ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 153, 2004-03-16 12:35

שאול יהלום: צהרים טובים, אני מתנצל על האחור.

שאול יהלום: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול יהלום: כינסתי את הישיבה הזאת על סמך ידיעה מכמה עבודות שנעשו בתחום המגנזיום במדינה שלנו.

שאול יהלום: רצינו גם להריך את עבודת של פרופסור שטדנברג, שנמצאת פה, ואני שמח שסוף סוף הצלחת לעבור את המכשולים ולהגיע לוועדה.

שאול יהלום: את נשיאת החברה הישראלית לחקר המגנזיום, ונמסר לנו גם על מחקרים של דוקטור שכטר, שנמצא כאן, והוא עובד במכון הלב בבית החולים שיבא.

שאול יהלום: אמרתנו שאם כך הדבר, מן הראוי שהוועדה שלנו תשמע ותראה אם יש צורך להסב את תשומת לב הציבור.

שאול יהלום: אני מודה לכל שאר המשתתפים שבאו לישיבה, וודאי יתרמו בהמשך.

שאול יהלום: נמצא אתנו גם פרופסור רחמימוב, המדען הראשי של משרד הבריאות.

שאול יהלום: פרופסור שטדנברג, בבקשה, נשמע ממך איך את רואה את הנושא, מה חשיבותו של המגנזיום, והאם יש דברים – בעיקר לקחים – שהמדיה צריכה לעשות בתחום הזה והיא אינה, ואם היא תעשה זה יסייע, לפי התיאוריה שלך.

גוסטבה שטדנברג: תודה רבה, אני מודה על ההזמנה, ואני מצטערת על העיכוב, הוא לא היה תלוי בי.

גוסטבה שטדנברג: הנושא המגנזיום מורכב, ואני אנסה לפשט אותו.

גוסטבה שטדנברג: אומר כמה מילים על התכונות של מגנזיום ואחר כך נמשיך.

שאול יהלום: לצערי הרב, זממנו מוגבל גלל העיכוב.

שאול יהלום: לקראת הישיבה ביקשנו ממכון המחקר של הכנסת – בוודאי דברו אתך, את מצוטטת בכמה מקומות כאן – והדוח מונח על שולחן כל חברי הוועדה.

שאול יהלום: המחקר הוא על המגנזיום, צריכתו, תפקידיו וחשיבותו.

שאול יהלום: כתוב כאן על צריכת מגנזיום ותכולתו בתפריט התזונתי, חשיבותו של המגנזיום בטיפול במחלות לב, השפעת המגנזיום על גוף האדם ברמות שאינן תקינות, עודף מגנזיום, ובסוף יש סיכום.

שאול יהלום: רוב החומר זה ממך.

רמי רחמימוב: היות ובעוד חמש דקות אני צריך לצאת לוועדת המדע של הכנסת, דברתי עם עורך דין גוטמן, ואנחנו במשרד הבריאות חשבנו או להקים ועדה לנושא של המגנזיום או להעביר את זה לוועדה להעשרת מזון של משרד הבריאות על מנת לבדוק את הבעיה החשובה הזאת.

גוסטבה שטדנברג: אז מאוד בקיצור, מגנזיום פועל כדבק בתוך התא, ושומר על שלמות הממברנה.

גוסטבה שטדנברג: כלומר, הוא הדבק של הגוף שלנו.

גוסטבה שטדנברג: הוא הכרחי לפעילויות אנזימטיות, מעל 300 אנזימים מופעלים בעזרת מגנזיום.

גוסטבה שטדנברג: התפקידים הביולוגיים הם לחילוף חומרים של פחמימות וחומצות גרעין, ולתהליכי אנרגיה כגון פירוק סוכר.

גוסטבה שטדנברג: הוא מתווך קישור לרצפטורים הפועלים בכניסת חומרים, וחשובים לתקשורת תוך תאית.

גוסטבה שטדנברג: המגנזיום גם מווסת את ההעברה העצבית, וקובע כוח כיווץ רצוני של שרירים.

גוסטבה שטדנברג: קובע גם המתח הבסיסי של שרירים טבעתיים, שזה שרירים של כלי דם, כולל כלי דם המספקים דם ללב.

גוסטבה שטדנברג: מווסת את כוח הכיווץ של שריר הלב, ומווסת כניסה ויציאה של אלקטרוליטים אל תוך התא ומחוץ לו, כגון כניסה ויציאה של סידן.

גוסטבה שטדנברג: מגנזיום מווסת את הממברנה של התא.

גוסטבה שטדנברג: למשל, במצב של חוסר מגנזיום בתא, הממברנות מתחילות בדליפה, ומאבדות מולקולות של אנרגיה, אשלגן.

גוסטבה שטדנברג: מה שנכנס זה נתרן ומים, שאף אחד לא רוצה עודף מהם.

גוסטבה שטדנברג: עוד דבר חשוב, שהוא מווסת תהליכים בחלוקת תא, שומר על הכפלה נכונה של הקוד הגנטי.

גוסטבה שטדנברג: אגיד מה הצריכה שלנו בארץ, יש כמה בדיקות שעשיתי.

גוסטבה שטדנברג: אצל אזרחים יש 304 עד 400, אבל בצבא, שהם עובדים קשה, חיילי עלית, יש להם רק 270 או 300.

גוסטבה שטדנברג: זה לא טוב.

גוסטבה שטדנברג: באמריקה ה-food administration ממליצה על 400 לגבר ולאישה 310.

מיכאל שכטר: ההמלצות היום של ארגון הבריאות העולמי והאמריקני זה 300 עד 400 מיליגרם לפחות ביממה של מגנזיום בכלל.

מיכאל שכטר: זה מה שצריכים.

שאול יהלום: פרופסור שטדנברג, האם הטבלה הזאת, שאת מציגה לנו, היא מה שצריך או מה שיש?

גוסטבה שטדנברג: זה מה שיש.

שאול יהלום: זאת אומרת 300, 400 מיליגרם, שזה בסדר.

גוסטבה שטדנברג: זה לא טוב.

גוסטבה שטדנברג: מומלץ 400 לגברים, פלוס 300 תוסף ביום.

גוסטבה שטדנברג: כלומר, לגברים מומלץ 700 מיליגרם ליום, ולאישה 610.

גוסטבה שטדנברג: לומר, על מה שהם ממליצים יש תוסף מגנזיום מומלץ ביום, וזה דבר שאנשים שוכחים.

גוסטבה שטדנברג: מה שיש זה מתחת למה שצריך.

גוסטבה שטדנברג: מאחר שהפעילות של המגנזיום היא כל כך חיובית וחשובה, הצריכה שמומלצת על ידי ארגון הבריאות האמריקני היא 420 עד 700 מיליגרם בלי שום תוספות.

גוסטבה שטדנברג: כלומר, בשביל אנשים מבוגרים, בריאים, שאינם עוסקים במאמץ.

גוסטבה שטדנברג: נערים, מתבגרים וילדים צריכים בין 10 ל-15 מיליגרם לקילוגרם, כלומר 750 ביום.

גוסטבה שטדנברג: זו כמות אדירה, ואנחנו לא מגיעים אפילו לקצה הקרחון.

גוסטבה שטדנברג: צריכה של סידן, זרחן, נתרן, ויטמין B, ויטמין D, חלבונים, שומנים וסוכרים – כולם מגבירים את הדרישה למגנזיום, מאחר שמגנזיום עוזר לפרק את החומרים האלה.

גוסטבה שטדנברג: על פי מחקרים אפידימיולוגיים, אסור לתת כמות סידן העולה מעל פי שתיים מכמות המגנזיום הנצרכת ביום.

גוסטבה שטדנברג: כאן אנחנו חוטאים במדינה שלנו, יותר ויותר דוחפים את הסידן, ויש השפעה של סידן בתוך התא.

שאול יהלום: פרופסור רחמימוב, מאחר שאתה צריך לצאת, אני מבקש מפרופסור שטדנברג לאפשר לך לומר כמה מילים.

גוסטבה שטדנברג: רציתי להגיד כמה דברים על החיילים שלנו, לפני שאתה עוזב.

גוסטבה שטדנברג: אצל החיילים מצאנו ירידה עקב משאות.

שאול יהלום: פרופסור רחמימוב, האם אתם רואים עין בעין את מה שאומרת הפרופסור, ואם יש מחסור כל כך גדול, והוא גורם לנזקים, לפני שמקימים את הוועדה תגיד לי את עמדתך בעניין הזה.

רמי רחמימוב: אנחנו למעשה לא יודעים.

רמי רחמימוב: אנחנו יודעים שמגנזיום חשוב מאוד, אין ספק בזה.

רמי רחמימוב: הוא חשוב לפעולת הלב, השרירים, המוח.

רמי רחמימוב: האם המחסור בארץ משמעותי ביותר או לא – אנחנו לא יודעים, ולכן אנחנו רוצים לבדוק את הדבר הזה.

רמי רחמימוב: אני חושב שמאוד חשוב לבדוק את זה לאור מה שפרופסור שטדנברג אומרת, ודוקטור שכטר אומר.

רמי רחמימוב: אני אמליץ למנכ"ל או להקים ועדה נפרדת או להביא א תזה לוועדה של העשרת המזון של משרד הבריאות, שכבר קיימת, בראשותה של דוקטור ניצן קלוסקי.

רמי רחמימוב: נרצה לשמוע גם את פרופסור שטדנברג וגם את דוקטור שכטר, ולהחליט על סמך זה על צעדים אופרטיביים.

מיכאל שכטר: אני חוזר כעת מהוועדה הגדולה ביותר בעולם שקשורה לתזונה, American College of Nutrition.

מיכאל שכטר: שם מוגדר חד וחלק שיש היום ירידה בעולם בצורה בלתי רגילה ביכולת של האנשים לאכול מגנזיום.

מיכאל שכטר: הצריכה נמוכה במחצית ממה שאנחנו דורשים.

מיכאל שכטר: אי לכך, פורסמו בשנה האחרונה הרבה מאוד עבודות שמראות שאנשים עם מגנזיום נמוך בדם, יש להם הרבה יותר אירועים מוחיים, מחלות לב, יש פי חמש התקפי לב אם רמת המגנזיום אצלם ירודה - וזה המצב בישראל, שהוא כמו בכל העולם.

מיכאל שכטר: דהיינו, ניתן מגנזיום, מחלות לב ירדו, לא ניתן מגנזיום - - -

שאול יהלום: איך אתה אוכל מגנזיום?

מיכאל שכטר: או על ידי העשרת מזון או תוסף מזון שנקרא מגנזיום.

מיכאל שכטר: לא משנה אם זה דרך הוריד, למי שזקוק לזה אקוטית או דרך תכשירים שישנם היום, תוספי מזון.

שאול יהלום: אני הולך לבית המרקחת ומבקש 30 גלולות מגנזיום, והוא נותן לי?

מיכאל שכטר: נכון, over the counter.

מיכאל שכטר: זה בלי מרשם רופא.

מיכאל שכטר: הבעיה היא שהמודעות בישראל מצוינת ללחץ דם, היא נמוכה ביותר לנושא של מגנזיום, שהוא כל כך זול ויכול לחסוך רבבות של חיי אדם.

מיכאל שכטר: בכל המחקרים שעשו, כולל מחקרים שלנו בישראל, היא היום על המפה העולמית - - -

שאול יהלום: נניח בארצות הברית – אתה אומר שאתה חוזר משם עכשיו – שם נותנים המלצה לבן אדם לאכול מגנזיום?

גוסטבה שטדנברג: ודאי, והם צודקים.

מיכאל שכטר: בהחלט.

שאול יהלום: אני הולך לבדיקת דם פשוטה ובודקים לי את המגנזיום?

מיכאל שכטר: נכון, אבל גם בלי בדיקת דם פשוטה, כל בן אדם, כולל אתה – על אחת כמה וכמה אתה, כי אתה קצת רחב - - -

שאול יהלום: זו אילוזיה אופטית.

מיכאל שכטר: מי שיש לו רמה נמוכה של מגנזיום, יש לו פי שניים סיכוי לחלות בסכרת.

שאול יהלום: כשאני עכשיו עושה בדיקת דם, מה הרמה של המגנזיום שצריכה להיות?

מיכאל שכטר: הבעיה של בדיקות הדם שהן לא משקפות - - -

גוסטבה שטדנברג: אני בודקת את זה, ואם אי אפשר לדבר - - -

שאול יהלום: סליחה, בסדר.

שאול יהלום: מה שנאמר כאן בדקה אחת הוא שהבעיה היא דחופה.

שאול יהלום: נמצאים כאן שני אנשי מחקר שלא התחילו עכשיו את דרכם המחקרית.

שאול יהלום: מדרכן של ועדות, המסקנה תהיה בעוד שלוש שנים.

רמי רחמימוב: לא, אני מאמין שאפשר להזיז את הדבר הזה די מהר.

רמי רחמימוב: אני חושב שתוך חודשיים, שלושה אפשר לשמוע את כל הנתונים ולהגיע למסקנה, כדי שתוספי מזון יינתנו לציבור.

רמי רחמימוב: עורך דין גוטמן ממשרד הבריאות נשארת פה.

גוסטבה שטדנברג: יש פה השוואה בין שבדיה לישראל.

גוסטבה שטדנברג: המגנזיום שלנו קופץ, שזה סימן של חוסר יציבות.

גוסטבה שטדנברג: התנודות שלנו הן אותו דבר, 0.46, אצל אנשים חולים שלנו וחולים שבדים.

שאול יהלום: אני נכנס עכשיו לעשות בדיקת דם, מה תראה לי הבדיקה?

גוסטבה שטדנברג: בדיקת דם היא נושא קשה.

גוסטבה שטדנברג: אתה נכנס לבית מרקחת ומוצא שיש לך ממוצע של 0.8 שהוא נהדר, אבל זה לא נכון, כי לפי זה יש לנו חוסר סמוי, שלא רואים אותו בבדיקות.

שאול יהלום: אני חוזר, מה צריכה להיות רמת המגנזיום בדם של אדם ממוצע.

גוסטבה שטדנברג: הממוצע צריך להיות 0.9, והמצב צריך להיות כזה שהכל באותה רמה אחרי כל בדיקה.

גוסטבה שטדנברג: כלומר, לאתר חוסר סמוי לוקח שנה בממוצע.

גוסטבה שטדנברג: שנים רבות של בדיקות של כל מיני אוכלוסיות חולות, ורק אחרי שנתתי שנה וחצי באוכלוסייה הזאת, יש steady state.

מיכאל שכטר: בדיקת הדם לא משקפת שום דבר.

שאול יהלום: אבל דוקטור שכטר, אתן לך לדבר אחר כך.

שאול יהלום: פרופסור שטדנברג, אני הולך לבדיקת דם, ואני צריך להגיע ל-0.9 קבוע.

גוסטבה שטדנברג: בדיוק ככה.

גוסטבה שטדנברג: אם אתה עושה שתי בדיקות אז נדע אם אתה בקבוצה נורמלית, שאתה אותו דבר כל פעם או שאם אתה קופץ כמו כל הישראלים, ואז זה אומר שאתה לא מלא מגנזיום.

שאול יהלום: זאת אומרת, 0.9 באופן קבוע לאורך זמן.

גוסטבה שטדנברג: כן, וזה לוקח המון זמן.

שאול יהלום: את אומרת שאם האוכלוסייה רוצה להתגבר על כל הנזקים, צריך לקבל מגנזיום באופן מלאכותי.

גוסטבה שטדנברג: בטווח הארוך, או להגדיל את הדיאטה – ויש לי הצעה לדיאטה, 700 מיליגרם הכי מעט בדיאטה של היום – ואם אם אי אפשר כי זה קשה לעשות כי יש דברים מיוחדים שהם עתירי מגנזיום, אז אפשר תוסף מזון, שהוא מינימום 250 מיליגרם לבן אדם בריא ביום, במשך טווח מאוד ארוך.

שאול יהלום: כל החיים.

גוסטבה שטדנברג: עדיף.

שאול יהלום: בחומר שמונח לפנינו, יש גם נזקים לעודף מגנזיום.

גוסטבה שטדנברג: בוודאי שיש.

שאול יהלום: אז עד איפה זה יכול להגיע, עד 1 מיליגרם?

גוסטבה שטדנברג: אסור מעבר ל-1.5.

מיכאל שכטר: יש כאן טעות.

שאול יהלום: אתן לך לדבר בלי להתפרץ.

גוסטבה שטדנברג: ב-1.5 מתחילים סימפטומים, יש בחילות, לחץ הדם יורד וכן הלאה.

גוסטבה שטדנברג: יש סקלה אחת שדברים נעשים לא טובים.

גוסטבה שטדנברג: רק כשבאים לשבעה מילימולרים, כלומר שהוא יותר משבע פעמים הערכים הנורמליים – אז יש חס וחלילה דום לב.

גוסטבה שטדנברג: אבל דום לב יש גם אם אין מספיק מגנזיום, זו הבעיה.

שאול יהלום: בסדר.

שאול יהלום: דוקטור שכטר, בבקשה.

מיכאל שכטר: הבעיה הקשה ביותר היא שאין לנו שום בדיקת דם טובה למגנזיום.

מיכאל שכטר: אני אומר את המשפט הזה לא בכדי כי רק 1% מסך המגנזיום בגוף נמצא בדם, דהיינו כל מה שאתה בודק היום בדם, לא משקף את רמת המגנזיום הנכונה שמסתובבת סביב הלב, סביב התאים.

מיכאל שכטר: במידה ונמצא היום רמת מגנזיום נורמלית במעבדות, זה לא אומר שום דבר, זה לא אומר אם הרמה גבוהה או הרמה נורמלית.

מיכאל שכטר: מה שצריך לבדוק זה את הרמה בתוך התא.

גוסטבה שטדנברג: אני מצטערת, אני לא מסכימה.

שאול יהלום: זאת אומרת, אם אני עושה כל חודש בדיקה ומוצא 1%, זה עדיין לא אומר שאותו אדם בסדר.

שאול יהלום: אז איזו בדיקה צריך לעשות?

מיכאל שכטר: אם הרמה בדם נמוכה מאוד, אין ספק שטוטאל המחסנים שלך נמוכים.

מיכאל שכטר: אבל אם הרמה שמוצאים היא או תקינה או גבוהה, זה לא אומר כלום.

מיכאל שכטר: הבדיקה המהימנה ביותר היא בדיקה של המגנזיום בתוך התא, כי מה שחשוב בסופו של דבר זה מה רמת המגנזיום בשריר הלב.

שאול יהלום: איך בודקים את זה?

מיכאל שכטר: יש מספר בדיקות.

מיכאל שכטר: בדיקה אחת היא בתוך התאים הלבנים – את כל הדברים האלה עשיתי ולכן אני יודע.

מיכאל שכטר: הבדיקה הכי מהימה למה שקורה בשריר הלב, היא מגרדים תאים מתחת לקצפת הלשון ועושים את על ידי X-Ray בשיטה מיוחדת.

מיכאל שכטר: לא כל בן אדם רגיל יכול לעשות את זה, ולא בקופות החולים.

שאול יהלום: אנחנו לא מדברים על אדם שמאושפז עכשיו בבית חולים במחלקה הקרדיולוגית, אנחנו, בוועדה, רוצים להמליץ לכל הציבור.

שאול יהלום: כמו שאני אומר שאם יש לחץ דם צריך לקחת כדור, כך אני צריך להמליץ שאם יש חוסר מגנזיום, יש לקנות 250 גרם מגנזיום.

שאול יהלום: אם בדיקת דם - לדעתך, אני רואה שהפרופסור מנענעת בראשה – זה לא אומר, אז אין לנו בדיקה שווה לכל נפש לפי זה.

מיכאל שכטר: נכון.

מיכאל שכטר: אני אומר דבר מאוד פשוט, לא משנה מה בדיקת הדם בכלל – קח מגנזיום.

מיכאל שכטר: אם הכליות תקינות – ול-99% מהאוכלוסייה במדינת ישראל הכליות תקינות – לא ייווצר שום מצב של עודף מגנזיום בגוף, זה יופרש מיד בכליות.

מיכאל שכטר: עודף ייווצר רק אם הכליות לא יתפקדו, כי הגוף שלנו הוא עד כדי כך חכם, שכל עודף מגנזיום מתפנה בכליות.

שאול יהלום: הבנתי.

שאול יהלום: פרופסור שטדנברג, מה את אומרת?

גוסטבה שטדנברג: שנים ביליתי כדי להבין את הנושא, לא כל בן אדם יכול.

גוסטבה שטדנברג: אני עשיתי את כל הבדיקות בתוך כדורים אדומים, לבנים והכל.

גוסטבה שטדנברג: אני מכירה את כל השיטות, זה לא טוב בשביל כל הציבור בישראל.

גוסטבה שטדנברג: רציתי לדעת מה יכול לעזור לנו.

גוסטבה שטדנברג: שתי בדיקות ברווח ל שבועיים, אם זה לא באותה רמה אז אנחנו צריכים מגנזיום, ששתי הבדיקות יהיו באותה רמה, פלוס 24 שעות שתן.

גוסטבה שטדנברג: זה לא דורש מעבדה, זה לא דורש 100 דולר בשביל כל בדיקה מתחת ללשון.

גוסטבה שטדנברג: לזה הגעתי אחרי שנים של מחקר, ואני חושבת שדוקטור שכטר צריך לכבד את זה.

גוסטבה שטדנברג: זה צריך להיות משהו עממי וטוב לכולם, ולא משהו fancy, שעולה כסף, שעולה מעבדות.

שאול יהלום: את אומרת שלפי הניסיון שלך, אם אדם בהפרש של שבועיים, מקבל אותו ערך, והערך קרוב ל-0.9, זה אומר שהאדם בסדר.

גוסטבה שטדנברג: נכון.

גוסטבה שטדנברג: אבל גם השתן צריך להיות בסדר, כי גם בשתן צריך להיות בסביבות חמש או שש מילימולרים.

גוסטבה שטדנברג: אם השתן נמוך זה יכול להגיד שהכליה שומרת על המגנזיום ויש חוסר במערכת, הכליה שומרת על טיפת מגנזיום, והמגנזיום יורד בשתן.

שאול יהלום: הבנתי, ודוקטור שכטר אומר שזה לא מספיק.

מיכאל שכטר: בכלל לא הייתי בודק את הבדיקות האלה, הייתי נותן לכולם מגנזיום.

מיכאל שכטר: המטרה היא שכולם יעלו את צריכת המגנזיום.

מיכאל שכטר: כל בדיקת דם מיותרת.

שאול יהלום: אבל אתה צריך לקחת בחשבון את העלות של התוסף הזה.

שאול יהלום: כמה זה עולה, 100 שקלים לחודש?

מיכאל שכטר: לא, זה עולה 30 שקלים לחודש.

שאול יהלום: כשאני בא לציבור – עוד מעט קופות החולים משתתפות כאן בישיבה על הביטוח הרפואי המשלים – ושם כל הויכוחים נעים בין קופת חולים שההפרש שלה מהשניה זה כמה עשרות שקלים.

שאול יהלום: זאת אומרת, 30 שקלים זה טוב לעשירים - - -

מידד: אנשים לא קונים תרופות חיוניות בשביל 30 שקל.

שאול יהלום: נכון.

שאול יהלום: יש לנו מחקר, שבדרום הארץ 20% מהאוכלוסייה אפילו לא משלם את ה-11 או 12 שקלים שהם ההשתתפות העצמית בקניית אנטיביוטיקה, ולכן יש ילדים שלא מקבלים.

מיכאל שכטר: אבל אם משקיעים מראש זו מניעה.

מיכאל שכטר: במניעה אנחנו נחסוך הרבה כסף לכל העם.

שאול יהלום: אתם אבל אומרים שהכל הפיך.

מיכאל שכטר: בוודאי, אם תיקח מגנזיום תמנע חוסר, תמנע מחלות.

מיכאל שכטר: יש כאן public health בלתי רגיל.

שאול יהלום: פרופסור, גם את אומרת שהעניין הפיך?

גוסטבה שטדנברג: אי אפשר להגיד לכולם לקחת, אלא צריך לבדוק אם הכליה בסדר, אם אין להם לחץ דם נמוך, חולשה שרירית.

מיכאל שכטר: תודה לאל, במדינת ישראל אך ורק בן אדם אחד נפטר במשך השנים שהמדינה הזאת קיימת, מעודף מגנזיום, שניתן בטעות.

מיכאל שכטר: אין שום נזק בעודף מגנזיום, לא דווח עד כה למשרד הבריאות.

מיכאל שכטר: לנשים בהיריון נותנים 50 גרם ביום, ואנחנו מדברים כאן על מיליגרם.

שאול יהלום: ואת היית אומרת, פרופסור, שלחיילים ודאי היה צריך לתת?

גוסטבה שטדנברג: יש בעיה עם חיילים.

גוסטבה שטדנברג: אצל חיילים מצאנו דבר מוזר, שאחרי מאמץ כביר יש ירידה של מגנזיום, שהיא אחרי מאמץ של 120 קילומטר, היא דו שלבית.

גוסטבה שטדנברג: הירידה היא סמויה, ובגלל זה לא עלו על זה קודם.

גוסטבה שטדנברג: אנחנו, במכון הלר, שעשינו הבדיקה לטווח ארוך, מצאנו את החוסר הזה.

גוסטבה שטדנברג: זה לא מספיק, מה ששיגע אותי אישית, אחרי שישה חודשים, אחרי מסע אחד של 120 קילומטרים, החיילים הם מתחת לכל ביקורת, הם מתחת ל-0.7, שאז כבר יש שינויים תוך תאיים חמורים, וזהו המצב של הצבא שלנו, ככה הם יוצאים לחיים האזרחים שלהם.

מידד: הצבא ידע מזה?

גוסטבה שטדנברג: אני יודעת את זה, אף אחד לא מעוניין בזה.

גוסטבה שטדנברג: 13 שנה אני מתחננת לעל הקרפ"רים שיעשו מזהו, ולא אכפת להם.

מידד: אבל יש בדיקות איכות גם הנושא הרפואי של הצבא, וזה לא יכול להיות שהם לא מתייחסים לזה.

גוסטבה שטדנברג: אמרו שאין כזה דבר.

גוסטבה שטדנברג: כאן יש ירידה אחרי שעתיים, מאחר שהטמפרטורה גבוהה, ומזיעים, היא מורידה את המגנזיום.

גוסטבה שטדנברג: אחרי שעתיים ב-40 מעלות ו-50% לחות יחסית, ביום השני יש ירידה גדולה מאוד במגנזיום.

גוסטבה שטדנברג: עשינו בדיקה בתאים אדומים, והם התחילו לעלות עד היום החמישי.

גוסטבה שטדנברג: ביום החמישי קורה אקלום, כלומר המגנזיום מווסת את תהליכי האקלום ויש ויסות של כל הסיפור של תרמו-רגולשיין.

גוסטבה שטדנברג: ביום החמישי, שהיה אקלום טבעי, אז המגנזיום והאלקטוסיטים הם הכי גבוהים, אחר כך זה יורד, והבן אדם התאקלם לחום.

גוסטבה שטדנברג: בנוגע למגנזיום בסיום, הוא עלה, אחר כך ירד, ובסוף הוא היה יותר נמוך מאשר בהתחלה.

גוסטבה שטדנברג: במילים אחרות, מאמץ בנוסף לחום – זה פשוט הרס.

גוסטבה שטדנברג: מצאנו לא רק במגנזיום, אלא ראינו אחרי שלושה ימים עלייה בשומנים, עלייה בסוכר בדם אצל אנשים צעירים.

גוסטבה שטדנברג: אז מה ה?

גוסטבה שטדנברג: כלומר, המגנזיום דופק את המערכת האת.

גוסטבה שטדנברג: וזה נמשך, אני עקבתי, ואחרי 15 חודשים זה עדיין היה נמוך.

גוסטבה שטדנברג: אז הם יוצאים ככה לחיים האזרחיים.

גוסטבה שטדנברג: דבר אחרון, התאים הלבנים של החיילים אחרי שנה, ירדו מ-11 ל-3 יחידות.

גוסטבה שטדנברג: כלומר, המערכת החיסונית שלהם פשוט אינה.

גוסטבה שטדנברג: זה קורה בכל חוסר מגנזיום, יש גם ירידה בכוח חיסוני.

גוסטבה שטדנברג: אלה דברים בסיסיים.

גוסטבה שטדנברג: הסיפור של רגולציה של חום עוזר לקבל מכת חום קטלנית, ובטוח גם שחוסר המגנזיום גם יעזור להם לקבל או שבץ או אירוע בלב, או אי סדירות קצב, ויש מוות פתאומי.

גוסטבה שטדנברג: מוות פתאומי ממאמץ, מוות פתאומי מחום.

גוסטבה שטדנברג: אני משוכנעת שזה תלוי במגנזיום, אבל את זה לא יכולנו לעשות מפני שהרבנות לא תיתן לנו לעשות ביופסיה של הלב, אחרי מאמץ, שלא נדע.

שאול יהלום: תודה רבה.

מיכאל שכטר: אני רוצה להראות תמונה אחת שמסבירה יותר מאלף מילים.

מיכאל שכטר: מדינת ישראל מוציאה מיליונים כל שנה אצל חולי לב כדי להשתיל סטנטים, תומכים.

מיכאל שכטר: תומכים אלה נסתמים.

שאול יהלום: יש מצופים.

מיכאל שכטר: במצופים מדינת ישראל משקיעה עוד יותר כסף.

מיכאל שכטר: זה עולה מיליונים, כי רוצים להוריד את הגודל של קריש הדם שנוצר באותו סטנט, ולכן נותנים תרופה, אפרין, כדי להוריד את הגודל של הקריש.

מיכאל שכטר: כשנותנים אפרין יחד עם קצת מגנזיום – הקריש יורד, כשנותנים את האפרין עם הרבה מגנזיום הקריש ירד באופן משמעותי.

מיכאל שכטר: מגנזיום הוא הדבר הכי זול, הוא לא עולה מיליונים, והוא מוריד קרישה.

שאול יהלום: אתה יושב בבית חולים תל-השומר, כשאתם מקבלים חולי לב שצריכים לעשות צינטורים, באופן קובע אתם נותנים להם מגנזיום?

מיכאל שכטר: לא כולם, מי שמגיע אליי אני נותן לו מגנזיום.

מיכאל שכטר: אין שום מדיניות היום בארץ לגבי מגנזיום, כי אין כאן חברות תרופות שדוחפות את זה, אין כאם תעשייה שדוחפת את זה.

מיכאל שכטר: יש כאן רק אנשים משוגעים, שמאמינים, כמו פרופסו שטדנברג, כמוני, וכמו בודדים אחרים, כי זה לא fancy מספיק.

שאול יהלום: כשאתם אומרים לקבל מגנזיום, אתם אומרים שקבלת מגנזיום באופן מלאכותי או באופן טבעי זו אותה תוצאה.

מיכאל שכטר: בהחלט.

שאול יהלום: זה לא משנה אם אני לוקח כדור מגנזיום או אוכל לחסה.

מיכאל שכטר: לא משנה, הבעיה היא שכשאתה אוכל חסה אתה סופג פחות מגנזיום.

מיכאל שכטר: כדור מכיל הרבה יותר.

גוסטבה שטדנברג: מילה אחת על בריחת סידן.

גוסטבה שטדנברג: בכמה עבודות הראיתי שחוסר מגנזיום גורם לבריחת סידן, אפילו כשלא נותנים סידן אלא רק מגנזיום, אז צפיפות העצם עולה.

שאול יהלום: אני רוצה לסכם.

שאול יהלום: פרופסור שטדנברג, אני רוצה להודות לך, וגם לדוקטור שכטר.

שאול יהלום: אני רוצה להודות לך, פרופסור, שבאת לכאן והצגת את מחקר חייך.

שאול יהלום: רואים ששמתם את האצבע על נושא, שהוא לפי דבריכם, אחד החומרים החסרים, החיוניים מאוד לבריאות האדם.

שאול יהלום: אומר דוקטור שכטר שהוא חוזר בוועידות בחוץ לארץ, ויש מקומות שגם הגיעו למסקנה הזאת שלכם.

שאול יהלום: מצד שני, אנחנו כוועדה בכנסת, לא ועדה מקצועית.

שאול יהלום: כל מה שאנחנו יכולים זה להודות לכם, ולהסב את תשומת לב משרד הבריאות.

שאול יהלום: כפי שהבטיח לנו פרופסור רחמימוב, אנחנו מבקשים שמשרד הבריאות יקים מיידית ועדה.

שאול יהלום: הוועדה הזאת צריכה לקבל את כל המחקרים שהוצגו כאן ולהתייחס אליהם, להתייחס בעיקר לאוכלוסייה בישראל ובאופן ספציפי לחיילי צה"ל, שכאן נאמר עד כמה הנושא הזה של חוסר מגנזיום פוגע בהם במיוחד.

שאול יהלום: הבטיח פרופסור רחמימוב שתוך שלושה חודשים מסקנות הוועדה יונחו בפנינו.

שאול יהלום: אז בעוד שלושה חודשים נתכנס לישיבה נוספת, ונשמע את מסקנות הוועדה.

שאול יהלום: בהנחה שהדברים שהותוו על ידי המחקרים יקבלו את ההמלצה המקצועית של משרד הבריאות במדינת ישראל, אני מקווה שנוכל להמליץ לאוכלוסייה לצרוך באופן קבוע - כל מי שלא נופל לארבע הסכנות שהפרופסור הציגה בפנינו – וזה יעלה בצורה ברורה את רמת הבריאות.

שאול יהלום: אז אני מאוד לכם, ועוד שלושה חודשים, אני מקווה שתהיה ישיבה בה נעקוב, וכולכם תוזמנו לשמוע את המסקנות.

שאול יהלום: תודה רבה, הישיבה נעולה.