ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 177, 2004-05-11 13:00

שאול יהלום: שלום לכולם, נכון שזה נראה כמו כנס, אנחנו מודים לכל האורחים, חברי כנסת, לכל הנשיאות שהגיעה לכאן, אבל זוהי ישיבה.

שאול יהלום: אני מתכבד לפתוח באופן רשמי את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כאשר הנושא הוא: הצדעה לארגוני המתנדבים.

שאול יהלום: אני מברך את כל שולחן הנשיאות בראשות שר הרווחה שנמצא כאן.

שאול יהלום: קודם כל אני רוצה להודות על ההופעה הנפלאה ללהקת הזמר שפתחה את הישיבה, היא להקת הזמר של בית הספר המקיף על שם מילטון בבת-ים, היא נקראת צעירי מילטון.

שאול יהלום: והשירים היו גשר איתן, המלים יוסי קירש, נוער אורט זה אנחנו, מלים אולי פלישינסקי.

שאול יהלום: תודה רבה לכם, ההופעה היתה נפלאה.

שאול יהלום: (מחיאות כפיים) למעשה ולהלכה, באנו לחגוג כאן ולהזדהות עם המתנדבים שמייד כל הישיבה תוקדש להם.

שאול יהלום: אבל ליבנו שותת דם ועניינו מזילה דמעה, כאשר בשעות האחרונות קיבלנו את הבשורה המרה על נפילת שישה חיילי גבעתי, שעלו על מוקש בעזה בסיום פעילות שלהם, האסון הנורא מלווה בהתעללות ברברית של החמאס שעסקו בוודאי ברצח הנתעב והנורא.

שאול יהלום: לכן נעמוד בדקת דומייה.

שאול יהלום: (האורחים קמים ממקומם לדקת דומייה) אנחנו מרכינים ראשינו, ויחד עם הזעזוע אנחנו שולחים מלוא אהבתנו ותנחומינו למשפחות.

שאול יהלום: האם אפשר לתאר את החברה שלנו בלי התנדבות, ספק.

שאול יהלום: סקרים שנערכו בשנים האחרונות אומרים וקובעים שאחוז האזרחים המקדישים זמנם להתנדבות הוא כרבע מתושבי ישראל, וכל אחד מהם מקדיש בממוצע שעות רבות להתנדבות.

שאול יהלום: יש כאלה שהגיעו לממוצע של 10 שעות באחד המחקרים, וזה יפה ונהדר.

שאול יהלום: ולא רק שזה יפה, אלא חלק גדול מהמתנדבים אף משקיע לא רק מזמנו, אלא אפילו מאמצעיו הכספיים שמתלווים לפעולת ההתנדבות, ושנזקקים לה, כגון נסיעות והוצאות אחרות.

שאול יהלום: אנחנו עומדים לפעמים מול פרץ ההתנדבות הזה ויודעים לא רק שאם מכמתים את הסכום של כסף, ואצלנו בחברה המטריאלית שלנו כל דבר מתורגם לכסף, מגיעים לכדי שווה ערך של מיליארד שקלים בערך.

שאול יהלום: אלא אנחנו נפעמים מול העובדה שמדובר באנשים שעוזבים משפחות לפעמים, שעוזבים בית חם ויוצאים להתנדבות שהיא עוזרת למשפחות במצוקה, לילדים במצוקה, לחלש בכלל.

שאול יהלום: הדברים האלה הם דברים שמפעימים את ליבנו, ותמיד המתנדב, בלי לפגוע בעובד, עושה את עבודתו עם הרבה יותר מוטיבציה, עם הרבה יותר מסירות, ודאי עם הרבה יותר אהבה.

שאול יהלום: ולכן, אנחנו תמיד מעריכים, מוקירים, ומודים למתנדבים בעמנו.

שאול יהלום: כל אחד מאיתנו יודע שהגיוון של ההתנדבות רב מאוד.

שאול יהלום: אינני רוצה להאריך, משום שהתכנית שלנו היא ארוכה.

שאול יהלום: רק לומר, שהמסר הזה חייב להיות לכל מתנדב באשר הוא.

שאול יהלום: לפעמים כאשר אתה נמצא בתוך הפעולה אתה לא יודע.

שאול יהלום: אבל כאשר מסתכלים עליך מבחוץ, אנחנו מעריכים ומוקירים כל מתנדב ומתנדבת, ויודעים את התרומה העצומה.

שאול יהלום: ואי אפשר, אם אני צריך להשיב על שאלתי הראשונה, אי אפשר לתאר את החברה שלנו ללא המתנדבים.

שאול יהלום: על כך יבורכו גם המתנדבים.

שאול יהלום: אבל מלה טובה גם לארגונים העוסקים בהתנדבות.

שאול יהלום: הם אלה שהם השלד והגזע שמסביבו בנויים המתנדבים.

שאול יהלום: ולכן גם לכל העוסקים בנושא הזה מבחינת הארגונים המארגנים, אני רוצה לבוא ולומר תודה, ולקוות שהפעילות שלנו כאן

שאול יהלום: שכל כולה הצדעה למתנדבים, לא רק תחזק ותוקיר, אלא תוסיף עוד ועוד מתנדבים, ופעולות רבות יקבלו את ביטויין על דרך יותר יעילה, יותר טובה בעזרת המתנדבים.

שאול יהלום: עלו והצליחו.

שאול יהלום: אני אמרתי והבהרתי שפה מדובר בישיבה.

שאול יהלום: לכן אני מודיע לכל הדוברים, כמו בכל ישיבה שאנחנו מנהלים בכנסת, ניאלץ להיות צמודים ללוח הזמנים, ואל יבוא אליי בטרוניות נואם שאני אבקש ממנו בסופו של דבר לקצר.

שאול יהלום: אני אומר את זה מראש, בהנחה שלא יהיה אחד כזה.

שאול יהלום: אבל אני חייב לומר את זה מראש.

שאול יהלום: כל הדוברים שלנו הם בסימן הצדעה למתנדבים.

שאול יהלום: ראשון הדוברים יהיה יושב ראש המועצה הלאומית להתנדבות בישראל ד"ר מייק נפתלי.

שאול יהלום: בבקשה.

מייק נפתלי: שלום, וצהריים טובים לכולם, יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חבר הכנסת שאול יהלום, שר הרווחה חבר הכנסת זבולון אורלב, פרופסור אביעזר רביצקי, פרופסור ציפורה מגן, הרב חנינה צולק, עורך דין יורם שגיא-זקס.

מייק נפתלי: מכובדיי, ידידים חברים ועמיתים לתנועת ההתנדבות.

מייק נפתלי: ראשית תודה לך חבר הכנסת יהלום על היוזמה והנכונות לקיים את הדיון המיוחד הזה בנושא של תרומתה של ההתנדבות וכינונה של החברה הישראלית בישראל, דיון המתקיים בהשתתפות רחבה של מנהיגים ומורי דרך של תנועת ההתנדבות.

מייק נפתלי: תודה לך, תודה לכל חברי הוועדה ולעמיתיי לשולחן הנשיאות.

מייק נפתלי: ההתכנסות בכנסת של קהילת ההתנדבות במשכן הכנסת איננה עניין של יום-יום.

מייק נפתלי: רוב רובה של העשייה ההתנדבותית נעשית נסתרת מהעין, סמויה מכותרות, רעשים וצלצולים.

מייק נפתלי: ומתרחשת בליבת ההוויה האנושית באותן זירות מפגש שבין הכאב לחמלה, בין האובדן לתקווה, בין הבדידות לרעות.

מייק נפתלי: דיון מיוחד זה מוקדש בראש ובראשונה לכם המתנדבים.

מייק נפתלי: לכם הפוגשים את הנחמה, את התקווה ואת אושר ההחלמה.

מייק נפתלי: לכם המושיטים יד רכה ומלטפת, יד חסונה ותומכת, יד נחמה ואוהבת.

מייק נפתלי: לכם שבחרתם להיות עם האדם בעת חולשה וצער, בדידות וייסורים, פרידה ושכול.

מייק נפתלי: לכם המתנדבים העושים הכל כדי שיהיו בארצנו מקומות שבהם עוד אפשר לנשום, אגמים בהם ניתן לגמוע, שבילים בהן ניתן לפסוע, בתי מדרש בהם קשובים לילדים המתקשים, מרכזי מידע, אומנות, ספורט וטבע.

מייק נפתלי: בהם רבבות רבבות ממכם ושכמות

מייק נפתלי: כם עושים למען איכות חיי כולנו.

מייק נפתלי: מאז שנות התשעים של המאה הקודמת, אנו עדים לא רק להתמוטטות המשטרים הסוציאליסטים שהתיימרו לקיים תחלופה חברתית בת קיימא לקפיטליזם המערבי, אלא גם להיחלשות משמעותית של מדינת הרווחה האירופאית ששימשה כדגם למדינות רבות, ובכללן לישראל.

מייק נפתלי: הכשל המתמשך של המערכות הציבוריות, הפוליטיות והמשקיות במדינות רבות, מוביל לקידמת הבמה של ההתארגנות האנושית את חשיבות ההתארגנות של החברה האזרחית העצמאית, וממקמת אותה בצומת חיונית להבטחת פעילותן התקינה של רשויות הממשל, להגנת מחוייבות המדינה לאזרחיה, ולכלכלת משק עצמאי אך גם שיוויוני.

מייק נפתלי: מתוך כך היה מושג החברה האזרחית במסגרת חשיבתית החשובה ביותר של השיח החברתי, התרבותי, הפוליטי והכלכלי בחלק ניכר ממדינות העולם.

מייק נפתלי: קיימת כיום הכרה רחבה בכך, כי החברה האזרחית מהווה מרכיב חיוני בקידום צדק חברתי ושיוויון חברתי, שמירה על זכויות האזרח, קידום רגישות תרבותית ופלורליזם תרבותי, יצירת איזונים בקרב כלכלת השוק החופשי ומימוש ערכים דמוקרטיים.

מייק נפתלי: בעת הזאת, בשעה שאנחנו עוברים מדעת או שלא מדעת לחברת רווחה אוניברסלית, ממסגרות רווחה קהילתיות, בהן האזרח שותף פעיל בהפעלתן ובמימונן, קיימת לתנועת ההתנדבות משמעותית חברתית מיוחדת, שהרי היא היא המאפשרת לאזרח לבטא את ערכיו ואת שאיפותיו על פי בחירתו.

מייק נפתלי: הפעילות ההתנדבותית מהווה תנאי הכרחי לקידום תהליכים של פיתוח קהילתי ופיתוח מקומי.

מייק נפתלי: מעורבות התושבים על בסיס רצוני, משמשת כבסיס לשינוי חברתי ולפיתוח שירותים ותוכניות רווחה.

מייק נפתלי: הארגונים ההתנדבותיים שרבים רבים פה מייצגים אותה, מהווים מכשיר חשוב להשפעה על מדיניות רווחה באמצעות עבודת הסינגור והשדולה.

מייק נפתלי: ארגוני המתנדבים משמשים גם כמסגרות חברתיות תרבותיות וערכיות למימוש מהווי הפרט הקבוצה והקהילה.

מייק נפתלי: בימים אלו של משבר ותמורות, העשייה ההתנדבותית מהווה עבור אזרחים רבים מקור לסיוע ולתמיכה לעתים בלבדיים, ונחיצותם הרבה של ארגוני המתנדבים בולטת היום עוד יותר מתמיד.

מייק נפתלי: עם זאת, עלינו לשאוף במשותף כי מדינת ישראל תמשיך באמצעות מערכות הרווחה, החינוך והבריאות הציבוריות להעניק איכות חיים נאותה לכל תושביה תוך שמירה על זכויות חברתיות וזכויות אדם של כל אזרח ואזרח.

מייק נפתלי: ולעניינה של המועצה הלאומית להתנדבות בישראל.

מייק נפתלי: המועצה הלאומית להתנדבות הוקמה לפני 30 שנה כהחלטה של משרד ראש הממשלה בעקבות דו"ח ועדת ראש הממשלה לילדים ונוער במצוקה.

מייק נפתלי: המועצה פעלה שנים רבות בקידום תכניות חדשניות ביותר בתחום הקליטה, החינוך, הבריאות והחירום.

מייק נפתלי: היא מהווה היום את הפלטפורמה המשותפת של כל העשייה ההתנדבותית בחברה הישראלית.

מייק נפתלי: עם זאת, המועצה הלאומית להתנדבות, כגוף מייצג של תנועת ההתנדבות, שרויה גם היא בשנים האחרונות במשבר לא פשוט.

מייק נפתלי: למרות החשיבות העצומה של לעגן כוחות במשותף של המועצה הלאומית להתנדבות, של ממשלת ישראל, של ארגוני המתנדבים, של הפעילות הקהילתית, אנו נדרשים יום יום כארגון וכתנועה להילחם ולהיאבק מחדש על פת לחמנו.

שאול יהלום: אני חושב שכאן נעצור, ואחר כך נמשיך אחר כך לדון במועצה ופעילותה בהמשך.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית, ערכי היהדות הם אלה אולי המובילים להתנדבות, שהרי התכונה הכי הכי בולטת בעם היהודי היא תכונת החסד.

שאול יהלום: על שלושה דברים העולם עומד, בין השאר על גמילות חסדים שהוא יסוד ההתנדבות.

שאול יהלום: אתה עושה חסד, זה לא מה שחובתך לעשות, אלא מעל ומעבר לכך.

שאול יהלום: לכן חשבנו להקדיש שיחה קצרה עם פרופסור אבי רביצקי חתן פרס ישראל על הנושא של צדק חברתי ומחשבת ישראל.

שאול יהלום: בבקשה.

אבי רביצקי: שלום לכם, ערב טוב, בוקר טוב, צהריים טובים ותודה על ההזמנה.

אבי רביצקי: אני רוצה לפתוח בדברים שקראתי פעם שכתב פרופסור לפילוסופיה יהודית בארצות הברית לגבי השאלה מה חשוב לנו כבני אדם, מה חשוב לנו באמת.

אבי רביצקי: רבים מאיתנו עשויים לשמוע שאומרים שמה שחשוב לי זה אושר, או לפעמים מתרגמים אושר – הנאה.

אבי רביצקי: מה שהייתי רוצה שיהיה לילדיי שיהיו מאושרים, שיהנו בחיים.

אבי רביצקי: אז הוא הציע ניסוי תיאורטי, ניסוי היפותטי.

אבי רביצקי: נניח שאנחנו באים להורים ומציעים להם שהיינו יכולים לחבר אלקטרודות, כלומר זרמים חשמליים למוח של הילד בדיוק בעצב של ההנאה.

אבי רביצקי: אני שומע עכשיו 70 שנה זרמים חשמליים מדגדגים אותו בעצב של ההנאה, וכל חייו עד יום מותו לאורך עשרות שנים הוא מתגלגל מצחוק, אנחנו היינו קוראים לזה צחוק דבילי וכולו מאושר ושמח, ואלה כל חייו.

אבי רביצקי: כי כל הזמן הוא מדוגדג בעצבים של ההנאה.

אבי רביצקי: לעומת זאת, אנחנו יודעים שאם לא נעשה כן הוא יחיה חיים שיהיו בהם גם מצוקה וגם כאב וגם סבל, פחות הנאה אבל כנראה הרבה יותר משמעות.

אבי רביצקי: מה אנחנו בוחרים?

אבי רביצקי: יש לשער שרובנו היינו בוחרים, אם לא כולנו, באפשרות השנייה.

אבי רביצקי: כלומר, אנחנו לא מעדיפים לנו ולילדינו אושר במובן הפשטני, אושר במובן של זיהוי עם הנאה, אלא חיים של משמעות, חיים של חירות, חיים של בחירה.

אבי רביצקי: כשאני מחובר לאלקטרודות שמדגדות אותי, אני בעצם כמעט לא יצור אנושי, אין לי מותר האדם מן הבהמה, אין לי צלם אלוקים.

אבי רביצקי: אני מין יצור צוחק.

אבי רביצקי: בעוד שכאשר אני בוחר, יש לזה כאב, יוסיף דעת יוסיף מכאוב, אבל יש לזה מחיר, ולחירות הזאת יש מחיר.

אבי רביצקי: החירות הזאת היא תמיד פרטית.

אבי רביצקי: היא אבי, זה שמי.

אבי רביצקי: לא שאול.

אבי רביצקי: אינני יכול לחוש את הכאבים של יושב ראש הוועדה, אני גם לא יכול לחוש את השמחות שלו ואת הבחירות שלו, אלא את הפרטיות שלי.

אבי רביצקי: מכאן אני רוצה להתחיל בדיון הקצר בשאלה של כבוד האדם וצדק חברתי במחשבה היהודית.

אבי רביצקי: אני מניח שרובנו, אם לא כולנו, מכירים את האמרה של הלל הזקן שבתרגום עברי, מה ששנוא עליך לא תעשה לחברך שזה ניסוח שלילי.

אבי רביצקי: הוא בעצם לא אומר לי מה אני צריך לעשות, הוא רק אומר לי אל תפגע בזולת.

אבי רביצקי: אבל ייתכן שלא כולנו יודעים, שבתולדות המסורת היהודית ההלכתית והמחשבתית, זה תורגם למעשה חיובי.

אבי רביצקי: לדוגמה, כאשר הרמב"ם מנסח זאת, הוא לא אומר רק מה ששנוא עליך אל תעשה לחבריך.

אבי רביצקי: אלא כל מה שהיית רוצה שיעשו לך, עשה אתה לאחרים.

אבי רביצקי: היית רוצה כשאתה חולה ירפאו אותך או יבקרו אותך?

אבי רביצקי: רפא אחרים, בקר אחרים.

אבי רביצקי: היית רוצה שכאשר אתה פגוע יתנדבו כדי לסייע לך, עשה אתה זאת לאחרים.

אבי רביצקי: כלומר הוא מנסח את זה באופן חיובי.

אבי רביצקי: כל מה שהיית רוצה שיעשו לך, עשה אתה לאחרים.

אבי רביצקי: מה המשמעות של זה.

אבי רביצקי: האם אפשר לפרש את זה רק באופן משפטי פורמלי טכני?

אבי רביצקי: מה שהייתי רוצה שיעשו לי, עשה אתה לאחרים.

אבי רביצקי: אם כן, לכאורה הייתי רוצה להגיד, נניח שאני מזוכיסט, אני אוהב לסבול, אני אוהב שמכאיבים לי כאב גדול על העור.

אבי רביצקי: אם אני מזוכיסט, אני לא רק רשאי להיות סדיסט, אלא מה לכאורה?

אבי רביצקי: אני חייב להיות סדיסט.

אבי רביצקי: כל מה שהיית רוצה שיעשו לך, יכאיבו לך, עשה אתה לאחרים, תכאיב לאחרים.

אבי רביצקי: האם ייתכן שכך?

אבי רביצקי: או נניח שאדם נאשם בהטרדה, שיש גברת אחת שהוא מטלפן אליה כל ערב שלוש פעמים ומטריד אותה, הוא יאמר מה פירוש.

אבי רביצקי: אני הייתי מאוד רוצה שהיא תטלפן אליי שלוש פעמים בערב.

אבי רביצקי: אז כל מה שאתה רוצה שיעשו לך, עשה אתה לאחרים.

אבי רביצקי: אני מקיים את המצווה של ואהבת לרעך כמוך.

אבי רביצקי: לכן כמובן שאי אפשר לפרש את האמירה הזאת באופן רשמי פורמליסטי טכני.

אבי רביצקי: אלא מה זה שכל מה שאתה רוצה שיעשו לך?

אבי רביצקי: אני הייתי רוצה לא רשימה של עשרים דברים שתעשו לי, אלא תפנו אליי כיצור חופשי, כיצור בוחר, תנו לי את כבוד האדם, את כבוד הבריות, כבוד והדר תעטרהו ותחסרהו מעט מאלוקים.

אבי רביצקי: תנו לי לבחור.

אבי רביצקי: לכן אני אבחר את סדר העדיפות שלי.

אבי רביצקי: עשה אתה לאחרים, תן להם לבחור את דרכם.

אבי רביצקי: אני רוצה להשיג את אושרי בדרכי, לכן כל מה שהיית רוצה אתה, תן לאחר להשיג את אושרו בדרכו.

אבי רביצקי: לא רק תימנע מלפגוע, אלא צא החוצה ותן לו, תאפשר לו.

אבי רביצקי: נדמה לי שזה בדיוק מה שעושה המתנדב.

אבי רביצקי: אדם הגון הוא אדם שלא פוגע בזולתו, אבל הוא לא יוצא החוצה מתוכו כדי לעשות משהו למען האחרים.

אבי רביצקי: אני למשל חושב שאני אדם הגון, ואני לא כל כך מתנדב לצערי.

אבי רביצקי: אני חושב שאני לא פוגע באחרים.

אבי רביצקי: המתנדב עושה הרבה יותר ממני.

אבי רביצקי: המתנדב לא רק שהוא אומר כל מה ששנוא עליך אל תעשה לחבריך.

אבי רביצקי: אלא הוא אומר, אני הייתי רוצה שיעשו המון דברים שאני אבחר לעצמי.

אבי רביצקי: הוא יוצא ועושה אותם לאחרים.

אבי רביצקי: הוא יוזם, הוא פעיל, הוא יוצא החוצה, הוא נלחם במחלות, הוא נלחם בסבל שהורס את כבוד האדם.

אבי רביצקי: במצבי סיכון של נוער, במצבי מצוקה של נוער.

אבי רביצקי: המתנדב בעיניי הוא מי שמנסה לעצב מחדש את המציאות להיות אקטיבי, לא להרים ידיים נוכח המצוקה.

אבי רביצקי: הדרישה הזאת לפעילות, לאקטיביות, ליציאה החוצה היא מלווה את המחשבה הדתית-היהודית החל מראשיתה.

אבי רביצקי: אתן דוגמה אופיינית, אני חושב הדוגמה התלמודית.

אבי רביצקי: התלמוד מספר על ויכוח קדמון בין הנציב השליט הרומאי בארץ ישראל טורנוס רופוס, זוהי דמות היסטורית אמיתית, התלמוד קורא לו טורנוס הרשע, לבין רבי עקיבא, החכם של התקופה.

אבי רביצקי: עכשיו אני מצטט: "שאלה שאל טורנוס רופוס הרשע את רבי עקיבא".

אבי רביצקי: .

אבי רביצקי: טורנוס כאן מייצג את המבקר של היהדות, או מבקר של הדת בכלל.

אבי רביצקי: הוא התוקף.

אבי רביצקי: הוא אומר, אם אלוקיכם אוהב אני עמו מפני מה אינו מפרנסם?

אבי רביצקי: איזה מן קדוש ברוך הוא שנותן שיהיה בעולם עניים.

אבי רביצקי: עונה לו רבי עקיבא תשובה שמבט ראשוני נראה מאוד מוזרה.

אבי רביצקי: אמר לו רבי עקיבא, כדי שנינצל אנו בהם מדינה של גיהנום.

אבי רביצקי: כדי לאפשר לנו פעילות מוסרית.

אבי רביצקי: אם לא היה אפשר לעזור, אם לא היה אפשר לצאת מגדרי, כל העולם היה מין תיאטרון בובות כזה שכולם צוחקים כמו בדוגמה שהתחלתי של ההוא שמדגדגים אותו.

אבי רביצקי: בעוד כשיש בעולם איזושהי בעיה חברתית, זה מזמין את הפעילות הדתית, את הפעילות המוסרית, את האקטיביות, את ההתנדבות, את היצירתיות.

אבי רביצקי: ממשיך להתווכח איתו נציב רומי, אם אתם רוצים המבקר של הדת.

אבי רביצקי: אדרבה, זה שאתם מתערבים ומנסים להציל ומנסים לעזור לעניים, זה מחייב אתכם לגיהנום.

אבי רביצקי: זה דווקא הדבר הנורא.

אבי רביצקי: אמשול לכם משל, למה הדבר דומה.

אבי רביצקי: למלך בשר ודם, לא מלך עליון, אלא מלך אנושי, שכעס על עבדו וחבשו בבית האסורים.

אבי רביצקי: ציווה שלא להאכילו ולא להשקותו.

אבי רביצקי: מה הנמשל?

אבי רביצקי: כמובן הקדוש ברוך הוא, עשה עניים רעבים.

אבי רביצקי: ולמרות זה הלך אדם אחד והאכילהו והישקהו את העבד.

אבי רביצקי: האם המלך לא כועס עליו?

אבי רביצקי: הוא מניח שהדת נוקטת עמדה פאסיבית.

אבי רביצקי: אל תתערב, אל תתנדב, אל תעשה.

אבי רביצקי: כך אומר הרומאי מבקר הדת.

אבי רביצקי: לכן כשהקדוש ברוך הוא רואה שאתה מתערב הוא כועס.

אבי רביצקי: הוא אומר כששמע שהמלך לא כועס עליו, הרי אתם קרויים עבדים.

אבי רביצקי: שנאמר, כי לי בני ישראל עבדים.

אבי רביצקי: זאת עמדה אחת.

אבי רביצקי: כלומר, מה בעצם המבקר של הדת היהודית מניח, של הדת בכלל.

אבי רביצקי: הוא אומר שהדת מחייבת פאטליזם.

אבי רביצקי: אדם לא אקטיבי, לא מעורב.

אבי רביצקי: האל ברא את העולם כפי שהוא, אני מציית, אני מקבל את הדין.

אבי רביצקי: העולם מבטא את רצונו של האל.

אבי רביצקי: אם העולם צריך תיקון, אז מי צריך לתקן?

אבי רביצקי: שהוא יתקן, לא אני.

אבי רביצקי: זה מזכיר לי ביקורות מודרניות של הדת.

אבי רביצקי: למשל, למה מיוחסת האמירה – הדת היא אופיום להמונים.

אבי רביצקי: מה פירוש אופיום להמונים.

אבי רביצקי: זה דבר משתק, מרדים.

אבי רביצקי: לפי טורנוס רופוס הרשע, העמדה של היהדות, או העמדה של דת בכלל היא עמדה שמרדימה אותך.

אבי רביצקי: אתה לא תתערב, לא תתנדב, לא תעשה.

אבי רביצקי: שהוא יעשה, בעיה שלו שיש אנשים סובלים.

אבי רביצקי: אם אתם רוצים אפילו עוד מבקר דת מודרני מאוד חריף, ניטשה.

אבי רביצקי: ניטשה אמר שהדת זה מוסר של עבדים.

אבי רביצקי: בדיוק כמו שאומר כאן טורנוס, אתם עבדים.

אבי רביצקי: אני עבד, לכן אני לא אתנדב, אני לא אצא מגדרי, אני לא יוזם.

אבי רביצקי: אני רק מציית, זה מה שעבד עושה.

אבי רביצקי: גם אני הוא עבד.

אבי רביצקי: עבד זכאי למה?

אבי רביצקי: רק למה שניתן לו מגבוה.

אבי רביצקי: עבד לא זכאי למשהו שלא אדונו נותן לו.

אבי רביצקי: עכשיו נראה מה יגיד רבי עקיבא בתגובה לזה כמייצג את העמדה שהתלמוד סבור שהיא העמדה הדתית היותר אמיתית.

אבי רביצקי: הוא בעצם חוזר על דבריו בשני שינויים קטנים.

אבי רביצקי: אמר לו רבי עקיבא, אמשול לך משל, משל נגדי.

אבי רביצקי: למה הדבר דומה?

אבי רביצקי: למלך בשר ודם שכעס על בנו במקום עבדו וחבשו במקום האסורים, וציווה שלא להאכילו ולא להשקותו.

אבי רביצקי: בדיוק כמו קודם, רק בן במקום עבד.

אבי רביצקי: והלך אדם אחר והאכילהו והישקהו בניגוד לצו של המלך לא להאכיל את בנו.

אבי רביצקי: כששמע המלך מה היה כתוב קודם, הוא כועס עליו.

אבי רביצקי: מה פה אומרים?

אבי רביצקי: לא דורון הוא משגר.

אבי רביצקי: אתה לא מניח שבעצם הוא יתן לו מתנה, אתה לא מניח שכאשר אבא אומר אל תתנו לבן שלי לאכול, הוא בעצם מאוד מאוד מצפה בסתר ליבו שמישהו כן ידאג לבן.

אבי רביצקי: אנחנו קרויים בנים לא עבדים.

אבי רביצקי: טורנוס אמר עבדים, רבי עקיבא אמר בנים, שנאמר בנים אתם להשם אלוקיכם.

אבי רביצקי: מה בעצם אומר רבי עקיבא, אתה חשבת שהעמדה היהודית או העמדה הדתית בכלל היא עמדה של פאסיביות.

אבי רביצקי: לא, היא עמדה של אקטיביות, של פעילות, של תיקון עולם.

אבי רביצקי: האל ברא את העולם, אבל הוא הזמין אותי לתיקון וליצירה.

אבי רביצקי: כלומר, הוא לא עבד, אלא הוא בן.

אבי רביצקי: הבן הוא בצלם אלוקים.

אבי רביצקי: אם הוא בצלם, אז הוא מוזמן לעזור לו, וגם אני בן.

אבי רביצקי: אם הוא בורא גדול ואני בנו, אז מה אני?

אבי רביצקי: אני בורא קטן, מיני בורא.

אבי רביצקי: אז גם אני צריך ליצור, גם אני צריך לפעול, גם אני צריך לעשות.

אבי רביצקי: אני חושב שזאת נקודה שמאוד מאוד חשוב להבין אותה, כי באמת לכאורה אפשר להבין את העמדה המסורתית לשני כיוונים.

אבי רביצקי: וכאן התלמוד מתעקש שאנחנו נבין את זה בהקשר של בנים של פעילות ושל אקטיביות.

אבי רביצקי: כיוון שאמרו לי לדבר עד חמש עשרה דקות, אני רגיל לדבר ביחידות של תשעים דקות, מזה אני מתפרנס.

אבי רביצקי: אני לא אעבור את הזמן, אקפוץ עכשיו לצד השני של הכותרת, לעניין של צדק חברתי.

אבי רביצקי: אני זוכר שאבי זכרו לברכה היה רגיל להגיד לי בהומור, שנדמה לו שכשהקב"ה חילק בעולם שכל, הוא עשה את זה בצורה הרבה יותר צודקת, מאשר כשהוא חילק כסף.

אבי רביצקי: כסף הוא כנראה חילק בצורה לא צודקת.

אבי רביצקי: כל מי שאני מכיר חושב שחסר לו.

אבי רביצקי: כמעט כל מי שאני מכיר.

אבי רביצקי: אולי שרי אריסון לא.

אבי רביצקי: לעומת זאת, שכל הוא כנראה חילק בצורה צודקת.

אבי רביצקי: כל מי שאני מכיר חושב שיש לו מספיק.

אבי רביצקי: כלומר, השאלה אם יש לי כסף, מחסור היא לא רק שאלה אובייקטיבית.

אבי רביצקי: מחסור היא שאלה סובייקטיבית איך אני מרגיש ביחס לסביבה.

אבי רביצקי: אני יכול להיות מושפל, למרות שאתם תגידו שלאבי יש מספיק.

אבי רביצקי: אבל אם בני הולך לבית ספר בבגדים יחסית נחותים מאשר של חברתו, ולהם יש מורה פרטי ולבן שלי אין, אז עדיין אולי מצבי טוב, אבל אני עדיין מושפע.

אבי רביצקי: שימו לב, כל אחד מהיושבים בחדר הזה מצבו האובייקטיבי בעולם יותר טוב משל נסיך מימי הביניים.

אבי רביצקי: הטיפול הרפואי שאנחנו מקבלים יותר טוב משל נסיך בימי הביניים.

אבי רביצקי: מיזוג האוויר שיש לנו בחדר בקיץ יותר טוב משלו.

אבי רביצקי: החימום שיש לנו בחורף יותר טוב משלו.

אבי רביצקי: למרות זאת אנחנו מרגישים עניים, והנסיך בימי הביניים חשב שהוא עשיר.

אבי רביצקי: לאמור, שאלת הצדק החברתי היא לא רק שאלה אובייקטיבית, היא גם שאלה סובייקטיבית איך אני מרגיש ביחס לחברה.

אבי רביצקי: לא אנקוב בשמות.

אבי רביצקי: כשבאים ואומרים לי, אם נשנה את השיטה, כולם יתרוממו.

אבי רביצקי: העניים יתרוממו ב-30%, העשירים יתרוממו ב-300%, כולם ירוויחו.

אבי רביצקי: העוגה תגדל – אני עדיין מתעקש במובן זה, אם יהיה פחות צדק, אני מוכן לשלם אפילו במחיר העוגה.

אבי רביצקי: למה?

אבי רביצקי: כי אולי גם העני ירוויח 30%.

אבי רביצקי: אבל חלק אחר יאמרו 300%, אז הפער גדל וחוסר הצדק גדל, ותחושת העיוות וההשפלה, שלא לדבר על כך שאני שולח את הילדים לשיעורים פרטיים ואתה לא, ואז הסטנדרט הופך להיות שיותר ויותר אנשים שולחים לשיעור פרטי, אז שלך נחות, ואני שולח להכנה לפסיכומטרי ואתה לא.

אבי רביצקי: ואני הולך לפרטי, אז רמת הרפואה הציבורית יורדת.

אבי רביצקי: אז למרות שעלית ב-30%, בסופו של דבר באופן אחר אתה ירדת גם באופן סובייקטיבי מבחינת הרגשתך כלפי החברה, וגם באופן אובייקטיבי.

אבי רביצקי: לפיכך אנחנו מדברים על צדק חברתי לא רק לגבי הגדלת העוגה לכולם, אלא יותר צדק ביחס בין אדם לחברו ובין אשה לחברתה ולחברה.

אבי רביצקי: ולסיום, יש גם עוני אובייקטיבי.

אבי רביצקי: לדוגמה האביון של התורה, או אדם שנזקק היום לרפואה יקרה, ואנחנו לא יכולים לתת לו.

אבי רביצקי: אני חבר בוועדת סל הבריאות, שאם לא איכפת לכם, השנה לא התכנסה כי אין תוספת.

אבי רביצקי: זו שנה ראשונה מזה שנים.

אבי רביצקי: פשוט אין תוספת, אז אין למה להתכנס.

אבי רביצקי: לכאורה יש בתורה סתירה בעניין הזה.

אבי רביצקי: מצד אחד התורה אומרת כי לא יהיה בך אביון.

אבי רביצקי: התורה מבטיחה לא יהיו עניים.

אבי רביצקי: המתנדבים, אין לכם עבודה.

אבי רביצקי: כי ברך יברך השם בארץ אשר השם אלוקיך נותן לך נחלה.

אבי רביצקי: אם כן לא יהיו בארץ ישראל עניים.

אבי רביצקי: מצד שני, היא אומרת במפורש, כי לא יחדל אביון מקרב הארץ.

אבי רביצקי: יחדל או לא יחדל?

אבי רביצקי: לא יהיה בך אביון, או לא יחדל אביון.

אבי רביצקי: אחד מגדולי חכמי התורה בסוף המאה ה-19 הנציב מוולוז'ין, נפתלי צבי יהודה ברלין, ראש הישיבה הגדולה במזרח אירופה פירש את זה כך.

אבי רביצקי: הוא אומר כאשר אתה תראה שלא חדל אביון, אז אתה יודע שיש הבטחה כי לא יהיה בך אביון.

אבי רביצקי: אז מה תדע?

אבי רביצקי: שמשהו לא בסדר.

אבי רביצקי: כי יש הבטחה שהוא לא יהיה אביון, ומצד שני לא יחדל אביון.

אבי רביצקי: מה הכוונה?

אבי רביצקי: ההבטחה הזאת אומרת שתדע שלא מילאת את תפקידך, ולכן פתוח תפתח את ידיך במחסורו.

אבי רביצקי: כלומר, לראות את העוני ואת הסבל ואת המצוקה ואת המחלה ואת הקיפוח, ואת העובדה שלאחד יש רופא פרטי ולשני אין, כמצב שיש להתגבר עליו.

אבי רביצקי: הנזקק, כמו אצל רבי עקיבא, מייצג לנו את הקריאה לפעילות, או אצלכם להתנדבות.

אבי רביצקי: עיוות חברתי, עיוות סוציאלי, הוא קיטרוג מתמיד עלינו שראוי שיהיה אחרת.

אבי רביצקי: בזכותכם, אני חושב, הקיטרוג הזה עלינו הולך ומתמעט.

שאול יהלום: תודה רבה לפרופסור אבי רביצקי.

שאול יהלום: אני חושב שאם יש משרד שהכי נהנה במרכאות מהמתנדבים, זה משרד הרווחה, משום שמשרד הרווחה הוא זה המופקד יותר מכל שאר המשרדים על החלשים בחברה.

שאול יהלום: בדרך כלל המתנדב הוא זה שפועל לטובת החלש.

שאול יהלום: אנחנו נתכבד בברכתו של שר הרווחה.

שאול יהלום: אני רק רוצה לומר, שידוע שההיסטוריה הציבורית של שר הרווחה שהתחיל כמחנך, התפקיד הציבורי הראשון שלו היה בתחום ההתנדבות.

שאול יהלום: כאשר שר הרווחה דאז שהיה נקרא שר הסעד זבולון המר נכנס לתפקידו, הוא אמר אני רואה שאני לא יכול להתגבר על כל מצוקות הסעד בלי מתנדבים.

שאול יהלום: אני פותח במשרד הסעד יחידה מיוחדת להתנדבות.

שאול יהלום: זבולון אורלב מונה אז כראש היחידה, כך שהוא קשור למתנדבים לא רק כצרכן, אלא גם כמי שעסק בעניין הזה מלכתחילה.

שאול יהלום: נתכבד בברכתו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מכובדי, יושב ראש הוועדה חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת איתן כבל, נשיאות נכבדה, ראשי ארגונים והעמותו של המתנדבים, ראשי המגזר השלישי, אחרונים חביבים המתנדבות והמתנדבים היקרים.

זבולון אורלב: בראשית דבריי אני רק רוצה לומר שמי שהמליץ לשר המר להוציא אותי מניהול מדרשיית "עמליה" ולהיות מנהל היחידה להתנדבות במשרד הסעד זה שאול יהלום.

זבולון אורלב: אגב, אז לא ידעתי על זה.

זבולון אורלב: זה נודע לי רק לאחרונה.

זבולון אורלב: תודה שאול.

זבולון אורלב: באתי בשמחה להשתתף בכינוס ההצדעה של הכנסת וגם של הממשלה לתנועת ההתנדבות בארץ.

זבולון אורלב: ביום זה אנחנו מעלים על נס את מפעל ההתנדבות ורוח ההתנדבות הפועמת בקירבם של רבבות רבבות, אולי מאות אלפים, של אזרחים בישראל.

זבולון אורלב: ביום זה אנחנו מוקירים את פועלם של המתנדבים שממשיכים באורח חייהם, במעשיהם, לקיים את מסורת העם היהודי וגם ערכים אוניברסליים חברתיים בדאגה לזולת, בדאגה לחברה, בדאגה לקהילה.

זבולון אורלב: בעיניי, לפועלם של המתנדבים יש משקל רב ומשמעות חשובה בעיצוב אופייה וחוסנה של החברה.

זבולון אורלב: איתן האזרחי אמר, כפי שגם נאמר על ידי היושב ראש, עולם חסד יבנה.

זבולון אורלב: מפרשים כי החסד הוא המשך קיומו של העולם כולו.

זבולון אורלב: חסד פירושו התנדבות, כאשר הייתי מנהל היחידה להתנדבות, התגלה לי שלהתנדבות אין מילת היפוך בעברית.

זבולון אורלב: כלומר, התנדבות זה לא במובן של רשות או חובה.

זבולון אורלב: אני רוצה או לא רוצה.

זבולון אורלב: אין מילת היפוך אופוזיט מושלם של התנדבות שפירושו, על פי המסורת שלנו, התנדבות היא מצווה, התנדבות היא חובה.

זבולון אורלב: ברור לחלוטין שבמדינה שצריכה לספק את כל השירותים תמיד תהיה במחסור.

זבולון אורלב: פרופסור רביצקי, זה לא רק כל אדם מתלונן שאין לו מספיק כסף, זה גם כל משרד ממשלתי וגם כל מדינה, וגם כל שר אוצר אומר שאין לו מספיק כסף.

זבולון אורלב: אני לא מדבר לגבי הדבר השני מה הם אומרים.

זבולון אורלב: על כל פנים, במיוחד במדינת ישראל שהיא מתמודדת עם חזית רווחה של אתגרים ומשברים, בוודאי המשאבים אינם מספיקים למלא אחר כל הצרכים.

זבולון אורלב: אנחנו עומדים מול קשיים, בעיות, עוני, הדרה חברתית, ילדים בסיכון, נוער בניתוק, נערה במצוקה, בדידות של זקנים, משפחות חד-הוריות, התמכרויות, סמים, אלכוהול.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לעשות לכם יום שחור.

זבולון אורלב: צרות על גבי צרות.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שהמדינה גם אם היא תחשוב שיש לה כסף כמו שיש לה שכל, גם אז היא לא תוכל למלא את כל הצרכים של כל האנשים בכל מקום ובכל זמן.

זבולון אורלב: זהו דבר בלתי אפשרי.

זבולון אורלב: לכן יש מקום נרחב לפעולתם המתנדבת של המתנדבים, של הארגונים ולפעולות חסד רבות.

זבולון אורלב: מדינה אף פעם לא תוכל לאהוב, מדינה אף פעם לא תוכל לחבק, מדינה אף פעם לא תוכל לומר מלה טובה.

זבולון אורלב: כל הדברים האלה יכולים וצריכים לעשות מתנדבים.

זבולון אורלב: ולדברים האלה לעתים קרובות יש משקל וערך יותר מן הסיוע הכספי ומן הסיוע החומרי ומן התמיכה המקצועית.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר שתפקידם של המתנדבים בימים אלה חשוב בעיניי כפליים.

זבולון אורלב: דווקא בתקופה זו בשנים האחרונות, של ההגמוניה הכלכלית הליברלית של שוק חופשי, של היצע וביקוש, ושל שחיקה באיזונים החברתיים, יש תפקיד חשוב מאוד למתנדבים להנחיל לחברה את האחריות החברתית, את הסולידריות החברתית, את הצדק החברתי.

זבולון אורלב: ומתוך כך שאני כשר רווחה רואה מקרוב את הפעולות הנפלאות של המתנדבים ושל הארגונים, אני אומר לעצמי פעמים רבות, ולוואי ולשלטון ולמערכת השלטונית במדינת ישראל היתה אותה מידת חסד, אותה מידת אחריות כפי שיש לעם, כפי שיש לארגונים, כפי שיש למתנדבים.

זבולון אורלב: יש למערכת השלטונית בישראל הרבה הרבה מה ללמוד מן העם.

זבולון אורלב: המתנדבים באים מכל חלקי העם, ללא הבדל של מעמד סוציו-אקונומי, ללא הבדלי גיל, ללא הבדלי אמונה, ללא הבדלי דת, ללא הבדלים של ותק בארץ, ללא הבדלים של מקום יישוב או חלקים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: ההתנדבות היא אחד מהדברים שמאחדים, מהווים מוקד קונסנסוס רחב מאוד בישראל.

זבולון אורלב: וכמובן פעולת כל מאות ארגוני החסד.

זבולון אורלב: רק עכשיו עברנו את חג הפסח וראינו את הארגונים מסייעים בהיקפים של קרוב ל-170 אלף חבילות של קימחא דפיסחא בהיקף של קרוב ל-20 מיליון שקלים שגוייסו על ידי הציבור וחולקו לאנשים נזקקים.

זבולון אורלב: לאחרונה גם מתקיים שבוע הילד והנוער בישראל שהקיף למעלה מ-40 אלף ילדים, ו-61 אתרים שהתנדבו, רובם הגדול כדי להעלות חיוך על שפתותיהם של ילדים במצוקה.

זבולון אורלב: לאחרונה יש תופעה מבורכת שיותר ויותר ארגונים עסקיים, יותר ויותר בעלי ממון, יותר ויותר פירמות וחברות כלכליות מאמצות ונכנסות לתוך תחום ההתנדבות, ומתגייסים גם הם מרצונם הטוב, בוודאי זהו מהלך שצריך לברך עליו.

זבולון אורלב: אני חושב שאנחנו נמצאים רק בראשית הדרך יחסית לעולם המפותח.

זבולון אורלב: צריך לנצל גם את הבמה הנכבדה הזאת לעודד מאוד את אותם גופים להתנדב, ועוד ימים אחדים יידע הציבור על פרוייקט "יניב" שעומד לגייס סדר גודל של קרוב למיליארד שקלים לטובת ילדים במצוקה.

זבולון אורלב: זהו סכום שיהיה מורכב מחציתו מתורמים בארץ ובחוץ לארץ, ומחציתו מתקציב המדינה במשך חמש שנים.

זבולון אורלב: ברור שאיננו מדברים רק על סיוע חשוב לילד הבודד כדי להציל אותו, אלא על מהלך בסדר גודל לאומי, שיכול לחלץ אנשים ממצוקה.

זבולון אורלב: אסיים ואומר שהממשלה, לא אומר התחמקה, אבל בפועל לא נכנסה עד היום לעובי הקורה כדי להגדיר, אדוני היושב ראש, את מערכת היחסים שלה מול ארגוני המתנדבים ומול המגזר השלישי.

זבולון אורלב: אין אמנה ואין הסדר מפורט שאומר מה הממשלה אחראית, מה ארגוני המתנדבים אחראים, איפה נקודות שיתוף הפעולה, איפה עוזרים אחד לשני.

זבולון אורלב: אנחנו קיבלנו על עצמנו להיות משרד מדגים במערכת היחסים עם המגזר השלישי וארגוני המתנדבים.

זבולון אורלב: בימים אלה אנחנו משלימים את אותה אמנה של המשרד יחד עם הרשויות המקומיות מול המגזר השלישי, כדי לתת תנופה גדולה מאוד.

זבולון אורלב: אני חושב שככל שתגדל ותתרחב פעולת ההתנדבות במדינת ישראל, כך תהיה לנו מדינת ישראל יותר טובה, יותר יפה ושנזכה לחיות בה חיים איכותיים יותר.

שאול יהלום: תודה רבה לשר הרווחה לא רק על הפעולות שעד היום, אלא גם על התכנית המאלפת שהוא הציג לפנינו.

שאול יהלום: נקווה באמת שעד כמה שנוכל, וכל הארגונים האלה שנמצאים איתנו כאן, ואלה שעדיין לא נמצאים איתנו כאן, ניקח חלק בפעילויות האלה כדי להוסיף התנדבות ולהאדירה.

שאול יהלום: אנחנו פותחים עכשיו את הדיון, יהיו לדיון ארבעה פותחים, ואחר כך נשמח לשמוע גם כמה דוברים מהקהל שיציעו לנו הצעות או רעיונות או דברים לעשותם.

שאול יהלום: לאחר הדיון שיהיה קצר כמובן, אנחנו נסיים.

שאול יהלום: יש לנו להקה שתסיים, והצעת החלטה שהיא בעיקרה עידוד להתנדבות וקריאה לממשלה להוסיף כוח וחוזק למועצה להתנדבות ולשאר ארגוני ההתנדבות.

שאול יהלום: ארבעת הפותחים, שניים מהם הם פעילים במועצה הלאומית להתנדבות, הראשונה פרופסור ציפורה מגן, המרכז הישראלי להתנדבות נוער.

שאול יהלום: בבקשה.

ציפורה מגן: שלום לכם, אני ארצה להצדיע בדבריי לבני נוער מתנדבים, בנוסף להצדעה לכל היושבים כאן שעושים את מלאכתם בצורה מעוררת כבוד והתפעלות.

ציפורה מגן: מרטין בובר טען, ואני מצטטת "הנוער הוא הסיכוי הנצחי לאושר של האנושות, סיכוי המזדמן וחוזר, וחוזר מחדש וזו האנושות מאבדת אותו וחוזרת ומאבדת".

ציפורה מגן: נשאלת השאלה כיצד אנו כחברה שכל כך מעוניינת בחיזוק הנוער, בחינוכו, בהעצמה של כל בני הנוער, כיצד קורה שגם אנחנו חוזרים ומאבדים אותו.

ציפורה מגן: חוזרים ומאבדים את הסיכוי להביאו לכלל של פעילות ברמות הגבוהות יותר של יכולתו האנושית.

ציפורה מגן: כיצד קורה שדעתנו איננה נוחה ממה שקורה בחלקים גדולים בקרב בני הנוער.

ציפורה מגן: יכול להיות שזה נובע מן העובדה שאנחנו חשופים בעיקר לתיאורים שליליים על מעשיהם של בני נוער.

ציפורה מגן: אנחנו קוראים, צופים ושומעים על מעשי אלימות.

ציפורה מגן: אנחנו שומעים ומתריעים בפנינו על נוער שמתמכר לסמים.

ציפורה מגן: על נוער שאיננו מתחשב, שמגלה נטיות אגוצנטריות, אנוכיות, נהנתניות, ושאיננו מגלה איכפתיות לצרכים ולטובתם של האחרים.

ציפורה מגן: מעט מאוד אנחנו יודעים על הגילויים היפים החיוביים בקרב בני הנוער.

ציפורה מגן: מעט מדי אנחנו שומעים על אלפי בני נוער שמעורבים בפעילות למען החברה, למען אחרים.

ציפורה מגן: על מאות בני נוער שעוזרים לניצולי שואה ומנסים להמתיק את חייהם לשמח אותם, להביא אור במשכנותיו.

ציפורה מגן: מעט מדי אנחנו יודעים על נוער שפועל באתגרים למען נוער נכה.

ציפורה מגן: על בית הגלגלים, מעט שמענו על בני נוער שמעורבים בעזרה והעצמה של חבריהם שמאושפזים בבתי חולים לחולי נפש.

ציפורה מגן: בני נוער שבאים לשם מדי שבוע, מחזקים אותם, מעצימים אותם וגורמים להם לרצות להיות תורמים בחברה שאליה הם יחזרו כדי להשתלב בה.

ציפורה מגן: ניסינו אנחנו אנשי מחקר לבחון ולראות מה מבחין את אותם בני הנוער שמעורבים בפעילויות כאלה.

ציפורה מגן: מה מבחין אותם מן האחרים?

ציפורה מגן: מה מאפיין אותם.

ציפורה מגן: וגילינו דברים רבים מאוד כאשר בדקנו קבוצות אוכלוסייה שונות.

ציפורה מגן: בדקנו בני נוער ערבים בכפר ובעיר בישראל, בדקנו בשכבות שונות, שכבות סוציו-אקונומיות שונות, בני נוער יהודים בארץ ובעולם, וגילינו דבר משותף שמאפיין את בני הנוער התורמים כולם, והוא השמחה והאושר שהם מסוגלים לחוות בחייהם.

ציפורה מגן: המשמעות שהם מוצאים בחייהם והשמחה באלה שסובבים אותם.

ציפורה מגן: במחקרים שלנו שנמשכו לאורך של כ-15 שנים, נמצאנו שבני נוער שמעורבים בעשייה למען אחרים, הם גם אלה שטוב להם יותר עם עצמם, שהעולם נראה בעיניהם טוב יותר, ושהם מוכנים לחפש דרכים כדי לשפר ולהיטיב את התנאים שבהם חיים אנשים אחרים.

ציפורה מגן: בני הנוער התורמים המעורבים אינם רבים כפי שהיינו מצפים.

ציפורה מגן: על פי אומדנים שונים, נוהגים להעריך בכ-10% מקרב בני הנוער.

ציפורה מגן: ושוב, כאשר בדקנו במחקרים אחרים מה מניע בני נוער לעשות ולרצות לעשות למען אחרים, מצאנו כי טובתו של האחר חשובה להם.

ציפורה מגן: הרצון לשנות, לשפר ולהעניק לאחרים הוא הדבר שמניע בני נוער.

ציפורה מגן: ועכשיו שומה עלינו למצוא דרכים להאדיר ולהעצים את תופעת ההתנדבות בקרב בני הנוער.

ציפורה מגן: לחזק את הארגונים שקולטים אותם ולהכשיר את אותם מבוגרים שילוו את בני הנוער בעשייה החיובית למען החברה, ולמען חיזוק אישיותם שלהם.

ציפורה מגן: תודה רבה.

שאול יהלום: עורך דין יורם שגיא-זקס, הוא יושב ראש התנועה למלחמה בעוני.

שאול יהלום: הוא ויחד עם עורך דין דובי ארבל, זכו באות הנשיא למתנדב לשנת 2002 תשס"ב.

שאול יהלום: בבקשה, עורך דין יורם שגיא.

יורם שגיא: צהריים טובים.

יורם שגיא: אני מודה לכנסת, לחברי הכנסת, ליושב ראש, לשר ולכל החברים שטרחו והגיעו לכאן, ונתנו במה ראויה, למיטב זכרוני לראשונה, והעלו את נושא ההתנדבות על סדר היום.

יורם שגיא: אני רואה באולם הזה הרבה אנשים שאני יודע ואני מכיר, שמאחורי כל אחד מהם עומד מפעל חיים של התנדבות, מפעל חיים של עשייה.

יורם שגיא: בעיניי זה הראי היפה שלנו כחברה.

יורם שגיא: טוב הלב יכול להתחלק, כפי שפרופ' רביצקי ציין קודם, למספר חלקים.

יורם שגיא: החלק הראשון – טוב לב של אדם שלא מזיק.

יורם שגיא: מה שמלמדים בשנה הראשונה בבית הספר לרפואה, אל תזיק.

יורם שגיא: המעלה השנייה, מעלה של אדם שעוזר לאחרים.

יורם שגיא: לא זו בלבד שהוא לא מזיק, אלא עוזר לאחרים.

יורם שגיא: זו המעלה שרוב המתנדבים נמצאים בה.

יורם שגיא: המעלה השלישית, והיא מעלה שמתוך הקהל שאני רואה פה, הרבה אנשים שותפים לה, זאת המעלה שלא זו בלבד שאני לא מזיק, לא זו בלבד שאני עוזר לאחרים, אלא שאני גורם לאחרים לעזור לאחרים, ואז אני מגדיל את המעגלים של טוב הלב, וזאת בעיניי המעלה הגדולה ביותר של טוב הלב.

יורם שגיא: ההתנדבות היא דרך חיים.

יורם שגיא: את הדבר הזה אנחנו מנסים להנחיל ולהעביר.

יורם שגיא: הערך המוסף של ההתנדבות הוא בערבות ההדדית, אנחנו יוצקים לתוך החברה את המשמעות האמיתית של הערבות ההדדית.

יורם שגיא: אני עוד מעט אגיע לחלק של הממשלה, של הכנסת בנושא הזה.

יורם שגיא: אבל החלק שלנו כאזרחים, כאנשים שאיכפת להם במדינה, זה ליצוק את התוכן של הערבות ההדדית, לפרוט אותו לעשייה ממשית.

יורם שגיא: זה בעיני אולי אחד הערכים הכי חשובים של ההתנדבות.

יורם שגיא: הערך הנוסף שההתנדבות והמתנדבים מביאים איתנו, זה ערך מוסף של רוח.

יורם שגיא: זה ההבדל בין ההתנדבות לבין עשייה מסוג אחר, כי המתנדבים מביאים איתם רוח חדשה, רוח רעננה, רוח של שינוי, רוח של עשייה, רוח שלא נתקלת בחומות של ביורקרטיות, אלא עוברת דרכה.

יורם שגיא: זה בעיניי דבר מאוד גדול.

יורם שגיא: ביחד עם זה משתלב הנושא של המצפון.

יורם שגיא: הקול של המצפון והקול של המוסר.

יורם שגיא: למשל השר אורלב יודע ונלחם קשות על כל מיני קיצוצים ועל כל מיני דברים אחרים שקשורים לרווחה.

יורם שגיא: ארגוני המתנדבים עומדים בחזית אחת איתו לא פעם, על מנת שלא לפגוע באותם אנשים חלשים בתוך החברה, בקשישים, בנכים, באותם אנשים שצריכים לתת להם עזרה.

יורם שגיא: צריכים לסייע כמה שאפשר.

יורם שגיא: כאשר עושים דבר כזה, גם הקול של המתנדבים הוא קול מצפוני וערכי, כי אלו אנשים שבאים מנקודה שאין להם אינטרס.

יורם שגיא: ערך נוסף של ארגוני המתנדבים יכול להיות ערך נוסף של ארגונים שהם מקצועיים.

יורם שגיא: כמו למשל ארגון עורכי הדין , כמו הארגון שאני עומד בראשו, או ארגונים אחרים דוגמתו.

יורם שגיא: כמו למשל זק"א, ארגון מקצועי שנותן סיוע נוסף.

יורם שגיא: גם משי זהב נמצא פה.

יורם שגיא: לגבי החלק של המדינה, מצד הרוח, בעיניי הוא בחומר, בשינוי סדר העדיפויות, בהקצבת תקציבים לאותן שכבות שצריכות את התקציבים האלה מצד אחד, ומצד שני לארגוני המתנדבים.

יורם שגיא: כמו למשל המועצה הלאומית להתנדבות.

יורם שגיא: כמו למשל תמיכה בארגונים שמשלימים את מה שהמדינה נותנת.

יורם שגיא: כמו יד שרה, כמו ארגונים אחרים, איל"ן, אקי"ם.

יורם שגיא: אני יכול לחשוב על הרבה ארגונים אחרים.

יורם שגיא: בסופו של דבר בעיניי זו האחריות של ארגוני המתנדבים, כל אחד שיעשה בצד שלו.

יורם שגיא: המתנדבים שיעשו בצד שלהם, שייתנו את התרומה שלהם, שיתנו את הערך המוסף שלהם את הרוח והעשייה איפה שהם רק יכולים לתת, והמדינה שתפשיל שרוולים, שתתן גב לארגוני המתנדבים האלה, ביחד, בתוך העשייה הזאת, בתוך שיתוף הפעולה הזה, מתוך זה בעיניי יכול לצמוח משהו מאוד יפה, מאוד טהור, מאוד נקי, שיכול לקיים את הערבות ההדדית ואת הערך המוסף של החברה הישראלית.

יורם שגיא: תודה רבה.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: הרב חנניה צ'ולק עומד בראש ארגון "עזר מציון" שעוסק גם בעזרה לחולים, גם לילדים נפגעי סרטן, גם להוריהם ולמשפחותיהם, וגם לילדים מוגבלים, ולמשפחות של קשישים ועניים, ומה לא.

שאול יהלום: בבקשה, הרב צ'ולק.

חנניה צ'ולק: שלום לכולם, אנחנו נמצאים בתקופה לא קלה לעם ישראל מכל הבחינות.

חנניה צ'ולק: אנחנו נתקלים בהרבה מקרי חולי, הרבה יותר נזקקים בתקופות האחרונות.

חנניה צ'ולק: אנחנו שואלים את עצמנו מה תפקידנו בתקופה זו.

חנניה צ'ולק: יש הרבה מתנדבים בעם.

חנניה צ'ולק: חסרים עוד הרבה.

חנניה צ'ולק: אנחנו בעצם מסתכלים על עצמנו כשליחי ציבור של אותם מוגבלים, אותם ילדים חולים, אותם אנשים שכל כך סובלים, שאנחנו מנסים להיות שליחי ציבור שלהם ולהביע את משאלותם בפני אלה שעוזרים לנו לעזור.

חנניה צ'ולק: אנחנו לא בטוחים תמיד שאנחנו שליחי הציבור הנכונים.

חנניה צ'ולק: אם אותה זעקה של משפחה שיש לה ילד חולה סרטן, אני בטוח שאם הם היו עומדים כאן לפנינו היינו הרבה יותר כאובים, הרבה יותר מבינים את ליבם , היינו אולי יותר משתדלים לעזור להם.

חנניה צ'ולק: אין ספק שקודם כל אנחנו חייבים הכרת תודה על העזרה שעד היום עוזרים לנו לעזור להם.

חנניה צ'ולק: הן מצד משרדי הממשלה, הן מצד התורמים הרבים, והן מצד המתנדבים הרבים.

חנניה צ'ולק: אבל אני חושב שאנחנו צריכים יותר ויותר להקשיב ולראות, איך כתוב אצל משה רבנו, שם את ליבו ועיניו על ישראל.

חנניה צ'ולק: לראות כמה אנשים סובלים היום, איך בתי החולים מלאים ילדים חולים, וכמה חולים במחלות שונות ומשונות, ואיזה טרגדיות הולכות יום יום, אני לא צריך לספר לכם, כולם יודעים בדיוק כמוני.

חנניה צ'ולק: אנחנו קצת קרובים אליהם, יותר שומעים את הכאב הנורא והשבר הנורא שהמשפחות האלה עוברות.

חנניה צ'ולק: ומצד שני, מסתכלים על האחדות היפה שיש בעם שלנו, איך שכולם מתנדבים יפה.

חנניה צ'ולק: למשל, ההתרמה הגדולה שהיתה עבור מח עצם לפני חודש.

חנניה צ'ולק: ראינו 25 אלף איש באים ביום אחד כדי לתרום דם ולהציל חיי חולי סרטן.

חנניה צ'ולק: איזה יופי יש בעם שלנו, הכניסו מודעות שיש הרבה סבל.

חנניה צ'ולק: חסרה בציבור המודעות כמה סבל יש, וכמה אפשר לעזור היום.

חנניה צ'ולק: אם כל אחד היה מתנדב פעם בחודש, כמה היינו יכולים לעזור לעם.

חנניה צ'ולק: כל אחד יכול לעזור, זה לא משנה אם הוא מתנדב עם רכב, או שהוא תורם דם, או שמכין את האוכל.

חנניה צ'ולק: אם אנחנו זוכים לחלק היום, ודאי יש עוד הרבה ארגונים נוספים, 44 אלף מנות אוכל בחודש, פירוש הדבר שהעם מתנדב.

חנניה צ'ולק: כואב הלב לראות את אותם ילדים שהאמא שלהם חולה, שאין לנו מספיק אוכל לתת להם.

חנניה צ'ולק: אם היתה יותר מודעות בציבור, היינו נותנים יותר דברים.

חנניה צ'ולק: התפקיד שלנו הוא למעשה ליידע את הסבל שיש היום, ומצד שני כמה אפשר לעזור היום.

חנניה צ'ולק: אני חושב שכאן הבמה להודות לכל ארגוני המתנדבים, והמתנדבים בעם, אבל מכאן לצאת בזעקה מעומק הלב לחברי כנסת, לממשלה, עזרו לנו יותר לעזור לעם ישראל.

חנניה צ'ולק: הכאב שלהם הוא כל כך גדול, והכאב שלנו הוא לא פחות כאשר אנחנו רואים אותם סובלים ולא יכולים מספיק לעזור להם.

חנניה צ'ולק: תודה.

שאול יהלום: חבר הכנסת איתן כבל פעיל מאוד בנושא ההתנדבות ועומד בראש שדולה למען נושא ההתנדבות.

שאול יהלום: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת שאול יהלום, השר זבולון אורלב ידידי - שר הרווחה, חבריי לנשיאות, ראשי ארגונים, מתנדבים.

איתן כבל: הנתינה, כך לפחות אני מרגיש, היא חלק מהמהות היהודית.

איתן כבל: אני זוכר עוד כנער צעיר בישיבה התיכונית שבה למדתי, בה חיפשנו כל דרך לתת מעצמנו לסביבה ושלא על מנת לקבל פרס, הפרס היחיד שחשנו והרגשנו, זה מה אנחנו מקבלים בזה שאנחנו נותנים לאחר.

איתן כבל: אני מברך אתכם על כל הפעילות שלכם, המון עוצמה, המון כוח, המון אנרגיות יש בלתת.

איתן כבל: אתה נותן מעצמך, כי בסופו של עניין אתה חי , אתה חלק ממשפחה, יש לך את העניינים שלך, ואתה צריך לתת מעצמך בנוסף לכך אנרגיות לאחרים שמצבם ברוב המקרים הוא קשה, אפילו קשה מאוד.

איתן כבל: פניתי ליושב ראש הוועדה חבר הכנסת שאול יהלום, וביקשתי שיחד איתי נעמוד בראש שדולה כאן בכנסת להיות לכם לפה עד כמה שאפשר.

איתן כבל: אבל אני רוצה שתדעו שהנושא המרכזי גם מהדברים שאמרו כאן חבריי הוא הגבול הדק מהי חובתה של הממשלה, ומה תפקידם של המתנדבים.

איתן כבל: ואני אומר את זה בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, כי לממשלה מאוד נוח להפיל את התיק, אם אני אקרא לזה במרכאות כפולות, על המתנדבים.

איתן כבל: חייבת להיות אותה אמנה, אדוני השר, שתגדיר, כי אני חושב ברגע שתהיה אמנה ותהיה הגדרה של תחומי פעולה, אפשר יהיה לנצל במובן החיובי של המלה את הפוטנציאל הקיים.

איתן כבל: כי בסופו של עניין, יש גם לפעמים חוסר נחת, אם אני אשתף אתכם.

איתן כבל: יוצא לי להיות מוצף בטלפונים בזמן האחרון לקבלת תרומות.

איתן כבל: אתה לא יודע מי נגד מי, אתה לא יודע מי תורם באמת, מי גוף שכן צריך לתרום לו, מי גוף שלא צריך לתרום לו.

איתן כבל: אני עומד נבוך כחבר כנסת, יש סיטואציות לא נעימות, וזה חלק מאותם דברים שאנחנו צריכים להבהיר אותם.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך פרופסור רביצקי, שהסבל והעוני הקיים בחברה הוא הרבה מעבר למה שהתכוון רבי עקיבא בתשובתו, יש את זה בחברה הישראלית.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני חוזר ואומר, למרות שיש כאלה גם מחבריי בכנסת שלא אוהבים שאני אומר את זה, יש לנו נוער פשוט מדהים.

איתן כבל: יש לנו חברה יוצאת מן הכלל.

איתן כבל: נקודת החיכוך אולי המרשימה והחזקה ביותר היא במה שכולנו שותפים בו זה הצבא.

איתן כבל: אני כחייל במילואים רואה את זה, את הדור שמגיע היום למילואים, הם פשוט חבר'ה מדהימים.

איתן כבל: הם טובים מאיתנו, ואני לא מתבייש לומר את זה.

איתן כבל: אני גאה בכך שהחבורה היום בבוא הזמן תהיה השדרה המרכזית של החברה הישראלית הם טובים מאיתנו.

איתן כבל: אסיים ואומר לכם שוב תודה.

איתן כבל: אני מאמין ומקווה שחבר הכנסת יהלום ואנוכי נעשה את כל אשר לאל ידינו כדי להרים את עניין ההתנדבות בצורה נכונה וטובה יותר למען כולנו, למען עם ישראל.

איתן כבל: תודה.

שאול יהלום: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

שאול יהלום: אני מודה לכל חברי הנשיאות, הם מוזמנים לתפוס מקום בשורה הראשונה.

שאול יהלום: תודה רבה לכבוד השר, לעורך דין שגיא זקס, פרופסור ציפורה מון, איתן כבל, ד"ר מייק נפתלי.

שאול יהלום: אם ישנם כמה אנשים שמעוניינים לומר כמה דברים מתוך עשייתם, ושהיו מעוניינים שנשמע, אני מציע שנפתח את העניין לכמה דברים קצרים.

שאול יהלום: בבקשה, כל אחד יציג את עצמו.

שאול יהלום: יש מיקרופון, נשמח לשמוע את הדברים.

שאול יהלום: כל מה שאני מבקש, שיהיו דברים קצרים.

שאול יהלום: ובמידה ולא יחרגו ממסגרת הזמן, נוכל לשמוע כמה דוברים.

ארלט אדלר: אני ותיקה בתחום ההתנדבות מחיפה, גם במועצה להתנדבות הארצית.

ארלט אדלר: הזמנת אותנו אדוני היושב ראש, לתת רעיונות של דברים חדשים.

ארלט אדלר: הקימונו פרוייקט חדש בחיפה שנקרא גמלאים למען גמלאים.

ארלט אדלר: שדולה של הגמלאים בחיפה כדי לנצל את הכוחות של גמלאים צעירים, במרכאות, החדשים, למען הגימלאים הוותיקים הקשישים.

ארלט אדלר: זה דבר שאפשר לעשות, יש כוחות, אפשר לנצל אותם.

ארלט אדלר: יש רצון טוב, אבל אנחנו צריכים שיהיה לנו גב.

ארלט אדלר: והגב - צריך לדעת מיהו.

יוכי יהל: יושבת ראש ארגון הגנת הדייר וחברת תנועת שין.

יוכי יהל: מה שאני רוצה לומר הוא קצת פרובוקציה.

יוכי יהל: זה לא אומר שאני הולכת להפסיק לעסוק באותה התנדבות שאני עוסקת בה.

יוכי יהל: אני רוצה לחזק את דבריו של איתן כבל, כי אני תוהה לא פעם אולי כל ההצדעה הזאת לארגונים המתנדבים היא מכיוון שאנחנו בעצם מורידים את האחריות שהייתה צריכה להיות מוטלת על הממשלה ועל יחידותיה.

יוכי יהל: אני תוהה מה היה קורה אם כל ארגוני המתנדבים, ויש מאות כאלה, היו יום אחד אומרים עד כאן.

יוכי יהל: ועכשיו שהממשלה והכנסת יראו מה יקרה אם לא היו קיימים ארגוני מתנדבים, ואחרי זה נסייע להם.

יוכי יהל: יש הורדת אחריות שהולכת וגוברת לדעתי, יחד עם אותו הליך של מדינה שחדלה להיות מדינת רווחה.

יוכי יהל: אנא חשבו על זה.

רות גלעדי: אני יושבת ראש של עמותת ל"א – לחימה באלימות נגד נשים.

רות גלעדי: מפעילה שלושה מקלטים לנשים מוכות ולילדיהן.

רות גלעדי: הרצליה, חדרה וראשון לציון.

רות גלעדי: לא נאום באתי לתת, רק הבהרה.

רות גלעדי: לא שמעתי מאף אחד מהנואמים פה על נושא ההתנדבות, על הפן המאוד חשוב ושלא הוזכר על האלימות.

רות גלעדי: דיברנו על חולים, על זקנים, אף אחד לא דיבר על אלימות, אלימות בחברה, ובפרט אלימות נגד נשים וילדים.

רות גלעדי: אני מבקשת רק להבהיר שהנושא של נשים לא הוזכר באף אחד מדברי הנואמים.

רות גלעדי: תודה.

שאול יהלום: תודה לך שהוספת את הלבנה הזאת לנדבכים שאנחנו בונים.

יעל דרורי: כולנו שואפים לחברה שהתנדבות תהיה חלק מאורח החיים שלה.

יעל דרורי: אני רואה כאן בקרב הקהל ציבור של מבוגרים ונוער שכל אחד תורם כפי יכולתו.

יעל דרורי: אני חושבת ששכחנו עוד אוכלוסייה אחת, התנדבות צריכים להתחיל מגיל הגן.

יעל דרורי: התנדבות אפשר לממש וליישם לפחות בבית הספר היסודי.

יעל דרורי: אני מציעה להרחיב את מעגל המתנדבים, להוריד את גיל ההתנדבות ולראות אותם כמתנדבים וגם כמקבלי התנדבות.

עופרה בלבן: אני יושבת ראש לעמותת חן לפריון וחיים.

עופרה בלבן: בקשר למה שאמרה הגברת, הבן שלי בן תשע וחצי, הוא החליט שהוא מקים עמותה לילדים, כי זה לא הוגן שרק מצלצלים לאמא.

עופרה בלבן: אני חושבת שהכנסת צריכה לחוקק חוק שתהיה עמותה אחת לכל עניין ומטרה.

עופרה בלבן: אין סיבה לבזבוז כל כך גדול של משאבים שיש פה.

עופרה בלבן: יש 37 אלף ארגונים.

עופרה בלבן: אתם ספרתם כמה אגודות למלחמה בסרטן יש?

עופרה בלבן: ספרתם כמה עמותות מתעסקות בכל מיני דברים ויש כפילויות ובזבוז?

עופרה בלבן: למדתי תואר שני במינהל ציבורי, רבותי, אין ארגון שמת.

עופרה בלבן: כל ארגון יעשה הכל כדי לחיות.

עופרה בלבן: הבזבוז הזה לוקח את המשאבים מהמטרה.

עופרה בלבן: כל שקל שאנחנו מתאמצים להעביר למטרה – 70 אגורות הולך לארגון.

עופרה בלבן: זה הצד שבעיניי לא הוזכר.

עופרה בלבן: אני מאוד אשמח אם אתה כיושב ראש הוועדה תיקח את היוזמה לרשם החברות, להורות אולי בתקנה לא לאשר הקמה של עמותה חדשה אם יש כבר עמותה כזאת שפועלת בשטח.

עופרה בלבן: אני נותנת דוגמה אישית.

עופרה בלבן: עמותת חן מתעסקת עם פוריות.

עופרה בלבן: יש רק אחת כזאת בארץ.

גאולה יופה: אני יושבת ראש ועדת הביקורת במועצה הלאומית להתנדבות.

גאולה יופה: אני מתנדבת למרות גילי הצעיר מזה 40 שנה.

גאולה יופה: התנדבתי בארגונים שונים.

גאולה יופה: אני מבקשת לא לפספס את המטרה האולי נלווית שלשמה התכנסנו כאן, ולשים היום בראש מעיינינו את המשך קיום המועצה הלאומית להתנדבות משום שהיא עומדת על סף פירוק.

גאולה יופה: ואם יהיה פירוק של המועצה הלאומית להתנדבות, כל ארגוני המתנדבים יהיו כעשב בשדה.

גאולה יופה: חייב להיות גוף מארגן.

גאולה יופה: ואם אנחנו מדברים על איגום עמותות זהות שמטפלות באותם הדברים, הכל צריך לנבוע ולהתארגן ולהתאגד במקום מסודר.

גאולה יופה: אם אנחנו מדברים על אמנה, חשוב מאוד לארגוני המתנדבים שיהיה להם ארגון גג שימשיך להוביל אותם, ויכול להיות שהוא יעבוד בשיתוף פעולה עם אותה אמנה שאתם תכוננו.

גאולה יופה: אבל העניין התקציבי הקיומי של המועצה הלאומית להתנדבות, הוא הדבר החשוב ביותר בעינינו כארגונים שהגוף המרכזי יעשה היום.

גאולה יופה: ימשיך לתקצב את המועצה לצרכיה, לקיומה, בתקציב שיקבע, אבל שימשיך להיות קיים.

גאולה יופה: אלמלא מי שהגה את הרעיון הזה, היום גם כולנו לא היינו כאן ביחד.

לילך להט: אני מתנדבת ב-12 מקומות התנדבות.

לילך להט: רציתי להגיב בקשר לנושא של האלימות.

לילך להט: בסוף השנה הזאת אני מתכוונת להוציא ספר שכל הרווחים של הספר הזה ייתרמו למען אגודות למען אלימות.

לילך להט: את הכסף הזה אני מוציאה במימון עצמי שחסכתי.

לילך להט: אני ארחיב את ההתנדבות שלי בעוד כמה תחומים.

דניאלה ספיר: אני פעילה לפחות בשתי עמותות.

דניאלה ספיר: השנייה היא האגודה למען יצירה תרגום ותרבות של העדה האתיופית.

דניאלה ספיר: באותה הזדמנות אני שואלת מדוע אין שום נציג מהעדה האתיופית פה?

דניאלה ספיר: מדוע לא הוזמנו.

דניאלה ספיר: כיצד ייתכן?

דניאלה ספיר: שנית, האגודה השנייה היא לב לעם למען עגונות ומעוכבות גט.

דניאלה ספיר: יש הרבה מה לומר, התלבטתי אם להגיע או לא, מכיוון שאני רגילה להרבה דיבורים.

דניאלה ספיר: אני מודה להצדעה, בכנות מודה, אבל אני חושבת שהממשלה צריכה לעשות קצת יותר מהצדעה.

דניאלה ספיר: מוסדות המדינה פשוט מתעללים בארגונים ההתנדבותיים לפי הנסיון שלי.

דניאלה ספיר: הארגונים ההתנדבותיים בחרו בהיבט שהממשלה למעשה היתה צריכה לטפל בו, בהיבטים שהיתה צריכה לטפל בהם אבל היא אינה עושה, לכן היא צריכה לתמוך בהם ולתת להם אפשרויות.

דניאלה ספיר: אבל באמצעות הביורוקרטיה הנוראית היא מכניעה אותם, הורסת אותם, אומרת להם להרים ידיים.

דניאלה ספיר: למשל, שתי העמותות שאני מייצגת היום, עד היום 11 במאי, לא קיבלו אגורה אחת משום גורם.

דניאלה ספיר: עד היום.

דניאלה ספיר: אנחנו לא יודעים מה יהיה בהמשך.

דניאלה ספיר: אני כשלעצמי הוצאתי את כל החסכונות שלי.

דניאלה ספיר: מה יהיה הלאה אינני יודעת.

דניאלה ספיר: צריך בכל זאת עזרה אמיתית.

דניאלה ספיר: תודה.

ראובן הבל: יושב ראש עמותת מילבי, מרכז לאביזרי בית יד שנייה.

ראובן הבל: רציתי לומר שתי הערות בקיצור.

ראובן הבל: אחת כבר דיברו לא אדבר עליה, רק אומר את הנושא שלה.

ראובן הבל: את החינוך להתנדבות מאוד רצוי כבר להכניס בבתי הספר כתכנית לימודים בעממיים ובתיכוניים.

ראובן הבל: דבר שני שרציתי לומר, המתנדבים גם כן נשכרים, מפני שהדבר גורם לנו סיפוק גדול.

ראובן הבל: אנחנו לא עושים טובות רק לאחרים, אנחנו באמת עושים טובות גם לעצמנו.

ראובן הבל: אני נמצא כעת בתקופת הגיל הזה.

ראובן הבל: מאגר רציני מאוד של מתנדבים קיים בפועל בין כל אלה שפורשים מעבודתם הסדירה והם נמצאים במצב חופשי ואפשר לגייס אותם לכל סוגי פעילויות התנדבותיות, כדי שהם גם ימלאו תוכן נוסף לחיים הפנויים שנשארו להם.

ראובן הבל: אלה אנשים מכל שכבות הציבור, כולל פועלים, כולל פרופסורים, כולל פקידים, מכל שכבות הציבור.

ראובן הבל: אני חושב שהמועצה צריכה לתכנן תכנית לגייס אותם לפעולות התנדבות כי הם יעשו את זה ברצון.

ראובן הבל: תודה רבה.

רות רזניק: אני מנכ"ל ומייסדת עמותת "לא".

רות רזניק: חברתי דיברה קודם על הנושא.

רות רזניק: אני גם חברת מועצת עיריית הרצליה ויושבת ראש ועדת הרווחה והבריאות בעיר.

רות רזניק: עבודתי בשני הכובעים מפגישה אותי עם מאות מתנדבות, בעיקר מתנדבות אבל גם מתנדבים, ומה שחסר היה לי כאן שלא דובר כלל על אותן הרבה עשרות רבבות של נשים שמגדלות לבד ילדים.

רות רזניק: ילדים שנזרקו מתחת לסף העוני על ידי ממשלת ישראל.

רות רזניק: נשים שקיצצו בקצבאות שלהם ואני פונה אליך חברי היקר, חבל שהשר לא נמצא כאן.

רות רזניק: תגידו לי, ותסתכלו אלינו בעיניים ותגידו איך אם לשני ילדים, או ארבעה ילדים, או עשרה ילדים עם הקצבאות העלובות שהמדינה נותנת להן יכולה לגדל ילדים.

רות רזניק: אנחנו באים ודורשים את מפעל ההזנה לילדים בבתי הספר ובגני הילדים ויום חינוך ארוך היום לכל, לא בעוד שנה.

רות רזניק: לא בעוד שלוש שנים.

רות רזניק: היום.

רות רזניק: זה צורך השעה.

רוזנצוויג פנינה: אני מנהלת עמותת "נאמן" שמטפלת בנפגעי אירוע מוחי.

רוזנצוויג פנינה: אני רוצה להיות תכליתית וקצרה ולחזק את הנקודה שנאמרה כבר.

רוזנצוויג פנינה: יש מקום אחד שהממשלה עושה עבודה מצוינת ושם הייתי רוצה שיסתכלו עליה וזאת באמת העבודה של רשם העמותות.

רוזנצוויג פנינה: אני חושבת שכאן יש הרבה מאוד עמותות שנפגעות בעצם מהטיפול של רשם העמותות.

רוזנצוויג פנינה: ברור לי לחלוטין שהמדינה צריכה לפקח על העמותות לאור ההיסטוריה שאנחנו יודעים מה קרה איתה.

רוזנצוויג פנינה: אבל הביורוקרטיה, או הדרך שהרשם עובד, או בגלל התקציבים, ולא חשוב כרגע מה גורם לכך שחלק גדול מהעמותות משקיעות אנרגיה עצומה, חלק גדול מזמנן רק בלטפל בכל הביורוקרטיה מול הרשם.

רוזנצוויג פנינה: זה דבר מאוד נקודתי, אפשר לטפל בו ואפשר לפתור אותו.

רוזנצוויג פנינה: תודה.

חולדה גורביץ: אני מחיפה.

חולדה גורביץ: הערה והצעה.

חולדה גורביץ: הערה – שמענו הרצאות מעניינות.

חולדה גורביץ: ראינו קהל נפלא.

חולדה גורביץ: אני יכולה להצביע על רבים שטרחו על חשבונם ובאו.

חולדה גורביץ: איפה כלי התקשורת כדי להמריץ תושבים רבים להתנדב?

חולדה גורביץ: אבל אם יסתירו את ההתנדבות לא יהיו מתנדבים צעירים, גם לא מבוגרים, כי יחשבו שזה לא כדאי.

חולדה גורביץ: צריך להעלות את הנושא לתודעת הציבור ללבו ולשכלו.

חולדה גורביץ: תחשבו על זה.

חולדה גורביץ: דרך אגב, המועצה הלאומית להתנדבות, ואני חברה שם, טרחה רבות ועשתה בנושא זה.

חולדה גורביץ: חבל שאין לה תקציב להמשיך.

חולדה גורביץ: ההצעה שלי – אני מתנדבת מילדות כי חינכו אותי לדבר אחד.

חולדה גורביץ: כאן שמעתי דבר שקצת צרם לי, ממשלה, ממשלה.

חולדה גורביץ: סבא לימד אותנו לא רק ואהבת לרעך כמוך.

חולדה גורביץ: תהיו ילדים טובים, מה אתם יכולים להוסיף לקהילה, למסכנים, מה אתם תתנו למדינה שלכם.

חולדה גורביץ: אנחנו צריכים לחנך את הילדים בבית ספר מהגן, לא רק לקבל.

חולדה גורביץ: המדינה שלנו ענייה, אין לה מה לתת.

חולדה גורביץ: אנחנו צריכים לחנך, תחשבו מה תעזור לשכן, מה תעזור לחולים, מה תעזרו לציבור, מה תעזרו לקהילה ולמדינה.

חולדה גורביץ: אני אוהבת את עם ישראל ואת ארץ ישראל.

חולדה גורביץ: החלטתי למרות שכל חיי התנדבתי לעניים, קשישים, זקנים, פצועי צה"ל, נכים, חולים, בתי חולים.

חולדה גורביץ: כך אפשר לרכז את המאמץ לפרוייקט חשוב, וכל אחד קדוש בלב.

חולדה גורביץ: אני מודה לך אדוני שכינסת אותנו.

חולדה גורביץ: תבורך.

חולדה גורביץ: תודה.

שאול יהלום: תודה.

מוזמן: אני רוצה לברך את יושב ראש העבודה והרווחה שאול יהלום שעושה עבודה נפלאה, והרבה עמותת מגיעות לוועדה, מעלות הרבה רעיונות, תוקפות נושאים שמפריעים להם, ובוועדת העבודה נעשית עבודה נפלאה לטובת הארגונים ולטובת הציבור בכלל.

מוזמן: ככל שיהיו יותר עמותות, יהיו יותר מתנדבים.

מוזמן: בדיוק הפוך ממה שנאמר לפני רגע.

מוזמן: כמה שיקומו יותר עמותות, יהיו יותר מתנדבים.

מוזמן: זאת הסיסמה.

נעמי כהן-קאפח: יושבת ראש עמותת מתנדבי רחובות, מורה במקצועי.

נעמי כהן-קאפח: אני רוצה להתחבר לנושא של החינוך כמורה במגזר הדתי בתיכון.

נעמי כהן-קאפח: אני יכולה להגיד לכם שהרבה שעות והרבה ימים אנחנו מאפשרים לתלמידות שלנו להתנדב.

נעמי כהן-קאפח: ומסתבר שזה לא פוגע בלימודים, אלא להיפך, הקשר והגיבוש והקשר לבית הספר ולקהילה, אני חושבת שזה מה שחסר לנוער.

נעמי כהן-קאפח: את המשמעות לחיים, אם ניתן להם אפיק נוסף מעבר לטלוויזיה וכל הדברים שתופסים אותם ומגרים את היצרים, כל נשמה צריכה את זה.

נעמי כהן-קאפח: המלה נתינה מהשורש נתן, אתה נותן משני הצדדים זה אותו דבר.

נעמי כהן-קאפח: נ.ת.ן.

נעמי כהן-קאפח: אתה גם מקבל.

נעמי כהן-קאפח: כדי לחזק את המתנדבים, חוץ מחינוך שצריך לבוא מהבית ומהגיל הרך.

נעמי כהן-קאפח: צריך לחזק את המועצה הלאומית על מנת לעשות סדר וגם לעזור לארגוני המתנדבים, וצריך לחשוב על זה ברמה הלאומית.

נעמי כהן-קאפח: אני בטוחה שזה יקדם את כל הארגונים ואת נושא ההתנדבות.

נעמי כהן-קאפח: תודה.

שי זייתון: אני עומד בראש אגודה שנקראת שי לנזקק.

שי זייתון: אנחנו בני נוער מתנדבים בראשון לציון.

שי זייתון: יחד עם עורך דין זקס זכיתי באות הנשיא לנוער מתנדב לפני שנתיים.

שי זייתון: יכול להיות שאני אקומם הרבה מהאנשים נגדי, בעיקר שמענו כמה המדינה צריכה לעזור לנו, וכמה המדינה צריכה לתקצב אותנו, וכמה המדינה צריכה לתמוך בנו.

שי זייתון: אני חושב שהתמיכה היחידה שאנחנו צריכים לקבל זה מילות התודה שהושמעו פה קודם.

שי זייתון: דיברה גברת שעומדת בראש אגודה למעוכבות גט, ביקשה שיתקצבו אותה.

שי זייתון: אני יכול להזמין אותך לאגודה שלי, שתראה איך אנחנו בני נוער, קמנו ופעם אחת לא ביקשנו עזרה.

שי זייתון: אנחנו מפעילים ארגון מדהים של התנדבות.

שי זייתון: קנדי אמר תמיד תחשוב מה אתה יכול לתת למדינה, לא מה המדינה צריכה לתת לך.

שי זייתון: במיוחד במדינה כמו שלנו, שהתקציבים שלה דלים.

שי זייתון: אנחנו המתנדבים צריכים לבוא ולתת למדינה.

שאול יהלום: תודה.

הנרי אלקסלסי: מרכז את היחידה להתנדבות בתנועה הקיבוצית.

הנרי אלקסלסי: אני חבר קיבוץ בית זרע.

הנרי אלקסלסי: מישהו אמר נ.ת.ן.

שאול יהלום: תודה.

שאול יהלום: אני מודה לכולכם על השתתפותכם.

שאול יהלום: הישיבה נעולה.