לנו בוועדה.

יאיר קורח: אבל צריך לזכור; בנק הוא שליח של הציבור, הוא ממסחר כסף ציבורי, ואנו רוצים לעורר את המסחר ולהגביר את הצמיחה במשק.

יאיר קורח: יש לקרן הזאת מטרה.

מוטי שפירא: בחלק הזה שדיברנו עכשיו, הרי כולנו פוגשים מקרים.

מוטי שפירא: אני חושב שצריך לזהות פה, האם ניתן לחלק את האוכלוסייה שמגישה את הבקשות מהר – יחסית, לתת להם את התשובה הראשונה – כן או לא.

מוטי שפירא: זה היה פותר המון לחץ במערכת, שגם אתם סובלים ממנו בסוף.

מוטי שפירא: הרי יש פה שגרת בדיקה.

מוטי שפירא: זה לא בדיקה כימית במכון ויצמן, יש כאן שגרת בדיקה שנעשית בבנק ואצלכם.

מוטי שפירא: האם ניתן את ה-30% האלה להקטין ל-6% - רוחמה רוצה אפס, אולי אפס זה קצת אוטופי – על-ידי זה שהאדם הגיש את הבקשה, הבדיקות עליו מתבצעות במשותף בבנק ואצל תבור, והוא נכנס לליין.

מוטי שפירא: מרגע זה יכולה להיות נפילה בדרך או הוא "קורבן" של התהליך.

מוטי שפירא: אם זה יילך, זה יילך טוב.

מוטי שפירא: היה מקרה אצלי, אני חושב שהוא הגיע גם לחברת הכנסת רוחמה אברהם, מקרה שברגע שהוא נמשך, האדם מסתרבל עם הבנק, והוא מקבל סימון שלילי מהבנק של עצמו.

מוטי שפירא: אני חושב שזה הדבר היחיד שאפשר לשפר פה.

מוטי שפירא: לליין נכנסו, לפי מה שאמרתי, 96% שהם כמעט בטוחים.

אבנר ורד: כל ההערות שנשמעות הן חשובות, כי בסך הכל אנו מנסים לשפר את עצמנו תוך התקדמות.

אבנר ורד: ידידי היקר מהסוחרים; זה לא כסף ציבורי, זה שיתוף פעולה בין המדינה והבנק.

אבנר ורד: יש פה שיתוף פעולה, לבנק יש פה רמת סיכון, אפילו רמת סיכון גבוהה, כי הוא לוקח לקוחות שהוא לא מכיר אותם.

אבנר ורד: אנו משתדלים לצמצם את הנושא על-ידי העבודה של תבור, אך הבנק נותן את הכסף.

אבנר ורד: זאת הלוואה בנקאית לכל דבר.

אבנר ורד: אני רואה את עיקר הבעיה; אם נצליח שתהליך הבדיקה כולו, מרגע שהמסמכים מלאים עד שוועדת האשראי גומרת, בארבעה שבועות, רוב הדברים ייפתרו.

אבנר ורד: לא יכולה להיות תמימות דעים בין הבודקים של מיכאל לרונית, כי לבנק יש נוסח של חשיבה והתייחסות במתכונת שלו, איך הוא נותן כסף, ולמיכאל יש האנשים הכלכליים שלו, שעושים את הבדיקה מזווית ראייה שלהם.

אבנר ורד: יש לזכור שבתהליך קבלת ההחלטות יש עוד הרבה מרכיבים שלוקחים בחשבון – מי האדם, מה היכולת שלו.

אבנר ורד: אין מצב שברגע שמיכאל נתן המלצה, אוטומטית היא צריכה להיות ראה וקדש.

אבנר ורד: פה צריכה להיות ועדת האשראי, שאנו צריכים לסמוך עליה, ולנסות לתוכה להביא את מרב הידע ולקבל את ההחלטות בתוך מטרה שרמת הדיפולט לא תעבור את ה-4%, 5%, מה שהצבנו לעצמנו, כדי שנוכל לפתח כלים חדשים.

אבנר ורד: יש בעיות לאנשים – תני לנו לדעת אותם.

אבנר ורד: הבאת בחורה בפעם שעברה, היא זקוקה למימון, אך הבעיה שלה היא יותר קשה מאשר המימון, והערב יושב אתה יועץ, כדי ללמד אותה איך מנהלים עסק, כי הבחורה הזאת היא גאון.

אבנר ורד: היא עשתה עסק נהדר בהיקף גדול, אך היא לא יודעת את הצד הכספי לחלוטין.

אבנר ורד: היא לא יודעת כמה ההוצאות וההכנסות שלה בחודש.

אבנר ורד: אם יש בעיות, שימי על השולחן, נטפל בהן.

אבנר ורד: לטעמי, עלינו לצמצם את הזמן בין שהחומר מוכן ובין שהוא עולה בוועדה.

אבנר ורד: אם נגיע לארבעה שבועות בקטע הזה, גם מה שמוטי רוצה, באופן טבעי ייפתר.

אבנר ורד: יש דברים מבחינת הבדיקה שאנו לא יכולים לוותר עליהם, ואם אנו לוקחים אותם, זה לוקח זמן, כי מיכאל אמר בצדק – גם לרונית אין שליטה על כל מנהלי הסניפים.

אבנר ורד: גם למנהלי הסניפים יש אגו.

אבנר ורד: השלושה שיושבים פה עשו עבודה נהדרת, בתוך שלושה חודשים וחצי העבירו כמות גדולה מאוד של פניות לתהליך של קבלת החלטות והעבדת הכסף.

אבנר ורד: אנו יכולים לשפר, אך להיות זהירים.

היו”ר רוחמה אברהם: צריך לשפר, לא "יכולים", וצריך להיות זהירים על אחת כמה וכמה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני עסקתי בחיי הקצרים גם בשיווק.

היו”ר רוחמה אברהם: תמיד להסביר למה זה לא קורה נוח.

היו”ר רוחמה אברהם: חשוב מאוד שבחבלי הלידה של הקרן הזאת, שהם רבים וקשים, במיוחד בתקופה כלכלית שאינה נוחה לאף אחד, ובמיוחד כשאנו רוצים להציב הישגים, ובמיוחד כשבמקרה הזה המשק זקוק לכסף הזה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מסתכלת על התמונה בצורה כוללת; יש כסף, וכרגע יש איזה עיכוב, אך יש כסף בקופה.

היו”ר רוחמה אברהם: אנו לא מספיקים להגיע לרמת ההענקה שאנו שצריכים, עדיין יש חסמים בין החברה לבין הבנק.

היו”ר רוחמה אברהם: יש פה חוסר-תיאום.

היו”ר רוחמה אברהם: איני מקבלת את הנושא של אגו של מנהלי בנקים.

היו”ר רוחמה אברהם: אוי ואוי לאותו בנק, אם יצטרך לעבוד לפי האגו של המנהלים שלו.

היו”ר רוחמה אברהם: אותו בנק פושט את הרגל אחרי שבועיים.

היו”ר רוחמה אברהם: אם יש הנחיות חד-משמעיות מההנהלה של הבנק, שיש האינטרס לפחות כמו שלוועדה הזאת יש, להוציא את הכספים תוך הזהירות המרבית, אני רואה מחובתי, ואני מבקשת שזה יהיה גם מהבנק וגם ממיכאל תבור – שבו יחד ותראו איך אתה נעזר ביכולות של הבנק.

היו”ר רוחמה אברהם: בהתחלה אמרת 'בין שבוע לעשרה ימים אותו בעל עסק יקבל תשובה'.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מוכנה לקבל את העובדה שנאריך את זמן הבדיקה לשבועיים-שלושה, אך שיהיה מטצ'ינג חופף, שאחרי שמיכאל בא עם הבדיקה שלו, אם אתם רוצים לעשות בדיקה על אדם שאתם חושדים שיכולה להיות איזו פעילות סמויה, שאתם ורק אתם יכולים לגלות אותה, בסדר, אך לא להגיע למצב כזה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רואה פער גדול בין הקריטריונים שמיכאל בודק לבין הקריטריונים שהבנק מאשר, אני מבקשת לצמצם את זה בבדיקות הקרובות.

היו”ר רוחמה אברהם: בקשה לי מהאוצר; יש כרגע 2,000 בקשות.

היו”ר רוחמה אברהם: בשנה הקרובה לא נצליח לממש את ה-2,000 הנוכחיים.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת מהאוצר לצרף חברה נוספת של בדיקות.

יוחנן לוי: אין צורך.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת תשובה מהאוצר.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רואה עדיין פקק, ואני הגעתי למסקנה שיש צורך.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת לחלק את זה.

היו”ר רוחמה אברהם: יכול להיות שתצטרכו לחלק את הארץ.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת להכניס חברה נוספת לעניין הזה, משום שאני רואה את המצב שלנו בעוד חצי שנה, ניקלע למצב שיש כסף.

היו”ר רוחמה אברהם: כמה שמיכאל יביא בודקים – תיווצר לנו בעיה.

היו”ר רוחמה אברהם: ההיערכות הלוגיסטית צריכה להיות הרבה יותר מפורטת.

יוחנן לוי: מה שכולכם ביקשתם פה, כולנו ביקשנו בקרנות הקודמות, ואכלנו אותה בגדול, כי כשהגיעו ההפסדים, והגיעו בגדול, הבנקים ברחו מהקרן.

יוחנן לוי: כביכול רצון טוב לטווח הקצר יהרוס את הקרן לגמרי.

יוחנן לוי: בקושי אוששנו את הקרן ההיא והצלחנו להקים את זאת.

יוחנן לוי: בנק דיסקונט לא רצה לדבר אתנו בכלל, איפה הוא היום?

יוחנן לוי: הניסיון שלו מאז והפצעים שהוא ליקק - לא רצה להיכנס לפה בכלל.

יוחנן לוי: אתה חושב שיש לנו אפשרות לכפות את הבנקים?

יוחנן לוי: אנו חיים במדינה עצמאית.

יוחנן לוי: אם בנק לא מרוויח, הוא לא נכנס לסיפור.

יוחנן לוי: הניסיון שלהם הראה שצריכים לברוח מהקרן הזאת כמו מאש.

יוחנן לוי: בנק לאומי היה צוחק.

יוחנן לוי: היה אומר 'ערבות מדינה?

יוחנן לוי: זאת בדיחה'.

יוחנן לוי: לכן הקמנו קרן תקציבית.

יוחנן לוי: למדנו משהו, וכל מה שלמדנו, אנו מיישמים פה.

יוחנן לוי: ראשית, למדנו שלא ערבות מדינה, אלא קרן תקציבית.

יוחנן לוי: כמה שנים הלקוחות שלך לא ראו הלוואה?

יוחנן לוי: עכשיו כשהם רואים בהפרש של שבועיים, אתם לא ישנים בלילה?

יוחנן לוי: נעשה פה מאמץ עילאי.

יוחנן לוי: אני זוקף הרבה לטובה של רוחמה, למרות שמדי פעם היא תוקעת לנו.

היו”ר רוחמה אברהם: מה?

יוחנן לוי: כל הכותרות שהופיעו – שהקרן מתמוטטת- -

היו”ר רוחמה אברהם: אני לא אחראית לכותרות האלה.

יוחנן לוי: לעיתונאי פה יש אוזניים.

יוחנן לוי: השתדלנות הזאת – הפסקנו אותה.

יוחנן לוי: איך?

יוחנן לוי: קודם כל, לקחנו גוף מקצועי, ורק על-ידי הסינון הראשון שלו אנו מתייחסים להלוואות.

יוחנן לוי: לכן מה שעושה מיכאל זה סינון ראשון.

יוחנן לוי: זה בא לוועדה.

יוחנן לוי: בוועדה דנים.

יוחנן לוי: מיכאל נתן לי דוח, הוא התחיל במצב שזה לקח חמישה שבועות, הוא יורד לשבוע.

יוחנן לוי: מה עוד רוצים ממנו?

יוחנן לוי: לא להגזים.

יאיר קורח: זה לא מה שאמרתי.

יוחנן לוי: אני מחבר כל מה שנאמר פה.

יוחנן לוי: את מיכאל לקח לנו שבעה חודשים לבחור.

יוחנן לוי: היית צריכה לראות איך אנשי המשפטים של האוצר היו מנהלים מכרז.

יוחנן לוי: אנו שוכחים את המלה של הכרת תודה למיכאל.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מאוד מעריכה את העבודה שלו, זה לא קשור לזה שהקרן הזאת תלך ותגדל.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה ללכת בעוד חצי שנה לאוצר ולומר 'לא רוצה עוד 50 מיליון ש"ח, אני רוצה עוד 100'.

יוחנן לוי: אני מכיר את הדברים.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה חברה נוספת, זאת דרישה שלי מהאוצר.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מכירה למיכאל בכל לבי.

יוחנן לוי: אני לא אוהב לשמוע מה שהזכירו פה, לגבי האשה הזאת.

יוחנן לוי: תמיד יש לך איזה מקרה.

יוחנן לוי: בזמן אשכול היו מביאים מדיניות כלכלית, ואומרים 'אבל יש אשה עם שמונה יתומים'.

יוחנן לוי: תמיד יהיה מקרה.

יוחנן לוי: תמיד נביא את המקרים המיוחדים האלה?

יוחנן לוי: השאלה היא איך הרוב, איך התמונה.

יוחנן לוי: אם רוצים לעשות קריקטורה מעצמנו, תמיד נביא מסכנה ונעשה את כולנו לצחוק.

יוחנן לוי: יש גבול.

היו”ר רוחמה אברהם: מיכאל, ברמה האישית אני מאוד מעריכה את העבודה, זה לא קשור אחד לשני.

היו”ר רוחמה אברהם: אני חושבת שאתם עושים עבודה נפלאה, אך זה לא סותר את העובדה שיש לי רמת ציפיות מאוד גבוהה.

היו”ר רוחמה אברהם: המשימה שלי היא שהוא יעמוד ב-200 בחודש, אבל אני רוצה מהאוצר שיהיו 400.

יוחנן לוי: הוא יגיע.

היו”ר רוחמה אברהם: הוא לא יגיע ל-400.

היו”ר רוחמה אברהם: אתה אמרת שלוקח שבעה חודשים למצוא חברה נוספת, אני רוצה שתהיה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני בעד תחרות בבסיסי, אני חושבת שכל תחרות היא טובה.

מוטי שפירא: צריך לנקות מעל השולחן את העניין שכל הערה זה נגדכם.

מוטי שפירא: אנו יודעים מי זה אבנר ויוחנן, ויש פה תהליך מאוד חשוב, אך הדיון הזה מביא באופן טבעי בעיות, בסך הכל יש הערכה גדולה לתהליך, אין לנו שום בעיות עם התהליך.

מוטי שפירא: אל תהיו מכווצים.

מוטי שפירא: מדובר פה להגיע לנקודה שאפשר בסבירות גדולה לתת תשובה – כן או לא.

מוטי שפירא: כשאתה נכנס לתהליך, כבר בהתחלה אתה מקבל – כן או לא.

מוטי שפירא: זה כל העניין.

מוטי שפירא: אני חושב, יוחנן, שזה לטובת הבנק.

מוטי שפירא: זה הפוך ממה שאמרת.

מוטי שפירא: מצד שני, זה ייצור פחות לחצים על רונית ועל מיכאל, וכל האנשים שמתקשרים.

מוטי שפירא: יש לי פה מכתב ממהנדס מאוד גדול מהדרום, שביקש הלוואה מהבנק.

מוטי שפירא: אני במקרה מכיר אותו, הוא ניגש לבנק, ומנהל הסניף אמר לו שהוא לא יכול לקבל, ולא יכול לפרט.

מוטי שפירא: דיברתי עם מנהל הסניף, אמרתי לו שאני לא מתערב לו בשום דבר, אך ביקשתי ממנו לראות את זה לכולה, כי אני קצת מכיר את העניין הזה.

מוטי שפירא: אמרתי לו שהוא מהנדס, ושאני חושב שהוא לא רע.

מוטי שפירא: הוא קיבל תשובה שלילית, ואין לי טענה למנהל הסניף – זכותו לתת לו תשובה שלילית.

מוטי שפירא: קודם כל, מתחילת התהליך הוא יודע מה מעמדו.

מוטי שפירא: האדם אומר 'הבנתי שהקרן הזאת זה דבר ממשלתי, ציבורי'.

מוטי שפירא: אם כך, וחלה על הממשלה שקיפות, אני מבקש שלפחות יגידו לי למה.

מוטי שפירא: כלומר 'אני יודע שאני מהנדס טוב, אני יודע שאני עושה עבודות גדולות מאוד באזור הדרום עבור משרד השיכון ועבור היזמים הפרטיים, ואין לי שום טענה שיגידו לי "לא", אך אני יודע שאני עובד מול תהליך ממשלתי.

מוטי שפירא: אני מבקש לדעת למה קיבלתי'.

מוטי שפירא: אין לי שום עניין להתערב בהחלטה של מנהל הסניף.

מוטי שפירא: יש לאנשים רמת ציפיות.

מוטי שפירא: לדעתי, זה לא מסובך בנקודת ההתחלה להגיע לשאלת הכן או לא כמה שיותר מהר.

מוטי שפירא: יוחנן, אני חושב שזה לטובת הקרן ולטובת זה שיבואו יותר אנשים.

מוטי שפירא: זה לא נעשה כי אנו לא מוקירים את הקרן, אנו מוקירים את הקרן.

מוטי שפירא: שנית, לפי החשבון שלי, 214 שהפכו להיות פעילות, על 69 מיליון, כלומר הממוצע הוא 320,000.

מוטי שפירא: מה ההתפלגות?

מוטי שפירא: לדעתי, אני חושב שבנק אוצר החייל עשה כאן משהו מאוד יפה, שהוא מצרף לאדם שבא, ויכול להגדיל לו את הקרן.

מוטי שפירא: זה דבר מאוד חשוב, ולדעתי, אף בנק לא עשה את זה, ואין לי מניות בבנק אוצר החייל.

מוטי שפירא: אם יש אחוז לא קטן שהוא בהלוואות הנמוכות, יכול להיות שצריך לבנות מסלול מהיר.

מוטי שפירא: אין סיבה שאדם ייכנס למערכת של חמישה שבועות, אם הוא רוצה 40,000 ₪.

מיכאל מיכאל תבור: עד 100,000 יש מסלול מהיר.

מוטי שפירא: כדאי שאנשים יידעו את זה.

מיכאל תבור: עד 100,000 אנו עושים מסלול מהיר.

רונית נוח: אבל יש אחוז מאוד נמוך מתחת ל-100.

רן אלון: לגבי הנושא של העבודה; כמו שאמרתי בישיבה הקודמת, אנו שבעי רצון מהדרך שבה הנושאים מטופלים במסגרת הקרן הן מבחינת הנושא של הגוף המתאם והן מבחינת הנכונות של הבנק להרים פה.

רן אלון: זה משהו שאנו מתייחסים אליו בצורה מאוד חיובית לאור הנכונות הלא-גבוהה של בנקים באופן כללי לפעול במסגרות מהסוג הזה.

רן אלון: כדי שקרן כזאת תוכל להמשיך להתקיים ולפעול, חייבים לשמור שכל הצלעות של המשולש הזה ירגישו טוב עם מה שהם עושים, ובסופו של דבר ירצו לפעול בתוך הקרן.

רן אלון: לגבי המשך פעילות הקרן; כרגע אנו מדברים על מסגרת שאושרה בקבינט של 50 מיליון, שמתוכם בשנה שעברה אושרו 30, והשנה 20.

היו”ר רוחמה אברהם: הועברו בפועל 15.

רן אלון: נכון, כי היה רק בנק אחד.

רן אלון: בזמנו, כשניהלנו את המשא ומתן, היה עוד בנק אחד, שלא הצטרף בסופו של דבר.

רן אלון: כשאנו רוצים לטפל בהעברת הכספים הנוספים, אני מבין שיש כרגע בעיה מול אגף תקציבים לגבי שחרור הכספים.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה שתבדוק בדיוק איפה זה נמצא, ומה הבעיות.

יוחנן לוי: אמיר לוי התקשר אליי.

יוחנן לוי: הוא אמר לי שהוא כרגע מחפש את המקור הכספי.

יוחנן לוי: הוא לא מכחיש שום דבר ביחס לנתונים עצמם.

יוחנן לוי: הוא אמר לו שתיווצר לו האפשרות להעביר לפחות כמה מיליונים, כדי שלא יהיה רגע אחד של עצירה של הקרן, עד שבזמן מעט יותר ארוך הוא ימציא את כל הכסף.

רן אלון: ברגע שיתרת הקרן תהיה פתוחה לניצול, אנו מתכוונים לפעול במהלך של פנייה של מעין מכרז, זה סוג של פנייה, לחלוקת יתרת הקרן הקיימת שתהיה עדיין לניצול.

רן אלון: נפנה לבנקים פוטנציאליים שמסוגלים- -

היו”ר רוחמה אברהם: המשא ומתן עם דיסקונט ירד לגמרי?

יוחנן לוי: הם ניהלו את זה גרוע.

רן אלון: אנו היינו מעונינים ששני הבנקים שפעלו בקרן במסגרת המתכונת הקודמת יפעלו בקרן במתכונת הנוכחית.

רן אלון: ניהלנו משא ומתן מול שני הבנקים, בסופו של התהליך הגענו לחתימה מול בנק אוצר החייל בלבד.

יוחנן לוי: אגב, ההתעקשות של דיסקונט היתה שלא הסכימו שוועד אשראי תשב, הם יחליטו.

יוחנן לוי: כאן את מנסה עוד לראות שמיכאל יקבע עבורם, ושם לא הסכימו שמיכאל יהיה בכלל בתמונה.

יוחנן לוי: גם אוצר החייל אמר כך בהתחלה, אך הוא הסכים לוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אם יש לנו כרגע רק את הבנק הזה, להזרים שם יותר כספים.

רוחמה אברהם-בלילא: הם ערוכים לזה, זה עובד יפה מאוד.

רן אלון: פנינו לאותם שני בנקים, כי היתה אפשרות להמשיך את הפעילות שהיתה קיימת קודם במתכונת קודמת במתכונת הנוכחית.

רן אלון: מכיוון שעברנו את שלב הלידה, אנו נצטרך לעשות מהלך שאינו רק פנייה לבנק אוצר החייל.

רן אלון: נפנה לכל מי שיהיה מעוניין במסגרת מערכת הבנקאות הקיימת ושמסוגלת לפעול בקרן להציע לה גם להצטרף במסגרת הנוכחית.

רן אלון: לצורך העניין אנו מוכנים לעשות את זה, רק שכרגע יש שאלת התקציב, וברגע שהסוגייה הזאת תיפתר נרוץ עם זה קדימה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת מהאוצר; אחד לא צריך לסתור את השני.

רוחמה אברהם-בלילא: לקרן הזאת הוקצו 50 מיליון לשנה בקבינט הכלכלי.

רוחמה אברהם-בלילא: שנה עברה, שנה חדשה באה, וכבר עכשיו אנו יכולים לממש בסביבות ה-70 מיליון ₪, שמגיעים לנו על חשבון השנה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: כרגע יש בנק אחד, הוא עובד מצוין.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא רוצה להגיע למצב שכל שבועיים הכסף עומד להיגמר, ואוטוטו מעבירים סכומים ועדיין ממשיכים לחפש.

רוחמה אברהם-בלילא: חיפוש בנק זה אחד, התפעול השוטף של הבנק הוא שניים, זה לא צריך לסתור.

רוחמה אברהם-בלילא: אם יש שם מיליון בקשות להלוואות דרך הבנק הזה, זה לא מפריע לנו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא צריך לסתור אחד את השני.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בעד להכניס בנק נוסף, זה לא סותר, אנחנו צריכים לבנות פה שניים-שלושה קווים לפחות שיהיו יציבים ושיוכלו להזרים כמה שיותר כספים למגזר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: ככל שנצליח לשקם את המגזר הזה יותר, משם תבוא הצמיחה הכלכלית של המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: כרגע יש קשיים, ואנו צריכים להתגבר עליהם.

רוחמה אברהם-בלילא: מה לגבי ועדת חריגים במגזר הערבי?

רן אלון: קיימנו ישיבה אחרונה, ואושרו בה מספר- -

היו”ר רוחמה אברהם: איך מתבצע התהליך של ועדת חריגים?

היו”ר רוחמה אברהם: מהם התנאים?

רן אלון: ועדת חריגים כשמה כן היא.

רן אלון: המטרה של הקרן היא לפעול באותה מסגרת שבה ההסכם פועל, כלומר לכל אותם אלה שנופלים לקטגוריה של האוכלוסייה הזאת, הם אלה שזכאים לבקש הלוואה בקרן.

רן אלון: במקרים שבהם יש חריגה, ולצורך העניין כל פונה יכול להגדיר שהוא חריג, אך אנחנו מקבלים ומרכזים את הבקשות אצל מיכאל, מיכאל בודק אותן, אם יש מקום במסגרת הזאת להעלות אותן באיזו אפשרות למסגרת של חריגים.

רן אלון: הוא פונה לחשב הכללי כדי לבדוק יחד עם המלצה שלו, אם יש מקום לאור ההתרשמות שלו, כן לבדוק.

רן אלון: ברגע שאנו מאשרים, הוא בודק, יושב במסגרת הזאת וממליץ.

רן אלון: מתכנסת אז ועדת החריגים.

היו”ר רוחמה אברהם: למה ישבתם רק על שניים עד עכשיו?

יוחנן לוי: יש לי ויכוח עם החשב על הנהלים.

יוחנן לוי: הם קבעו למיכאל שהנוהל הוא שהוא יפנה אליהם קודם, אם הם אישרו לו להגיש לחריגים, רק אז הוא מגיש.

יוחנן לוי: במלים פשוטות, זאת לא ועדת חריגים.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה מחר או מחרתיים פגישה עם החשב הכללי.

קריאה: אילו חריגים מובאים לוועדת חריגים?

יוחנן לוי: למשל, מישהו שיש לו חשבון מוגבל, והמוגבלות נובעת מזה שלא שילמו לו בוועדה את הכסף שלו, הוא נקלע לצרה, נהיה חריג, ולפי הכללים, אם הוא מוגבל, אי-אפשר לגשת.

יאיר קורח: מקרה כזה נחסם אצל תבור.

יאיר קורח: תבור צריך לבדוק איזה סיכוי, כמו שאמרת, שלא נשגה בקרן הזאת כפי ששגינו בקרנות האחרות.

יאיר קורח: בנקודה הזאת אני אתך.

יאיר קורח: אני רוצה שהקרן הזאת תתקיים.

יאיר קורח: אך אדם או עסק שאין סיכוי לשקם אותו- -

יוחנן לוי: לא זה המקרה.

יוחנן לוי: יש סיכוי לשקם אותו, אך בגלל מגבלה טכנית, הוא לא יכול לגשת לוועדה.

יוחנן לוי: הבנק חייב להיות בישיבות.

יוחנן לוי: הנה, אישרנו לטיולי השלושה, ולהפתעתי, זה עולה בדיון בשבוע שעבר, והבנק מתנגד שהוא יקבל כסף.

יוחנן לוי: הוא אומר 'קבעתם לו כאלה תנאים, אני מתנגד'.

יוחנן לוי: עם כל הכבוד לוועדת החריגים, אחרי שהודענו לכל העולם שזה עבר ועדת חריגים, הבנק פסל את זה.

רונית נוח: או התיקים יעברו דכנו לפני שהם יעלו לוועדת חריגים, או נהיה שותפים בוועדת חריגים.

היו”ר רוחמה אברהם: תהיו שותפים.

רונית נוח: לא היינו עד עכשיו.

יוחנן לוי: הם יוזמנו.

היו”ר רוחמה אברהם: ועדת חריגים זה אותה ועדה שצריכה לשבת יותר זמן, במקרים קשים צריכים להיות כל הגורמים יחד; אוצר, תמ"ת, תבור ובנק אוצר החייל.

היו”ר רוחמה אברהם: אך זה לא סותר את העובדה שאני מבקשת מכם הצעות לקריטריונים לקביעת ועדת חריגים.

יוחנן לוי: יש.

יוחנן לוי: רק תוציאי- -

רוחמה אברהם-בלילא: אני אעשה את זה השבוע בשיתוף עם החשכ"ל, מקסימום בתחילת השבוע הבא.

רוחמה אברהם-בלילא: מה קורה במגזר הערבי?

יוחנן לוי: הבנק שהתמחה במגזר הערבי הוא מרכנתיל.

יוחנן לוי: לכן אמרתי שחבל על פנייה למערכת הבנקאית.

יוחנן לוי: אנו צריכים בנק סולידי.

היו”ר רוחמה אברהם: בנק אוצר החייל לא מוכן להיכנס למגזר הערבי?

רונית נוח: זה ממש לא נכון.

רונית נוח: אנו לא מתייחסים למגזר הזה כנפרד.

יוחנן לוי: יש לה אינטרס.

היו”ר רוחמה אברהם: יוחנן, מבחינתי, ארץ ישראל היא ארץ ישראל השלמה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני לא רואה את זה כמגזרים.

יוחנן לוי: הערבים בדעה שבנק אוצר החייל לא מכיר אותם ואת המנטליות, ולכן דוחה אותם.

מיכאל תבור: סליחה, אבל יש לנו בודקים ערביים.

היו”ר רוחמה אברהם: אז איפה הבעיה?

רונית נוח: מנהלי הסניפים שלנו נוסעים לקלנסואה כדי לבדוק עסקים.

רונית נוח: אותם קריטריונים בדיוק.

יוחנן לוי: מכל המערכת הבנקאית הישראלית, למרכנתיל יש סניפים במגזר הערבי.

יוחנן לוי: שנים הוא עובד אתם, ושנים פיתח שפה משותפת.

היו”ר רוחמה אברהם: לכם יש סניפים במגזר הערבי?

רונית נוח: כעיקרון לא, אך סניף נתניה, שיש סביבו הרבה מאוד ישובים ערביים- -

היו”ר רוחמה אברהם: בעל עסק שצריך הלוואה – מבחינתו מה הבעיה להגיע לנתניה או לתל-אביב?

יוחנן לוי: את מחפשת בנק נוסף, אז מה יותר פשוט מלהכניס בנק שמתמחה במגזר הזה?

היו”ר רוחמה אברהם: אבל הבנק הזה לא רוצה.

יוחנן לוי: רוצה.

יוחנן לוי: הוא פנה אליי- -

היו”ר רוחמה אברהם: כרגע יש הבנק הזה, אני מבקשת לעבוד אתו בלי לעשות חלוקה של מגזרים.

היו”ר רוחמה אברהם: זה לא קשור אחד לשני.

היו”ר רוחמה אברהם: יוחנן, רן, תבור, בנק אוצר החייל, אני מבקשת.

היו”ר רוחמה אברהם: יש פנייה שאושרה למגזר הערבי?

מיכאל תבור: ודאי.

מיכאל תבור: יש פניות ויש בודקים ערביים, יש אישורים.

יוחנן לוי: אני חושב אחרת.

יוחנן לוי: פנו אליי כמה ערבים שמרגישים שהבנק הזה לא מבין אותם כמו שמרכנתיל מבין אותם.

יוחנן לוי: אני שומע את זה.

היו”ר רוחמה אברהם: אנו עוסקים בבעיות פסיכולוגיות?

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת להכניס את הנושא של המגזר הערבי.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רואה את בעל העסק כראש החץ.

היו”ר רוחמה אברהם: כמה פניות במגזר הערבי נעשו עד עתה?

מיכאל תבור: אסור לנו לפלח לפי יהודים וערבים.

מיכאל תבור: יש עשרות שהוגשו.

מיכאל תבור: אני מניח לפי שמות המשפחה.

יוחנן לוי: מי שמקבל תשובה שלילית – מן הראוי שיקבל תשובה מנומקת.

יוחנן לוי: פנו אליי מלשכת השר, שאנשים מתלוננים שמקבלים תשובה שלילית בלי נימוק.

יוחנן לוי: אמרו לי שהחשב מונע את העניין של נימוק.

רן אלון: הקרן הזאת היא מאוד מיוחדת.

רן אלון: הכסף שניתן בסופו של דבר הוא של הבנק.

רן אלון: הבנק הוא זה שעומד בפרונט, נותן את ההלוואה, ומנהל את כל מערכת היחסים מול הגובה.

רן אלון: כמו שהבנק לא נותן הסברים על ועדות האשראי שלו, למה לא ניתנה הלוואה כזאת או אחרת, כך במקרה הזה במסגרת הקרן אין מקום לעשות את זה, וזה כדי לשמור על כל אלה שפועלים בקרן.

רן אלון: במקרה שבו מיכאל ממליץ באופן חיובי על מתן האשראי, והבנק מסיבותיו הוא מחליט שהוא לא מעוניין לתת את ההלוואה, ולא משנה כרגע מה הסיבה, אסור להשאיר את הבנק במצב שבו צולבים אותו כל מיני גורמים חיצוניים על זה שהוא לא נותן את האשראי כי מיכאל אישר, כי הוועדה ממליצה, כי המדינה רוצה, כי כולם חושבים שיש מקום, והבנק נאנס לתת אשראי שהוא לא מאמין בו.

רן אלון: שיקול הדעת המקצועי של הבנק הוא כל-כך חשוב כדי לא ליצור את המצב שבו אחר-כך נמצאים במצב מול הלווה, שטוען 'תבור אישר לי, הוא המליץ לי'.

רן אלון: בסופו של דבר הבנק לא יעבוד בקרן, אם יאלצו אותו לעבוד בצורה כזאת.

היו”ר רוחמה אברהם: זה לא קשור.

היו”ר רוחמה אברהם: באופן כללי, כשלקוח בא ומבקש הלוואה, ואתם מחליטים לדחות, אתם לא מנמקים מדוע דחיתם?

רונית נוח: אנו לא חייבים לנמק.

מוטי שפירא: לדעתי, צריך לדבר על החלק הראשון, שפוסלים על הסף.

מוטי שפירא: אם היית אומר לי 'אני לא רוצה לומר ללקוח שהוא מוגבל בבנק ישראל'- -

רונית נוח: אנו אומרים לו את זה.

רונית נוח: ההנחיה שלנו למנהלי הסניפים היא שמותר ורצוי אף לומר למה לא בשלב ההנחיה.

רונית נוח: אסור למסור את מקורות המידע, אך את המידע עצמו – כן.

רונית נוח: 'מתנהלת נגדך תביעה של בנק זה או בנק אחר, יש לך פיגורים לספקים'.

היו”ר רוחמה אברהם: אני לא מבקשת את המקורות – מי פסל את זה.

היו”ר רוחמה אברהם: איש לא רוצה את זה, ואני מבקשת שזה לא יינתן.

היו”ר רוחמה אברהם: אך אם אני חשפתי בפניכם את כל המידע שלי על העסק עצמו, לפחות שאדע מדוע נדחיתי.

רונית נוח: זה השלב הראשון, זה בשלב מתן ההפניה.

היו”ר רוחמה אברהם: גם אחרי זה.

היו”ר רוחמה אברהם: נניח אחרי שמיכאל עשה את הבדיקה, הוא לא מצא משהו, ואתם כן עשיתם בדיקה, והעליתם בחכתכם שלפני שלוש שנים הוא היה מוגבל בצורה כזאת שכמעט הוא נאסר, מה הבעיה לומר לו מהי הסיבה?

היו”ר רוחמה אברהם: אני לא מבקשת לחשוף את המקורות, אלא רק לחשוף את הסיבה.

היו”ר רוחמה אברהם: אנו לא עוברים פה על שום חוק.

רן אלון: כמו שאמרתי, אנו מתייחסים לקרן הזאת כמקצועית ועסקית.

רן אלון: כמו שהבנק לא חייב לתת מידע לגבי סיבות הדחייה שלו, אני לא מוצא מקום לתת את האינפורמציה הזאת, שיכולה לגרום לכך שהבנק – יופעלו עליו לחצים כן להעמיד אשראי במקרים שבהם ההחלטות הן של כל הוועדה.

רן אלון: למשל, במקרים שבהם מיכאל מחברת תבור ממליצה באופן חיובי לתת את האשראי, והבנק מחליט שהוא לא רוצה- -

היו”ר רוחמה אברהם: אבל יש לו סיבה.

היו”ר רוחמה אברהם: נניח שהוא מצא שהלקוח היה לקוח גרוע לפני שלוש שנים, אז הוא אומר לו 'החלטנו לדחות כי אנו לא מאמינים לך'.

רן אלון: אני מוכן לבדוק את הנושא הזה שוב.

רוחמה אברהם-בלילא: זה כסף ציבורי, צריכה להיות לזה שקיפות.

אבנר ורד: לא מקובלת עליי הגישה של רן.

אבנר ורד: אני כבר שמונה שנים עובד עם שתי קרנות של דיסקונט ושל אוצר החייל.

אבנר ורד: שם תמיד אדם מקבל תשובה – בין אם התזרים לא בסדר, בין אם הבנק לא קיבל.

אבנר ורד: יש תשובות שהבנק לא אישר.

אבנר ורד: הרי יש בוועדה צורך להגיע להסכמה.

אבנר ורד: זאת נקודה חשובה.

אבנר ורד: יש מצבים שהבנק לא קיבל, וזאת התשובה, והלקוח חייב לדעת.

אבנר ורד: אנו בעידן שהאדם צריך לקבל תשובה.

אבנר ורד: זה כספי מדינה, יש לנו מחויבות לכל אחד שפנה – לתת תשובה, גם אם הוא נדחה בשלב הראשון אצל הגוף המתאם, צריך לקבל מכתב של שלושה משפטים.

אבנר ורד: אדם שביקש צריך לתת תשובה מסודרת.

אבנר ורד: במקרה זה עבר לוועדת האשראי, יש פרוטוקול של ועדת האשראי, והשתיים-שלוש מלים צריכות להישמע בכתובים.

אבנר ורד: אנו צריכים לדעת לעמוד בלחצים האלה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת מהאוצר לשקול בחיוב את הנושא הזה, אנו מתנהלים בחברה בוגרת ואחראית.

היו”ר רוחמה אברהם: בעל עסק שמנהל עסק במיליוני שקלים ונדחה, מן הראוי שיקבל את הסיבה.

יוחנן לוי: יש למצוא פתרון לנושא המסלול המהיר.

יוחנן לוי: דיברו פה על מסלול מהיר של עד 70,000 ₪.

יוחנן לוי: המשרד נכנס עכשיו לפעילות אינטנסיבית בנושא נשים חד-הוריות.

יוחנן לוי: שם גובה האשראי הוא 30,00 ₪.

יוחנן לוי: במסגרת קרן קורת יש מענה לבעיה הזאת למגזר לא גדול מאוד של נשים – 100 בשנה.

יוחנן לוי: אנו הולכים עכשיו בהיקפים הרבה יותר גדולים.

יוחנן לוי: יש למצוא מסלול מהיר.

יוחנן לוי: הרי לא ייתכן שמי שרוצה את הסכום הזה צריכה לעבור את כל התהליך הזה.

יוחנן לוי: יש למצוא לה מסלול מהיר.

יוחנן לוי: אני כבר פניתי לבנק.

יוחנן לוי: בינתיים התשובה היא שהבנק לא מוטה לזה.

יוחנן לוי: אם בנק מקבל מאתנו כזאת פריבילגיה, להיות יחיד, מן הראוי שייתן גם מענה לבעיות שלנו.

היו”ר רוחמה אברהם: אני לא נותנת את הפריבילגיה להיות יחיד לנצח.

רונית נוח: דיברנו על עד 30,000 ₪.

רונית נוח: אנו מנהלים את קרן קורת.

רונית נוח: גם הלוואות של 80,000 ₪, שזה גם, יחסית, הלוואות קטנות, נכנסות לוועדה.

רונית נוח: מסלול מקוצר שלא יעבור דרך ועדה – כרגע אנו לא דנו ממש בנושא הזה.

רונית נוח: חוץ מזה, במסגרת הקרן הנוכחית אישרנו כבר הלוואות של 30,000 ₪, של 50,000 ₪.

היו”ר רוחמה אברהם: אנו מדברים על סקטור מאוד מיוחד, וכנשים מחובתנו לדחוף את הנושא הזה.

רונית נוח: גם השאלון הוא ממש מקוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: שווה לשקול איזה תהליך.

אבנר ורד: הנקודה היא בעייתית.

אבנר ורד: יש לנו בשבוע הבא ועדת היגוי.

אבנר ורד: נדון בזה מבחינה מקצועית לעומק – האוצר, הבנק, הגוף המתאם, ננסה לתת לזה פתרון.

אבנר ורד: רמת הסיכון, אם זה לא יהיה תהליך של בדיקה, גבוהה מאוד.

אבנר ורד: יש היום קרן אחת בבנק הפועלים שעובדת עם קורת עד 20,000 ₪, יש שם תהליך בדיקה.

אבנר ורד: נראה אם אנו מוצאים לזה פתרון בישיבה בשבוע הבא של ועדת ההיגוי.

היו”ר רוחמה אברהם: תחשבו אם יש טעם להעלות את זה במסגרת הפגישה שלנו עם החשכ"ל, שלא יווצר מצב שאנו נתקעים בין לבין.

היו”ר רוחמה אברהם: אתם כוועדת ההיגוי תראו מה ההשלכות של כל הסיפור הזה, כמובן, בשיתוף עם האוצר.

היו”ר רוחמה אברהם: אני מבקשת לדעת את המסקנות.

היו”ר רוחמה אברהם: מדי חודש נקיים פגישה בין 1 בחודש ל-10 בחודש, אז נקבל דיווח.

היו”ר רוחמה אברהם: יהיו זמנים שנצטרך לכנס ועדות שאינן מן המניין.

היו”ר רוחמה אברהם: לבד מזה, אני מבקשת לקיים פגישה עם החשכ"ל השבוע או בתחילת השבוע הבא, כדי שנראה איך אנו פותרים את זה.

היו”ר רוחמה אברהם: אני רוצה לבשר שהצעת החוק שהנחתי בנושא של עסקים קטנים ובינוניים מתבשלת כרגע ב-45 יום.

היו”ר רוחמה אברהם: לדעתי, בפרק זמן של שבועיים-שלושה, הצעת החוק הזאת תעלה.

היו”ר רוחמה אברהם: יהיה עוד איזה פאנץ'- ליין של הרבה מאוד כסף של האוצר, שהוא לא כל-כך אוהב לשמוע את זה.

היו”ר רוחמה אברהם: תודה רבה, הישיבה נעולה.