הוועדה המשותפת לעניין חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, כנסת 16, פרוטוקול מספר 2, 2003-08-20 09:30

שלום שמחון: אנחנו עוברים לנושא הבא, ואנו מתחילים ישיבה של הוועדה המשותפת.

שלום שמחון: לכן היינו צריכים להביא עכשיו לידיעה את הכללים.

שלום שמחון: מאחר שטרם סיימנו את הדיון בכללים, אין לנו מה להביא לידיעה.

שלום שמחון: כללי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (אתיקה בפרסומת בטלוויזיה) (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003

שלום שמחון: אנו עוברים לנושא הבא.

דורון אבני: התיקון הזה לכללי האתיקה נועד לאפשר לזכייני הרשות השנייה בטלוויזיה – כיום ערוץ 2 וערוץ 10 - לשדר אירועי התרמה מיוחדים, שתכליתם לאסוף תרומות למטרות ראויות.

דורון אבני: כדי לאפשר להם להפוך את האירועים האלה לאטרקטיביים, הרשות קבעה שורה של היתרים מיוחדים באשר לפרסומות אגב שיותרו בפיקוח ובמגבלות מסוימות בתוך אותם משדרים.

דורון אבני: דהיינו אם במשדר רגיל אסור להראות את רונלד מק'דונלד – אותו אייקון שמייצג את מק'דונלד – אזי במשדר הזה כן מותר להראות אותו, ובלבד שמק'דונלד העבירה סכום נכבד לטובת אותו אירוע.

דורון אבני: מובן, שזה נעשה במגבלות אתיות ראויות, ויכולתם לראות, למשל, לפני שישולב הקטע שבו תשולב החשיפה – ואנו מדברים על אותה חשיפה מסחרית – תהיה הודעה, שניסוחה יאושר על-ידי מנכ"ל הרשות השנייה בכיתובית או בעל-פה בדבר חשיפה בתמורה לתרומה.

אילן שלגי: יש אפשרות שיהיה יותר מנותן חסות אחד באותו משדר?

דורון אבני: בהחלט.

דורון אבני: מדובר בעיקר בגופים מסחריים.

דורון אבני: משהו בסגנון הזה כבר נעשה – יומטוב, שארגנה קשת לפני כחצי שנה, כמדומני.

דורון אבני: זה היה מעין ניסיון שלנו להכיר את המטרנה הזאת.

דורון אבני: הם עבדו בהתאם לכללים ארעיים.

דורון אבני: אחרי שראינו איך היום הזה הצליח ואיך הדברים נעשו בצורה מכובדת, המועצה ראתה לנכון להתיר את הדבר הזה גם להבא.

דורון אבני: ביומטוב נאספו 13 מיליון ₪, ששימשו לשיפור איכות החיים של 50,000 ילדים במצוקה.

דורון אבני: היום אפשר לראות בערוץ 2 סרטוני תיעודיים קצרים שקשת מראה – להיכן הלך הכסף.

דורון אבני: הוועדה שמחלקת את הכסף היא ועדה ציבורית, בפיקוח, ועכשיו רוצים להתחיל לעבוד על יומטוב 2 לקראת פברואר 2004.

דורון אבני: אישור הכללים האלה, שמובאים כאן לידיעה, נועד לסלול את הדרך.

דוד אדמון: מובן שאנו מברכים על התיקון הזה.

דוד אדמון: יש לי שאלה טכנית; מדובר פה רק בערוץ 2 ובערוץ 10.

דוד אדמון: גם לערוצים אחרים מותר?

דוד אדמון: מה עם הערוץ הרוסי, שגם הוא מסחרי?

אתי בנדלר: אלה כללים שמותקנים על-ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, המפקחת רק על הערוצים הפועלים לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, דהיינו בענייני טלוויזיה מדובר בערוץ 2 ובערוץ 10.

אתי בנדלר: הערוצים הייעודיים פועלים מכוח חוק התקשורת, ועליהם מפקחת המועצה לשידורי כבלים ולווין, והיא קובעת את הכללים שלה.

דוד אדמון: מה עם ערוץ 9?

אתי בנדלר: הכללים האלה לא חלים עליו.

יוסי ברג: אנחנו מבינים שזה הכשרת מצב קיים, אנו רק חוששים שזה לא יהווה פתח – אמנם כאן נרכשו מנגנונים לביקורת, צריך רק לזכור לא להרבות בזה.

דורון אבני: נקבעה מכסה.

יוסי ברג: זה מזכיר שהמועצה עובדת על הכנה של כללי אתיקה בפרסומת.

יוסי ברג: זה על הרקע, שלמרות שבנושא של תקשורת – בטלוויזיה הם מוסדרים, הרי שבתקשורת הכללית זה לא כך.

יוסי ברג: לפעמים אנו רואים שימוש לרעה בכל מיני פרסומות בניצול של שכול ואלימות.

אתי בנדלר: אתה מדבר על עיתונות.

אילן שלגי: אתם מדברים פה על אירוע אחד בערוץ 2 ושני אירועים בערוץ השלישי.

אילן שלגי: מהם השיקולים אחרי האבחנה הזאת?

אילן שלגי: בסעיף האחרון בעמוד הראשון כתוב שהסכום לא יפחת מסכום שיאשרו המנהל ויושב-ראש המועצה, שייתן הגורם המסחרי למטרה או מטרות ציבוריות, שנקבעו מראש".

אילן שלגי: מי יקבע מראש דאת המטרה או את המטרות הציבוריות?

אילן שלגי: זה לא כתוב.

דורון אבני: אני אקרא את הסעיפים.

אילן שלגי: אני רואה שבסעיף 1 (1) יש תשובה לשאלתי השנייה.

דורון אבני: וגם לשאלתך הראשונה, כי ההתייחסות כאן היא לבעל זיכיון.

דורון אבני: בערוץ 2 יש שלושה בעלי זיכיון, נכון להיום, לפחות.

דורון אבני: לכן זה מאפשר בערוץ 2 שלושה אירועי התרמה.

דורון אבני: בערוץ 10 יש בעל זיכיון אחד, ולכן, אם היינו יוצרים הקבלה מלאה, היה מתאפשר לו רק אירוע אחד, אך זה לא ראוי, ולכן נתנו לו שניים מול שלושה - בכל זאת, זה זכיין אחד, וחשבנו שאין טעם לעשות את זה שלושה מול שלושה.

אילן שלגי: האם התועלת לזכיין מהאירוע הזה היא שבאותו משדר הוא משבץ גם פרסומות?

דורון אבני: למעלה, אין תועלת, לפחות במודל שקשת יצרו – ונשמח אם זה יילך כך גם הלאה – לא היתה תועלת לזכיין, כי הזכיין התחייב לרשות השנייה מיוזמתו, לא ביקשנו את זה, שכל הכנסה נוספת מאותו יום, שתהיה לו בגלל רייטינג גבוה, יחסית – מעבר לרייטינג הממוצע שהיה לו בחודש וחצי שקדם לכן - הוא יתרום לאותו אירוע, וכך אכן נעשה.

אילן שלגי: למה שלא תיקחו את היוזמה הזאת- -

דורון אבני: כי אנו חושבים שבסך-הכל הם באמת זכיינים מסחריים, והשורה התחתונה של האירוע הזה היא שנאסף כסף רב.

דורון אבני: לכן גם אם הזכיין מרוויח מאותו אירוע, אנו לא רואים בזה פסול.

דורון אבני: כמו שנאמר פה, הוא זכיין מסחרי, הוא חי על הפרסומות, ואם נאמר לו 'אל תרוויח בכלל מאותו יום', יכול להיות שהוא לא יעשה את היום הזה.

מל פולישוק-בלוך: מעבר לזה, אם הוא יעשה יותר מדי אירועים כאלה, לא יהיה לו רייטינג.

גלית מרציאנו: בעניין שבעל זכיין מערוץ 2 יכול לעשות רק אירוע אחד, ובעל זכיין מהערוץ השלישי יכול לעשות שני אירועים; אנחנו רואים פה איזו אפליה, שאין לה הצדקה.

גלית מרציאנו: בסך-הכל, כל זכיין מרוויח מאירועים כאלה, גם אם זה מפרסומות או מרייטינג גבוה, שהתוכנית זוכה לו.

דורון אבני: איך טלעד מופלית?

דורון אבני: אל תשכחי שלטלעד יש שליש ערוץ, ולישראל 10 יש שלושה שלישים.

דורון אבני: מי שנפגע זה דווקא ישראל 10.

אתי בנדלר: הקהל שצופה בטלוויזיה לא תמיד יודע שבימים אלה ואלה זה משודר, בדרך-כלל הוא לא יודע.

אתי בנדלר: הצופה יודע שבערוץ 2 יש שלוש פעמים בשנה ימי התרמה כאלה, ובערוץ 10 יש פעמיים.

גלית מרציאנו: אבל אירוע התרמה זוכה מעצם טיבו לרייטינג הרבה יותר גבוה.

לאה ורון: אבל צריך לזכור מהו חלקה של טלעד בתוך הערוץ – שליש.

מל פולישוק-בלוך: חשבון אנחנו יודעים, ואתם לא נפגעים פה.

דורון אבני: נמשיך לקרוא: (2) "(1) החשיפה תיעשה בתמורה לתרומה של סכום גבוה, שלא יפחת מסכום שיאשרו המנהל ויושב-ראש המועצה, שיתן הגורם המסחרי למטרה או למטרות ציבוריות שנקבעו מראש לאירוע ההתרמה המיוחד (בסעיף זה – המטרה הציבורית);".

אתי בנדלר: אני חושבת שהשימוש במילים "סכום גבוה" הוא עמום מדי, כי זה יחסי.

אתי בנדלר: האם לא ראוי לתחום את זה באיזו צורה?

דורון אבני: יש שיקול דעת של המנהל והיושב-ראש.

דורון אבני: הסכום הגבוה הוא בהתאם לתנאי התקופה.

דורון אבני: הסכום הגבוה במקרה הזה, כמדומני, היה 20,000 ₪.

דורון אבני: זה נועד למנוע מצב שמפרסם יעלה – 500 ₪, 500 ₪ - ויקבל חשיפות על ימין ועל שמאל.

אתי בנדלר: אבל אז ידיינו אתך בבג"ץ ש-500 ₪ בתנאי השוק זה המון כסף.

אתי בנדלר: זה לא סתם גבוה, זה גבוה מאוד.

אילן שלגי: מה הפורפורציה לעומת עלות שידור פרסומת?

דורון אבני: שיקול הדעת של המנהל ויושב-ראש המועצה גם הוא צריך להיות תחום, לעניות דעתי, ברמה מסוימת, דהיינו שהם צריכים לאשר לסכום הגבוה, ולא לכל סכום.

אילן שלגי: אם אפשר להתייחס לעלות פרסום של 30 שניות, ולומר 'לא פחות משלוש או חמש פעמים'.

דורון אבני: במקרה הזה, למשל, היו דיונים בנושא הזה.

דורון אבני: התחילו ברף מאוד גבוה, ואז ראו שמפרסמים לא מגיעים בסכומים כאלה.

דורון אבני: כשהורידו את הסף, גדלו מספר הגורמים שהיו מוכנים לתת עזרה- -

אילן שלגי: אתה יכול לתת לנו דוגמה מספרית מניסיון העבר – מה היה גובה התרומה, וכמה זה בפורפורציה לעומת עלותה של פרסומת?

דורון אבני: אין לי כאן הנתון.

דורון אבני: כמדומני, מדובר בסדר שגודל של 15,000 ₪ או 20,000 ₪.

דורון אבני: היום זה יכול להגיע ל-8,000 דולר, עם הרייטינג שהיה שם.

דורון אבני: צריך לזכור שהוא יכול לעשות המון דברים שהוא לא יכול לעשות פה.

דורון אבני: הוא לא יכול לתת דבר שבח למוצר.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה כמעט בלתי-אפשרי לתחום את זה בסכומים.

מל פולישוק-בלוך: הלכתי בכיוון שלך, אך נראה לי שזה יהיה משא ומתן, וצריכים לסמוך על המנהל – כך נראה לי.

דורון אבני: נמשיך לקרוא.

דורון אבני: (2) "(2) כספי התרומות שייאספו באירוע ההתרמה המיוחד יחולקו לפי קביעת גוף ציבורי, בפיקוח רואה חשבון, והם לא ישמשו, במישרין או בעקיפין, להפקת האירוע, כולו או חלקו, או למימון פעילותו של הגוף הציבורי;".

אתי בנדלר: מהו גוף ציבורי פה?

דורון אבני: הוקמה ועדה, ואולי נכון להוציא הנחיות, שיבהירו את הדבר.

אתי בנדלר: אז אולי תאשרו את הגוף הציבורי מראש ולא בדיעבד.

דורון אבני: בפועל מה שקרה הוא שכאשר אנו רואים שיש שם פיקוח של רואה חשבון, שזה לב העניין בעצם – שהכספים נכנסים ויוצאים בשקיפות, באופן ברור ובלי חשד לאי-סדרים - ואת זה מבטיח רואה החשבון – הכוונה ב"גוף ציבורי" היא שזה לא יהיה גוף מסחרי, שזה היה ברור מאליו.

אתי בנדלר: אני לא בטוחה.

אתי בנדלר: גוף ציבורי יכול להיות גם גוף מסחרי, לא?

דורון אבני: אני לא חושב.

אתי בנדלר: האם אתם מאשרים מראש את הגוף הציבורי?

דורון אבני: היה גוף שאפילו הרשות היתה חלק ממנו במובן הזה שמנכ"ל השרות נטל בו חלק, והיו בו אישי ציבור.

אתי בנדלר: תכתבו "שיאושר מראש", וסיכמתם את זה.

אילן שלגי: אבל מה זה "גוף ציבורי"?

אתי בנדלר: זאת טרמינולוגיה שמשתמשים בה, אבל בדרך-כלל מסבירים למה הכוונה.

אתי בנדלר: אז תוסיפו "גוף ציבורי שיאושר מראש".

דורון אבני: כהמלצה.

אתי בנדלר: בסדר.

דורון אבני: נמשיך לקרוא.

מל פולישוק-בלוך: ב-(2) "(6) בעל הזיכיון לא יקבל בשל החשיפה כל תמורה, ישירה או עקיפה;" – הוא כן קיבל תמורה עקיפה.

דורון אבני: לא על החשיפה עצמה.

דורון אבני: יש משדר שנקרא יומטוב, נניח, הוא מוכר תשדירי פרסומת – זה בסדר.

דורון אבני: אין כאן פרמיה.

אילן שלגי: האם מותר או אסור באותו משדר למכור זמן פרסום לאותו נותן חסות?

דורון אבני: את זה אצטרך לבדוק.

דורון אבני: כעיקרון יש כללי אתיקה אחרים, ושם קבוע שאם יש הצגה באופן משמעותי של גורם מסוים, אסור לו לפרסם בתוך מקבץ שסמוך לאותה חשיפה.

אילן שלגי: אם תהיה סמיכות, זה מחמיץ את המטרה.

דורון אבני: אקח את זה לתשומת לבי.

דוד אדמון: אתה עובר על הסעיפים מהר- -

לאה ורון: הכללים הם לידיעת הוועדה, והוועדה לא יכולה לשנות את הכללים.

לאה ורון: לכן עוברים מהר.

דוד אדמון: המטרה היא להכניס כסף, ואני חושב שבסעיף (7) לא יכללו סיסמת פרסומת.

דוד אדמון: כלומר אם בנק לאומי או עלית, לא חשוב מי, נותנים לכם חסות לעניין הזה בדרך הזאת - אם אתם שוללים ממנה להכניס את סיסמת הפרסומת של החברה, אתם גורמים לעצמכם הכנסה כספית.

דוד אדמון: למה צריך להכניס את זה?

דוד אדמון: אם אתם נותנים לחברה מסחרית לתת את המותג שלה, ובדרך-כלל כל החברות המסחריות עם המותג מכניסים את סיסמת הפרסומת הקבועה שלהן - למה אתם מבקשים לא להכניס את זה?

דוד אדמון: אתם הרי רוצים שייכנס כסף.

דורון אבני: אנחנו מאזנים בין טובת הציבור, במובן הזה שאירוע התרמה הוא דבר חשוב לטובת הציבור, ובין טובת הציבור, שהמסך לא יועמס יתר על המידה במסרים פרסומיים שלא במסגרת מקבץ פרסומות.

דורון אבני: צריך לזכור שאנו במסגרת שידור, והציבור רוצה ליהנות מהשידור.

דורון אבני: באיזון הזה מסתבר שצדקנו; באותו משדר נאספו 13 מיליון ₪ בלי סיסמאות פרסומיות, ועל כך ניתן לומר דיינו.

דורון אבני: המועצה דנה, היא היתה ערה לההערה שאתה מעיר, היא הובאה בפני המועצה על-ידי הזכיינים השונים, והיא החליטה שהאיזון שהראוי הוא כפי שמשתקף כאן.

שלום שמחון: הכללים הובאו לידיעת הוועדה.

שלום שמחון: כללי הקלות לחרש (הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו) (תיקון), התשס"ג-2003

שלום שמחון: אנו עוברים לסעיף הבא.

אתי בנדלר: יש ועדה שמאשרת ונשארה ועדה שזה מובא לידיעתה.

אתי בנדלר: אני חושבת שמספיק להציג את העקרונות שלהם.

דורון אבני: אני שמח שיושב-ראש ועדת החינוך נמצא פה, מי שעזר לנו רבות להעביר את הכללים האלה.

דורון אבני: הכללים האלה יוצרים מהפכה במענה ששידורי הטלוויזיה נותנים לקהל כבדי השמיעה.

דורון אבני: אני אעבור על העיקרים שלהם; הכללים קובעים שתוגדל מכסת הכתוביות שהיו מיועדות בשידורי הטלוויזיה לכבדי השמיעה.

דורון אבני: כיום המכסה היא 25% מהשידורים שאינם בשידור חי בשפות עברית וערבית.

דורון אבני: הכוונה היא להגדיל את המכסה עד לכדי 50% החל בפברואר 2004, כאשר הכללים קובעים מדרג של הגדלת המכסה.

דורון אבני: הושם דגש בכללים על כתוביות בשעות צפיית שיא - דבר שלא היה קיים קודם לכן, כדי למנוע מצב שהזכיינים ישבצו את אותן כתוביות בשעות מאוחרות, שאין להן טעם.

דורון אבני: נקבעה מכסה לשפת סימנים לילדים, של חצי שעה.

דורון אבני: אנחנו מקווים שזאת התחלה שאולי תגדל בהמשך.

דורון אבני: הושם דגש חזק מאוד על כתוביות בשידורי חדשות.

דורון אבני: לצערנו, באירועים כגון האירוע שארע אתמול יש חשיבות לתת לקבל הצופים כבדי השמיעה להבין מה קורה.

דורון אבני: בנוסף, יהיו כיתוביות בתוך שידורי החדשות של כתבות שישודרו בתוך המהדורות.

שלום שמחון: אם יש פיגוע כמו של אתמול, יש משהו שמחייב אותם?

דורון אבני: כן: "במקרים של אירועים מיוחדים, שלגביהם מתבצעות פריצות בלתי-מתוכננות מראש של שידורי חדשות, הם ילוו בתרגום לשפת סימנים או בכיתוב על גבי המסך לגבי עיקר הדברים שבשידור".

דורון אבני: לצערנו, ראינו אתמול את הכתוביות – "18 הרוגים", וזה מתעדכן מדי פעם.

שלום שמחון: חשבתי שהם אמורים להביא מישהו כמו זאת ברשות השידור.

דורון אבני: הם אמורים להביא את זה בשתי מהדורות לילה במהלך השבוע.

דורון אבני: דאגנו שזה יהיה מהדורות לילה שאין בהן שפת סימנים בערוצים אחרים.

דורון אבני: גם ערוץ 1 נותן בלילה בימים מסוימים מהדורות בשפת סימנים, וכדי לתת רצף לכבדי השמיעה לאורך השבוע, דאגנו שבימים שהוא לא משדר, אצלנו ישדרו בלילה מהדורה עם שפת סימנים, ואז תופיע אותה בועה על גבי המסך.

דורון אבני: אותו קהל שמבין שפת סימנים ואינו קורא את השפה העברית הוא קהל מצומצם, יחסית.

מל פולישוק-בלוך: אותו קהל שאינו קורא – ילדים – מקבל מעט מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה צריך להאיר את עיניכם.

מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים לדאוג שיהיה הרבה יותר.

מל פולישוק-בלוך: מה זה חצי שעה בשבוע?

דורון אבני: צריך לזכור בהקשר הזה – וגם זה עלה בדיונים – שיש היום ערוצי ילדים.

דורון אבני: היום, עם תפיסת ערוץ הברודקאסט, זה צריך לתת מענה למשפחה, גם לילדים, אבל יש לנו ערוצי ילדים במסגרת הכבלים והלווין, שמשדרים רק לילדים, ואפילו מפולחים לפי קבוצות גיל מסוימות.

דורון אבני: חוק הקלות לחרש חל על כולם, ובהחלט יש מקום שערוצי הילדים יתנו מענה ספציפי לילדים.

דורון אבני: כאן זאת מכסה מסוימת שנותנת משהו.

דורון אבני: אני מסכים שזה לא הרבה, יכול להיות שזה צריך לגדול, אבל הדגש צריך להיות בערוצים שמיועדים לקהל היעד הזה.

אילן שלגי: עזרנו פה ברשות השנייה, אבל יותר מזה עזרנו לחרשים ולכבדי השמיעה.

אילן שלגי: ועדת החינוך בקדנציה הקודמת קיבלה את הכללים ולא אישרה אותה, משום שדרשו מהרשות השנייה להשתדל יותר.

אילן שלגי: בין לבין, עד שהרשות השנייה חזרה אלינו עם הכללים המשופרים, עברו כשמונה חודשים.

אילן שלגי: מצד אחד בא אליי יושב-ראש הרשות השנייה ומאוד ביקש לאשר, והגיעו אליי ארגוני החרשים וכבדי השמיעה ואמרו 'למרות שאנחנו לא מאושרים מזה, תאשרו את זה, כי אנחנו לא רוצים עיכוב של שמונה חודשים'.

אילן שלגי: לכן הכללים – בשינויים קלים שהיו תוך כדי הדיון – אושרו.

אילן שלגי: למעשה, גם רשות השידור וגם הטלוויזיה החינוכית היו אמורים לבוא אלינו עם כללים, והם לא עשו את זה.

אילן שלגי: כתבתי להם מכתב די נוזף, כולל תזכורת.

אילן שלגי: מחזור ונדרוש מהם שיעבירו לנו את הדברים.

אתי בנדלר: הרשות השנייה היא הרשות הציבורית היחידה שטרחה לעדכן את הכללים.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שנציין אותם לשבח.

אילן שלגי: הטלוויזיה החינוכית זה משרד החינוך, כתבתי את המשרד לשרת החינוך, משום שהיא בראש הגוף.

שלום שמחון: אנו מצטרפים לבקשה של יושב-ראש ועדת החינוך, וגם אנו פונים לכל אותם גופים ליישם הקלות נגד החרש.

שלום שמחון: הוועדה יודעה על הכללים, כפי שנתבקש.

שלום שמחון: תודה רבה, הישיבה נעולה.