ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 127, 2004-02-09 12:00

יגאל יאסינוב: לגבי הנושא ומה שקורה בעיר ערד.

יגאל יאסינוב: החלטתו של ראש עיריית ערד שנפלה לא מזמן, היא החלטה נוגדת את חוקי מדינת ישראל, שבה הוא החליט לבטל ולסגור את מחלקת הרווחה בעיר ובעצם לגזול מתושבי העיר הנזקקים.

יגאל יאסינוב: אני רוצה פה להגיד שבדיוק מאותם המסכנים שמדברים עליהם, הוא החליט לגזול את האפשרות לקבל עזרה מהעירייה.

יגאל יאסינוב: זו אותה עיר וזה אותו ראש עיר, אשר חודש וחצי לפני כן בניגוד לחוקי ישראל, רכש רכב ללא אישור מועצת העיר, שזו עבירה.

יגאל יאסינוב: זה אותו ראש עיר שרק לפני חודש או שבועיים, החליט לשנות סטטוס במתן פטור מארנונה.

יגאל יאסינוב: למי שלא ידע, עכשיו כדי לקבל פטור מהארנונה או הנחה בעיר ערד, התושב חייב להביא דרכון.

יגאל יאסינוב: אם אף אחד לא יודע, גם זה נוגד את חוקי המדינה.

יגאל יאסינוב: לא ייתכן שראש העיר ייקח את תושבי העיר ויישתמש בהם "כבני ערובה".

יגאל יאסינוב: יש לך אולי דרישות נכונות מול משרדים שונים, אבל אתה לא יכול לפגוע בתושבים בצורה כזאת.

יגאל יאסינוב: זה אסור וזה נוגד לחוק.

יגאל יאסינוב: ואני רציתי להגיד לך את זה בפנים.

יגאל יאסינוב: אם לא תחזור בכך, אנחנו נעשה הכל כדי להדיח אותך מהתפקיד ולמנות בעיר הזאת וועדה קרואה.

יגאל יאסינוב: אני פניתי לשר הרווחה, בבקשה לבדוק את הנושא ולא לתת לפגוע בתושבי העיר.

יגאל יאסינוב: תודה רבה.

שאול יהלום: ובכן, רק אנחנו עוסקים כאן, לא כולם תושבי ערד, הנתונים שלנו הם שגודל האוכלוסייה של ערד היא 28 אלף נפש.

שאול יהלום: מתוכם 28 אחוז ילדים.

שאול יהלום: ועולי שנות ה90- הם 42 אחוז מכלל תושבי ערד.

שאול יהלום: 10 אחוז מעל גיל 65 מהעולים.

שאול יהלום: הכנסתם של 37 אחוז מבתי האב בערד, נמוכה מ4,000- ש"ח לחודש.

שאול יהלום: הכנסת 49 אחוז היא בין 4,000 ל8,000- ש"ח.

שאול יהלום: ורק 14 אחוז, הכנסתם גבוהה מ8,000- ש"ח לחודש.

שאול יהלום: שיעור האבטלה החודשי היה 7.6 אחוז.

שאול יהלום: ובמהלך שנת 2003 טיפלה מח' הרווחה של עיריית ערד ב4,480- תיקים.

שאול יהלום: בהם בעיות זקנה, משפחה, נכויות שונות וכד'.

שאול יהלום: אדוני ראש העיר, השאלה היא כזו.

שאול יהלום: אתה יודע יש אצלנו סיפור יהודי ידוע על אותה ספינה שהיא נטרפת בסערה ורב-החובל הולך לזרוק את החפצים כדי להקל על מסע הספינה והחפץ הראשון שהוא מוצא, זה זוג תפילין.

שאול יהלום: הוא אומר, אני אקל.

שאול יהלום: למעשה כל החברה שלנו לא רק בנויה לתת שירות - אלא חברה יהודית בנויה על שירות לחלש.

שאול יהלום: בשביל מה צריך אותנו למעשה אם לא נהיה באמת מדינה ועירייה שנותנת שירות לחלש ועוזרת לחלש.

שאול יהלום: עד כמה שאפשר - אז באמת נהיה ככל העמים, בית ישראל.

שאול יהלום: אבל אפשר למצוא מקומות הרבה יותר נעימים במקומות, לא במדינה שלנו.

שאול יהלום: ובהרבה דברים אנחנו באמת עוזרים ואנחנו נחשבים, מלבד מכמה עתות מצוקה, בין המדינות הנאורות בעולם, בנושא הבריאות, בנושא הרווחה וכו'.

שאול יהלום: אין ספק שאתה במצוקה קשה ביותר.

שאול יהלום: לא רק אתה, אלא כל העיריות במצוקה קשה, הראיה לכך שאנחנו עכשיו בעיצומם של ימי שביתה וזעקת השלטון המקומי הולכת וחזקה מיום ליום.

שאול יהלום: ואנחנו כולנו שותפים לבעיות הקשות ביותר של השלטון המקומי.

שאול יהלום: ולעובדה שיש רשויות מקומיות לפני התמוטטות, לא רק לגבי המשכורות של העובדים - אלא התמוטטות שירותים.

שאול יהלום: אבל מלכתחילה אני חושב שבעירייה שנמצאת במצוקה נוראית.

שאול יהלום: ותכף נשמע גם את השר ואת המנכ"ל, הדבר הראשון שלא הייתי עושה - זה לא הייתי פוגע בחלשים.

שאול יהלום: ז"א, אם אני צריך מחר לבוא ולחתוך בבשר החי - הדבר הראשון זה לבוא ולומר, קודם כל אני לא פוגע בחלשים.

שאול יהלום: אני חותך בבשר החי בדברים אחרים.

שאול יהלום: אבל בחלשים, ברווחה.

שאול יהלום: הרי אתה גם אחראי בין השאר לחינוך - לא לחינוך רק מבחינת בתי"ס - אלא לחינוך הילדים של ערד.

שאול יהלום: וחינוך הילדים כלפי ההורים.

שאול יהלום: איזה מסר קיבלו הילדים?

שאול יהלום: במצוקה כלכלית חדשה של העיר - אומר ראש העיר, קודם כל, סוגר את מח' הרווחה.

שאול יהלום: לא את מח' התברואה, לא את מח' שיפור פני-העיר, אפילו את מח' החינוך, לא את מח' הספורט.

שאול יהלום: אלא דבר ראשון, אני סוגר את הרווחה לחלשים.

שאול יהלום: אם אני ילד בעיר הזאת, מה אני מקבל, איזה מין מסר - מסר הפוך מרעיון אנושי, מסר הפוך מרעיון יהודי, מסר הפוך מרעיון שאנחנו רגילים להיות טובי לב מבחינת "ואהבת לרעך כמוך".

שאול יהלום: זאת השאלה המרכזית.

שאול יהלום: אין ויכוח שיש בעיות, כולל בעיות בנשר.

שאול יהלום: שמעתי היום את ראש מועצת נשר שאומר: במה אני צריך לייעל, אין לי דובר, אין לי יועץ, אין לי זה, אין לי זה, מה רוצים שאני אחתוך את הראש שלי?

שאול יהלום: לא יכול לייעל.

שאול יהלום: אז אני אומר, בסדר, הבעיה בעיה מאוד קשה, אני מבין את זה.

שאול יהלום: אבל בתוך המצוקה שלנו, בוא לא נסגור את הלחם האחיד, בוא לא נסגור את הרווחה.

שאול יהלום: וכאן אתה, לא התפרסמת שסגרת את המתנ"ס - התפרסמת שסגרת כדבר ראשון את מח' הרווחה.

מוטי בריל: במדינת ישראל מחייב אותי לקנות אוטו יד ראשונה.

מוטי בריל: חסכתי 100 אלף ש"ח לעיריית ערד, עברתי על החוק.

מוטי בריל: מה היית עושה במקומי?

יגאל יאסינוב: האיש הזה עבריין, הוא עבר על החוק.

מאיר פרוש: הפנים להדיח אותו, הוא קורא לו עבריין לראש עיר בישראל שנבחר ברוב גדול.

מוטי בריל: לגבי הפעולה שדיווחתי עם שר הרווחה שאני הולך לעשות.

מוטי בריל: אני אקריא את ארבע השורות כדי שתבינו על מה מדובר.

מוטי בריל: כי למרבה הפלא כולם יודעים מי אני, אבל אף אחד לא קרא מה אמרתי.

"..הנדון: אני לא סוגר, אני לא סגרתי, לא הודעתי, חיכיתי כי ברגע שהשלטון המקומי הכריז על שביתה - אמרתי אני מקפיא את הכל, מתוך תקווה שממשלת ישראל וכנסת ישראל יביאו לפתרון הבעיה.

"..הנדון: לא פיטרתי, לא סגרתי, לא עשיתי כלום.

"..הנדון: ההבדל היחיד על מה שאני עושה למה שעושים בד"כ, אני לא משבית.

"..הנדון: ותשאל את עדי אלדר, הוא יגיד לך.

"..הנדון: אני מעביר את האחריות אליך - אתה חושב שצריך לקיים את החוק, תקיים אותו.

"..הנדון: יש לך תקציב , תעשה אותו.

"..הנדון: אין לך תקציב, אתה נותן לי תקציב של העולם השלישי, תעבוד כמו עולם שלישי.

"..הנדון: ומדינת ישראל גורמת לערד להיות עולם שלישי.

"..הנדון: ולזה אני לא מוכן לתת את היד.

"..הנדון: אמרתי, רבותיי המכובדים אין לי כסף לתת את השירות הזה.

"..הנדון: אין לי, לא בגלל שאני חושב שהמסכנים האלו לא מגיע להם, הקמתי את הקרן לפיתוח ערד, שנותנת עד היום לעשרות משפחות בשבוע אוכל.

"..הנדון: אני דואג לתרומות מארה"ב כדי שיהיה להם אוכל.

"..הנדון: אז אתה תחנך אותי לגבי איך מטפלים במסכנים.

שאול יהלום: אז סגרתי ראשון?

שאול יהלום: מה שייך פה המנכ"ל?

שאול יהלום: טוב שהוא בא אליך.

שאול יהלום: אני בא ואומר, לפי זה יהיה כאן מסר לכל מנכל"י המשרדים, אם אתם רוצים לשמור על שלמות המחלקות שלכם, אל תבקרו בערד.

שאול יהלום: אבל הנתונים שלנו מראים כך.

שאול יהלום: שרק לספורט נותנת עיריית ערד 5.2 מיליון ש"ח.

שאול יהלום: לכל הרווחה פחות מ3- מיליון.

שאול יהלום: אז אני שואל אותך, למה?

שאול יהלום: כמה פרופורציה צריכה להיות.

שאול יהלום: נניח שיש מצב נורא ואומרים, לא יהיה ספורט.

שאול יהלום: אני יודע מה זה ספורט לנוער וכו' ואני עצמי הייתי שחקן כדורסל שהייתי צעיר.

שאול יהלום: אבל תבין את העניין, לא רווחה.

שאול יהלום: איזה מסר זה יכול להיות.

מוטי בריל: הדרך היחידה שלי להגיע לתקציבים של רות יוסף, אני צריך להיות מאוזן.

מוטי בריל: עשיתי תרגיל, שאיינשטיין קורא לו "תרגיל מחשבתי", בואו נראה מתי אני מאוזן.

מוטי בריל: תקציב עיריית ערד היום הוא 115 מיליון, גירעוני 21, לפי חוק ההסדרים החדש.

מוטי בריל: אני צריך לחסוך כמעט 22 מיליון ש"ח כדי להיות מאוזן.

מוטי בריל: אני אגיד לך מה אני סוגר - תברואה, גינון, חינוך, תרבות, רווחה, דת, מינהל כללי, מינהל כספי, הנדסה, פיתוח עירוני ומוקד עירוני.

מוטי בריל: כל הקליטה, איכות הסביבה, את כל החגיגות אני משבית.

מוטי בריל: מוכר את כל הנכסים, מוכר את כל הרכבים של העירייה, סוגר את אמבולנס הטיפול נמרץ של ערד, ואז אני מאוזן.

מוטי בריל: למה אני מאוזן רק שם?

מוטי בריל: כי כל העלות של פנסיה יושבת עלי.

מוטי בריל: ברגע שאני מפטר עובד - אני ממשיך לתת לו את המשכורת.

מוטי בריל: לכן אחרי שאני סוגר את הכל ונשאר עם 50 עובדי עירייה, שזה מחלקת הגבייה והמחלקה המשפטית, כי אנשים לא ישלמו לי ארנונה, אז צריך לחזק את המחלקה המשפטית.

מוטי בריל: אני משלם מעל 30 מיליון ש"ח לשנה שכר ל- 550 פנסיונרים.

מוטי בריל: זה המבנה שלא אני קבעתי אותו, אלא המחוקק כאן קבע.

מוטי בריל: לכן כשמדברים על תוכניות הבראה, כדי שעיריית ערד תהיה מאוזנת, המשמעות היא סגירת היישוב שקוראים לו ערד.

מוטי בריל: שמדינת ישראל תחליט שערד צריכה להיסגר ואני אעזור לה לסגור אותו.

מוטי בריל: אבל אי אפשר לבוא אלי עם כל מיני משחקים של מלים, למה סגרתי את זה ראשון ואת זה שני.

מוטי בריל: אני מחפש את רונית תירוש שלושה שבועות, היא לא מוכנה לדבר איתי.

מוטי בריל: אנחנו צריכים עוד כסף, אני שורד ברווחה חצי מיליון ש"ח בחודש שאין לי.

מוטי בריל: אז אם תיתן לי את החצי מיליון, אני אשמח לתת את השירות.

מוטי בריל: אתה יושב כולך נינוח, מסתכל עלי ואומר לי תשמע, אתה תסתדר.

מוטי בריל: מה זה תסתדר - אתה אישרת את תקציב המדינה - ידעת שחסר 1.8 מיליארד - אתה בא אלי עכשיו לגבי התוצאות.

שאול יהלום: שאפשר להכפיל את ערד בכמה עשרות לפחות.

שאול יהלום: האם באמת הוא היה צריך לעשות זאת, לפי השקפתכם, עם כל המצוקה התקציבית?

דב גולדברגר: נכון שיש מצוקה קשה מאוד לרשויות ונכון שגם תקציבי הרווחה קטנים.

דב גולדברגר: ועדיין אנחנו חולקים על המעשה שהוא עשה, להודיע לעובדים שהם מפוטרים ושהנכים והמפגרים והקשישים מוחזרים הביתה.

דב גולדברגר: זה מעשה שהוא לא ייעשה.

דב גולדברגר: ואני בהחלט מקבל את מה שאמרת, קודם כל מהבחינה האנושית.

דב גולדברגר: הוא הקריא לכם שתי שורות, את המשך המכתב הוא הקריא לעובדים בנוכחותי.

מוטי בריל: שירות.

מוטי בריל: הצעתנו כי במקביל תטפלו בגיוס אותם עובדים אשר טובים ומסורים מהם אין בנמצא".

דב גולדברגר: לרחוב החל מה- 1.3 כי הוא מסיר אחריות.

דב גולדברגר: אבל מעבר לנושא של ההתנהגות ההומאנית שהיו"ר דיבר עליה, ומעבר להבנה התקציבית, אנחנו מבקשים שיהיה ברור, שראש עיר שנוהג כך, קודם כל עובר על החוק.

דב גולדברגר: הוא עובר של שני חוקים.

דב גולדברגר: יש חוק שירותי הסעד מ1958- ועפ"י ראש העיר חייב לתת שירותי סעד.

דב גולדברגר: לא סתם המחוקק קבע ב1958- את האחריות לאוכלוסיות החלשות בחוק.

דב גולדברגר: לא פלא גם ואתה יודע בדיוק מאיפה אני בא, שהוא לא קבע בחוק, לא את התרבות ולא את הספורט ולא את המתנ"ס ולא את הגינון.

דב גולדברגר: והרבה מאוד דברים הוא לא קבע בחוק.

דב גולדברגר: המחוקק קבע חובה ואחריות על ראש העיר לאוכלוסייה החלשה.

דב גולדברגר: משום שהוא כבר פחד אז ב58-, שאם הוא לא יקבע בחוק אחריות לאוכלוסיות החלשות, הם ייפגעו.

דב גולדברגר: ולכן האחריות הזאת היא חוקית קודם כל.

דב גולדברגר: החוק השני הוא חוק חסרי ישע.

דב גולדברגר: יש חוק נוסף שגם בהם קבע המחוקק שיש אחריות על חסרי ישע לרשויות המקומיות ולמדינה.

דב גולדברגר: כדי שלא ייפגעו אותם נכים, מפגרים, קשישים, נכים, אוטיסטים ואח'.

דב גולדברגר: מישהו צריך לקבל אחריות עליהם.

דב גולדברגר: ולכן החלטה כזאת של ראש העיר, עם כל ההבנה למצוקות, היא פשוט בלתי חוקית.

דב גולדברגר: ההערה השנייה שאמרתי לראש העיר.

דב גולדברגר: ראש עיר שקורא לממשלה לקחת אחריות על הרווחה ועל החינוך, בעצם אומר לממשלה, תנהלי את את העיר ערד וזאת ועדה קרואה.

דב גולדברגר: ואת המשמעות של ועדה קרואה היא כאשר ראש העיר אומר, אני לא מסוגל, לא יכול לנהל את העניינים ואני רוצה שאתם תנהלו את זה.

דב גולדברגר: אני אומר מעבר לכך שזו עבירה על החוק מה שהוא עושה - הוא קורא לממשלה לנהל את העיר במקומו.

דב גולדברגר: לזה יש שר פנים, יש תהליכים, כיצד עושים ועדה קרואה - ושר הפנים יצטרך לשקול.

דב גולדברגר: אם ראש רשות, ראש עיר, אומר אני לא מסוגל לנהל את זה - וודאי ששר הפנים יצטרך פשוט למצות.

שאול יהלום: אומרים, שמים כאן על המוקד ראש עיר אחד, בוא נגן עליו.

שאול יהלום: ואני בא ואומר לכם, אתם לא צריכים להגן, בגלל שכולכם בהשבתה, וכולכם את המצוקה מראים.

שאול יהלום: וכל אחד יודע שערד במצוקה לא פחות מדימונה.

שאול יהלום: ואעפ"י אני אומר לכם, כחבר שלכם, של אחד האנשים שמצדיק את השביתה שלכם, אתם יכולים למצוא אלף סיבות.

שאול יהלום: העובדה שאף אחד מכם, אם הוא השבית - הוא השבית את כל העיר, כולל את חלוקת אשפה.

שאול יהלום: אף אחד מכם לא נקט בצעד הזה שאמר, קודם כל אני מתעלל בחסרי ישע ב1.3- לא היום, אני מתעלל בעוד חודש, זה לא לזכותכם ואתם לא צריכם להגן על הגישה הזו.

שאול יהלום: עם כל המצוקה לא צריכים להתעלל דווקא בחלשים.

שאול יהלום: ההתעללות במקרה הכי גרוע, היא לכולם.

שאול יהלום: אז צריכים להגן, אני מבין שלכל אחד מכם, ואתם מגינים בעצם על שביתה.

שאול יהלום: והלוואי ו- 15 הערים הגדולות לא היו תוקעות לכם סכין בגב והיו מצטרפות.

שאול יהלום: אני מזדהה עם כל מילה שאומר יו"ר המרכז לשלטון המקומי שהוא מקיף אותם.

שאול יהלום: אם יש מצוקה - היא צריכה להיות קשה כדי שהעניין ייפתר.

שאול יהלום: והלוואי והיה נפתר אתמול בישיבה ממשלה סופית, אבל למה עוול כזה?

שאול יהלום: תסגרו את המתנ"סים, תסגרו את הספורט, תסגרו את האשפה.

שאול יהלום: תסגרו אבל לא את הנכים והמפגרים והמשפחות.

שאול יהלום: למה הגנה, למה ההתפרצות הזאת?

שאול יהלום: אוי לכם אם תלכו אחריו.

דוד עמר: והיא אמרה, מה פתאום.

שאול יהלום: מאחלים לכולכם גם שתצליחו.

שאול יהלום: אנחנו עדיין בשנה הראשונה, רק כמה חודשים עברו מאז כהונתכם.

שאול יהלום: ואנחנו מבינים מה פירוש שנפלתם בהתחלה, בייחוד ראשי ערים חדשים שהם לוקחים גירעונית כזאת לידיהם - אנחנו מבינים את ההרגשה של הכניסה למיטה החולה הזאת.

שאול יהלום: הכל נכון - אבל אני אומר לך, לא בחדר הזה, אני אומר לך, אתם לא תקבלו גיבוי, אתם תקבלו גיבוי מבחינתי, אתה רוצה להשבתה, בבקשה.

שאול יהלום: אתה רוצה לסגור את יום את החינוך - אולי, גם לא.

שאול יהלום: חינוך מיוחד, מפגרים, וילדים קטנים - לא.

שאול יהלום: אתה רוצה לסגור את המתנ"ס - בקשה.

שאול יהלום: אתה רוצה שלא יפנו את האשפה מהבתים - בקשה.

שאול יהלום: הכל עד אם הגיעו מים עד נפש.

שאול יהלום: אבל לא להתעלל בחסרי ישע, זאת היתה צריכה להיות הפרוטה האחרונה שתישאר לתת להם.

שאול יהלום: אל תבקשו הצדקה לעניין הזה.

שמואל אבואב: אדון יאסינוב הח"כ, למה רחמיך לא נכמרו?

שמואל אבואב: למה הלב שלך לא כאב?

שמואל אבואב: למה אתה לא הזדעקת, למה אתה גילית איזה שהיא רגישות שהשר שלך…

שמואל אבואב: שבר מוחלט יש, אין כסף לשום דבר.

שמואל אבואב: אתם מטיפים לראש עיר שנבחר עכשיו.

שאול יהלום: השירותים.

שאול יהלום: האם לא אמרת לי, הדבר הכי חשוב שיש לי פה זה הנושא הזה של הרווחה.

אתי פרץ: ומורידה את הכובע לפני כל רשות ששורדת.

אתי פרץ: אבל מצד שני, לא מתכוונת לתת לו הנחה קטנה ברצפה של האחריות שלו.

אתי פרץ: וזה יהיה המוטיב של מה שאני הולכת להגיד עכשיו.

אתי פרץ: אני רוצה להתייחס ללחם.

אתי פרץ: מעוררת בי חלחלה, תרבות השיחה שהיתה פה היום לגבי זה שיושב משרד ממשלתי, ועושה איזשהו מבחן של ממוצעים בצריכת מזון.

אתי פרץ: הוא הפך לאפוטרופוס, של סדרי אבות המזון הכי קיומיים.

אתי פרץ: אז קודם כל, אני מבקשת מהם להפליג לעולם רחוק, כמו מצרים ירדן וסוריה, ששם מחיר הלחם והזבדה הוא פרוטות.

אתי פרץ: יש משהו מפחיד בחשיבה הדעתנית, שהיא חסרת איזו שהיא תרבות אנושית של אחריות, שבה החברה והמדינה אומרת.

אתי פרץ: יש איזשהו קו מים שעליו מדינה מתחייבת ללא תנאי.

אתי פרץ: וקו המים הזה, אם יש מפסידים, יש סבסוד.

אתי פרץ: יש משהו בכל הכללים ומכיוון שהשיחה הזו הסתיימה אדוני, והרשיתי לי, אני לא רוצה לנצל את הזמן הזה, אלא להתייחס לנושא הבא.

אתי פרץ: להגיד גם לך, אני מבקשת ומתחננת, ראשית, איזו שהיא הכנסת קורטוב של תפיסת עולם קיומית תרבותית חברתית.

אתי פרץ: דבר שני, כשאת אומרת 4.5 אחוז מקבלים - 4.5 אחוזים מתוך האנשים הלאה.

אתי פרץ: את הולכת על ממוצע - בממוצעים בולמים את הקצוות.

אתי פרץ: ותמיד ממוצע זה דבר לא אנושי.

אתי פרץ: אנחנו יושבים עם ד"ר בריל ואוכל להגיד לך שאישית הוא עורר בי המון הערכה.

אתי פרץ: שיח מאוד מעמיק, מאוד רציני.

אתי פרץ: יושבת פה מנהלת האגף, יהודית גלנס, חבורה אצילה כזאת שעם ההודעה הקשה - אתה היית צריך לפגוש אותם בשעות לא שעות, כשדליה יו"ר מחוז הדרום ואני הגענו, איך האנשים האלה ממשיכים להתמודד עם לטפל באוכלוסייה.

אתי פרץ: אני רוצה להזכיר שגם פרופ' גולדברגר לא הזכיר.

אתי פרץ: ואני בטוחה שהשר אולי היה מזכיר כדי להשלים ואני חושבת שגם קטעו באמצע.

אתי פרץ: מעל למערכת הזו מרחפת עננה אחת שיש בה עובדים סוציאליים שעובדים עפ"י 80 חוקים.

אתי פרץ: שמטילים עליהם אחריות ומקנים להם סמכויות לגבי איזה שהיא חובה שהיא אינה מותנית בתקציבים.

אתי פרץ: חבר'ה, כשעו"ס מגיע למח' ומגיע חסר ישע או ילד בסיכון או מטופל בסמים - יש סל של חובות מקצועיים, שראש עיר הפסיק לסגור את השירותים או שהוא מאיים עד 1.3.

אתי פרץ: השיחה עם ד"ר בריל היתה כזאת שברמה של התובנה השכלתנית - אני מורידה את הכובע.

אתי פרץ: אבל אני אגיד לכם גם מה שאמרתי לו - יש משהו מפחיד במשחק השחמט על שיש קר-קפוא, אינטליגנט של מספרים של אחד ועוד אחד ועוד אחד - מביאים זה שלוש עשרה.

אתי פרץ: אז דבר ראשון גם הוא תפס תפיסה אחראית כלשהי, אני חושבת שהמהלך הראשון שלו היה כבר חסר אחריות.

אתי פרץ: בלי להוריד מזה.

אתי פרץ: ופה אני מסתכלת על המדינה ואדוני נציג הממשלה השולטת, אני הולכת להגיד לך משפט אחד כרגע שאחד הדברים שמפחידים אותי, זה הנאורות התרבותית החדשה, שבסגנון מאוד אינטלקטואלי אומרים דברים של מדינות של תקופות חשוכות.

אתי פרץ: ואם תרצה להבין למה אני מתכוונת - אני מזמינה אותך לשיחה בהמשך.

אתי פרץ: לעניין של האחריות - ראשית אני מבקשת מד"ר בריל באופן אצילי, אחראי ובוגר, למשוך את ההחלטה של ה1.3-.

אתי פרץ: אנחנו מחזיקים אמתלה לצו מניעה, אני לא רוצה להילחם בו - אני רוצה ליצור פלטפורמה במדינת ישראל.

אתי פרץ: שהממשלה מעבירה תקציבים ראויים, שראש רשות יכול למלא את תפקידו כחוק.

אתי פרץ: ושהאזרחים יקבלו שירותים עפ"י מדף הספרים.

אתי פרץ: אבל בתווך יש קהילה מקצועית שהיא היום בן ערובה של המציאות הזאת.

אתי פרץ: ומאחריה יש קאדר של אוכלוסיות הכי חלשות וכאן אני אסיים במשל אחד.

אתי פרץ: כולנו צריכים ללמוד מגוף האדם.

אתי פרץ: כשיש בעיה של חמצן או כפור או כוויות או קור - מה עושה גוף האדם - את הלב, את המוח, את המערכות הראשוניות מגן עליהם.

אתי פרץ: מקריב את החלקים הזניחים עד שמתאוששים או מוצאים דרך.

אתי פרץ: מה עושים במערכת כזאת - בדיוק את ההפך.

אתי פרץ: הטרפה של ממשלת ישראל והיא עשתה הרבה מאוד טרפות אחרונות - לא מטהרת את הטרפה של ראש רשות בערד.

אתי פרץ: ואני איתו במאבק העקרוני, אני אלחם בו עד חרמה באמצעי שהוא בחר בו.

אתי פרץ: אנחנו העובדים הסוציאליים רוצים ראשי רשויות חזקים.

אתי פרץ: דרך אגב, שהאוכלוסיות יצטרכו פחות אותנו והוא יוצר מערכת שהוא אחר כך יהיה עם אדמה חרוכה.

אתי פרץ: אבל מי שישלם את המחיר - זה אותם אנשים שהם היום במצב שאין לה פה ומחר אף אחד לא יגלם את הנזק הבלתי הפיך.

אתי פרץ: יש גבול לבני-הערובה האלה.

מאיר פרוש: ש"ח, מענקי איזון ממשרד הפנים?

מאיר פרוש: בשקט ללא שום איום על מהפכה חלילה או שבירת כלים.

מאיר פרוש: זה מה שרציתי שיאסינוב ישמע, לך ל"ישיבציה" תספר את זה לשרים.

מאיר פרוש: ייחודיים, העיקר כדי שייקרא ששינוי ניצחה את המפד"ל.

מאיר פרוש: זה המאבק ששינוי יודעת לעשות.

מאיר פרוש: אבל לרשויות המקומיות, שום דבר לא.

ישראל אייכלר: שבכלל לא דורש כסף בשביל משרד שלו - זה שר הפנים.

עדי אלדר: אותנו לזה בתולדות המדינה.

עדי אלדר: אני לא זוכר משבר כזה חריף ורציני מבחינת ההידרדרות של הממשלה כלפינו.

עדי אלדר: אני רוצה פה בנוכחות כולם, לבקש מחברי מוטי בריל להחזיר את המצב לקדמותו, כי אנחנו עושים עכשיו מאבק גדול שגם ערד בפנים.

עדי אלדר: אנחנו כולנו באותן מצוקות.

עדי אלדר: אני רוצה לקרוא לך, לחזור מפיטורין ומסגירת המחלקה.

עדי אלדר: ומה שנעשה, נעשה במסגרת כל השלטון המקומי.

עדי אלדר: אתה לא לבד בעניין הזה.

עדי אלדר: דבר שני, אני רוצה לבקש מהיו"ר שאול יהלום, לקיים דיון רציני עם השלטון המקומי, על כל נושא הרווחה.

עדי אלדר: יש לנו המון עניינים, אנחנו צריכים לקבוע מחדש כמה רשויות נותנות, כמה הממשלה צריכה לשים, מה האחוזים.

עדי אלדר: להקדיש לזה לא רק סעיף, צריך להקדיש אולי כמה שעות כאן.

עדי אלדר: אנחנו נבוא מוכנים לדיון הזה.

עדי אלדר: אני בטוח שגם המשרד יבוא מוכן ולא דרך העניין של ערד, אנחנו כבר נפתח פה את כל הנושאים - יש לנו הרבה נושאים.

מוטי בריל: כי היא נאמרה תוך כדי הישיבה.

מוטי בריל: אבל צריך לזכור עוד דבר.

מוטי בריל: חוק ההסדרים מחייב אותנו בשני דברים שהצביעו עליהם כלאחר יד: 1- הדרישה לתקציבים מאוזנים.

מוטי בריל: 2- חבות אישית.

מוטי בריל: ז"א, כל יום שעובר אנחנו שורפים כסף שאין לנו.

מוטי בריל: אז נורא יפה לבוא ותבינו, אני בא מהצד של תמיכה ברווחה.

מוטי בריל: אבל בסופו של עניין, שהימים חולפים והממשלה לא מעבירה כספים, גם את ה400- מיליון שהשר שיטרית הוסיף.

שאול יהלום: ואצילות מצד שני.

שאול יהלום: הוא הציע לך, תעשה את המאבק יחד, תחזור בך מהמכתב.

שאול יהלום: יחד תעשו מאבק ואני מניח שסדר עדיפות של המרכז לשלטון מקומי, אני מניח יהיה שונה.

שאול יהלום: אבל מאבק קשה וכואב יהיה.

שאול יהלום: הכאב הוא אותו כאב, אלא השאלה אם הוא מתחלק על כל האוכלוסייה שלא נותנים להם את השירות הבסיסי.

שאול יהלום: ולהורים אין לשלוח את הילד שלהם לחוג ספורט או למועדונית, או יוצאים החוצה והאשפה נשארה.

שאול יהלום: או שאנחנו רואים שעושים את זה לא לנו - לחסרי הישע של העיר.

שאול יהלום: זאת השאלה היחידה כאן.

שאול יהלום: הכאב אותו כאב.

זבולון אורלב: ביקור המנכ"ל.

זבולון אורלב: אנחנו פנינו לראש העיר והבהרנו לו שמבחינתו מעבר לנימוקים שאמר ראש השלטון המקומי, שהם נשמעים שיקולים הגיוניים, ואני מאוד מכבד ראש שלטון מקומי שאומר כאלה דברים.

זבולון אורלב: אגב, אתמול לא תמכתי בהצעת ההחלטה בממשלה אלא נמנעתי, משתי סיבות: 1 - מפני שלא היה ברור לי שמרכז השלטון המקומי מסכים להצעה הזאת.

זבולון אורלב: שני שרים התנגדו ושני שרים נמנעו.

זבולון אורלב: 2 - פחדתי מאוד, חששתי שהמקור לכסף הזה יילקח שוב מהחינוך והרווחה.

זבולון אורלב: ומי שישלם בעצם את ה400- המיליון זה שוב השלטון המקומי.

זבולון אורלב: עד שלא ברור לי מאיפה נלקחים הכספים - חשבתי שאי אפשר לתמוך בכזאת הצעה.

זבולון אורלב: אז שתי המגרעות האלה הביאו אותי לכך שאני לא אתמוך.

זבולון אורלב: ואני בהחלט סבור שהממשלה חייבת להגיע להסדר.

זבולון אורלב: הצעה מתוקנת הוצעה על-ידי שר הפנים, שר האוצר ורה"מ.

דוד עמר: זה שר, הוא נותן כבר 700.

זבולון אורלב: שלא תהיה תנועה סיבובית.

זבולון אורלב: יעשו אחרי זה קיצוץ אחיד במשרדי הממשלה.

זבולון אורלב: ואז יתברר שאתה מממן בכיס אחד מעביר את הכסף לכיס השני.

זבולון אורלב: הדברים פה רציניים.

זבולון אורלב: אני אומר את זה לשלטון המקומי, כדי שלא תהיינה בינינו לפחות, על השולחן הזה, חילוקי דעות באשר לצורך לפתור את בעייתם של הרשויות המקומיות.

זבולון אורלב: ודווקא מפני שאני רואה את השלטון המקומי כחלק בלתי נפרד מהשלטון במדינת ישראל.

זבולון אורלב: זאת רשות שלטונית לכל דבר ועניין וענייניה חייבים להיות מסודרים כראוי.

זבולון אורלב: ואני תומך בדיון גם על הרווחה וגם על החינוך וכל מיני תחום.

זבולון אורלב: אי אפשר לעשות חלוקה כזאת בין הממשלה לבין השלטון המקומי, שהשלטון המרכזי אומר רק מה לעשות והשלטון המקומי אין לו אמצעים לבצע את הדבר הזה.

זבולון אורלב: זה דבר לא מתקבל על הדעת ולכן בהחלט ראוי לסדר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: מבחינה זו אני חושב שאנחנו רואים את הדברים עין בעין.

זבולון אורלב: אבל מה שלא יכול להיות זה שרשות שלטונית ועירייה היא רשות שלטונית, תודיע על כך שהיא עומדת להפר חוק.

זבולון אורלב: זה בלתי מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: בשונה מהרבה שירותים שהשלטון המקומי נותן - ואני מכבד את השלטון המקומי - שירותי הסעד ניתנים עפ"י חוק.

זבולון אורלב: המחוקק, כנסת ישראל חייבה את השלטון המקומי במתן שירותי הסעד.

זבולון אורלב: אמנם היא לא הגדירה כל שירות וכד' - אבל לא יכולה לבוא רשות שלטונית ולומר, אני מפרה חוק.

זבולון אורלב: רבותיי, זה התפוררות השלטון במדינת ישראל.

זבולון אורלב: ומאחר וראשי הערים, אני מכיר את רובם באופן אישי, אני יודע שמדובר בציבור באמת אחראי שעושה עבודה מאוד קשה.

זבולון אורלב: ולכן פניתי לראש העיר והפצרתי בו ואמרתי לו, אדוני, זה בלתי מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: הרי הפיטורין האלה יפטרו פקידי סעד שיש להם סמכות עפ"י חוק על חסרי ישע.

זבולון אורלב: מדובר באנשים שמושמים במוסדות עפ"י צווי בתי משפט.

זבולון אורלב: וכמו שאמר יו"ר הוועדה, מדובר באנשים שאם אנחנו, השלטון, לא נדאג להם - אין מישהו אחר שידאג להם.

זבולון אורלב: מה זה למסור את המחלקה לממשלה - זה לזרוק את הזקנים, את הנכים, את כולם לרחוב.

זבולון אורלב: זאת המשמעות המעשית.

זבולון אורלב: כולנו זוכרים את תרגיל צ'יץ' שהיה ראש עיריית תל-אביב, שהיתה לו מצוקה כספית, מיד הוא היה מודיע שהוא מפסיק את האוכל לזקנים ואז כולם היו נבהלים.

זבולון אורלב: חברים, אני חושב שבהחלט למאבקים יש קווים אדומים, ועכשיו יש מאבק של כל השלטון המקומי.

זבולון אורלב: קודם כל, אני רוצה לקבוע שאין שום בעיה כספית בין משרד הרווחה לבין עיריית ערד ביחס לשירותי הרווחה.

זבולון אורלב: ואם יש כזאת בעיה שאני לא יודע - אני קובע שהיא תיפתר.

זבולון אורלב: רבותיי, תקציב עיריית ערד הוא 120 מיליון ש"ח.

זבולון אורלב: עפ"י ה75- אחוז שלנו, חלקה של הרשות המקומית המחויב, לא הנוספים, הוא בסדר גודל של 3 מיליון ש"ח.

זבולון אורלב: אז קשה מאוד לשכנע אותי שבתוך 120 מיליון ש"ח, ה3- מיליון ש"ח שמחויבים עפ"י חוק ושבהם מדובר באנשים הכי פחות חסרי ישע - דווקא את אותם 3 מיליון - אין.

זבולון אורלב: לא סגרו מחלקות אחרות - שום מח' אחרת לא נסגרה.

זבולון אורלב: חברים, גם מאבק צודק צריך לנהל מתוך עמדה מוסרית.

זבולון אורלב: וכאנשי שלטון גם מתוך עמדה חוקית.

זבולון אורלב: ואין בעיה בינינו ביחס למאבק הכולל.

זבולון אורלב: יש קווים אדומים.

זבולון אורלב: אני משבח את השלטון המקומי שמעולם לא השבית את החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: זה אות כבוד למדינת ישראל ולשלטון המקומי בראשו.

זבולון אורלב: גם עכשיו במאבק סגרו את השלטון המקומי - לא.

זבולון אורלב: את החינוך המיוחד - לא סגרנו את החינוך המיוחד מפני שאנשים מבינים שיש קווים אדומים.

זבולון אורלב: אז את החינוך המיוחד לא סוגרים - את הנכים זורקים החוצה?

זבולון אורלב: ואת האוטיסטים שולחים הביתה?

זבולון אורלב: ולזקנים לא יתנו מזון?

זבולון אורלב: וילדים בסיכון יסתובבו ברחובות?

זבולון אורלב: ונערותינו שתכף תדונו עליהם, הכזונה תהיה ברחובות והאיש לא יטפל בה?

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

זבולון אורלב: זו סכנת נפשות.

זבולון אורלב: לכן ביקשתי, פתחתי דלת בפני ראש העיר, אמרתי לו, אנא בוא אלי לפגישה.

זבולון אורלב: ראש העיר בא אלי לפגישה, נפגשנו נדמה לי לפני כשבוע.

זבולון אורלב: הסברנו לו, הפצרנו בו, שאלנו אותו, האם יש בעיה כספית בשירותי הרווחה - אנא תאמר לנו.

זבולון אורלב: מדובר במח' רווחה מעולה.

זבולון אורלב: במנהלת מח' מצוינת ועובדים סוציאליים מאוד מסורים.

זבולון אורלב: ובערד יש בעיות קשות.

זבולון אורלב: יש נתונים קשים.

זבולון אורלב: לכן אני מצטרף לפנייתו של יו"ר השלטון המקומי ולפנייתו של יו"ר ועדת העבודה והרווחה, בהמשך למה שפניתי אליך ביום ראשון, אנא תודיע, אמנם קיבלנו מכתב מהיוהמ"ש של העירייה, שבו הוא עונה לנו באופן פורמלי על מכתבי אליך.

זבולון אורלב: אני גם לא מבין, אני שולח אליך מכתב, תכבד אותי, תכתוב לי אתה מכתב.

זבולון אורלב: אתה שולח לי עם העו"ד.

זבולון אורלב: שבו אנחנו מבינים מהמכתב שלא פיטרתם ואתם לא עומדים לפטר.

זבולון אורלב: כי אם היית כותב שב- 1.3 המח' לא תהיה, היית צריך לפטר חודש קודם, לא שלחת.

זבולון אורלב: אנחנו מבינים שאתה שוקל את העניין.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לדחוק אותך לפינה.

זבולון אורלב: אני שוב פונה אליך בכל לשון של בקשה, תודיע בצורה מכובדת שאתה נענה לפניית יו"ר השלטון המקומי, לפנייתי, לפניית יו"ר ועדת העבודה והרווחה, לא ייגרע מכבודך, זה רק ייחשב כאות מוסרי ואנא תאפשר למח' לשירותי רווחה להמשיך ולפעול.

זבולון אורלב: תודה רבה.

שאול יהלום: אנחנו כאן פתחנו אשנב ליחס לשירותי הרווחה בתוך הערים.

שאול יהלום: וקודם כל, נערוך כאן דיון ממצה ומקיף עפ"י יו"ר המרכז לשלטון המקומי, בהשתתפות צמרת משרד הרווחה.

שאול יהלום: דיון ממצה ארוך ומקיף.

שאול יהלום: יחד עם זאת, במצב שנוצר, אנחנו שותפים למציאת פתרונות של המרכז לשלטון המקומי לכל הצרכים העירוניים גם בשעה של מצוקה.

שאול יהלום: ואנחנו מקווים שהממשלה תמשיך להוליך את הפתרון שהתחילה בו אתמול, כדי שהנושאים ייפתרו ובהזדמנות זאת, יחד עם הנושאים שייפתרו - אנחנו קוראים לכם להפסיק את השביתה באופן מקביל.

שאול יהלום: יחד עם זאת, כפי שציינו כאן כולם, מאבק חייב להיעשות תחת מטרית ערכים מוסריים.

שאול יהלום: וערכים המוסריים של החברה הישראלית לא מאפשרים בשום אופן, לא ערכים מוסריים, לא ערכים נפשיים ולא החוק, כך שהנפגעים במאבק הזה יהיו חסרי הישע, יהיו הנזקקים למח' הרווחה.

שאול יהלום: ולכן, אנו בטוחים שזו גם עמדת השלטון המקומי כפי שהובעה על-ידי היו"ר.

שאול יהלום: וקובעים כאן שעל ראש עיריית ערד להיענות לבקשות ולבטל את המכתבים ולהצטרף למאבק הכללי שעורך מרכז השלטון המקומי.

שאול יהלום: ואנחנו ממתינים מעבר להחלטתנו לתשובתך מרצון שלצערנו עדיין לא ניתנה כאן.

שאול יהלום: ואני רק מביע צער ומחאה על כך שאתה אינך משיב לנו כאן, לקריאה של כולנו.

שאול יהלום: תודה רבה.

שאול יהלום: 2.

שאול יהלום: שירותי מין תמורת ירקות.

שאול יהלום: אנחנו פותחים את הישיבה השלישית היום, תחת הכותרת "מין תמורת ירקות".

שאול יהלום: שם היה מסופר על מצוקה כלכלית קשה מאוד שמביאה אמהות למכור הייתי אומר, לספק שירותי מין של בנותיהן הקטינות תמורת אספקת מזון וירקות להן, לקיום אנושי מינימלי.

שאול יהלום: מי שמטפלת בזה ומצאה את העניין, זאת עמותת עלם והמקום שהם ציינו היה באר-שבע.

שאול יהלום: הם סיפרו בתחקיר על הצלת משפחה אחת או שתיים ועל הדרך שהם הגיעו.

שאול יהלום: אנחנו באנו לכאן לישיבה, קודם כל לשמוע מה קורה, על הגורמים המשתתפים בעניין ואחר כך לראות האם אנחנו יכולים לשים את האצבע ולהגיד מה ניתן לתקן.

שאול יהלום: אני הייתי נותן קודם לעמותת עלם לספר מהשטח, מה קורה, מה אתם עושים, מה עוד לדעתכם אפשר לעשות.

שאול יהלום: עם התייחסות עד כמה שאפשר לקשר את זה עם התחקיר, לא חובה.

נועם הס: חושב שזה נחשף בבאר-שבע, אני כממונה מטעם עלם על אזור הדרום שכולל גם את תל-אביב מבחינתנו, אנחנו יודעים שהתופעה הזאת היא לא מייחדת את באר-שבע כעיר.

נועם הס: ברק, היו"ר פרופ' יוחנן ווזנר, ומאות מתנדבים שעושים עבודת קודש בלילה, בסיורים עם הניידת.

נועם הס: יוצאים בעיקר בלילה ובשעות אחה"צ לאותה עבודה ייעודית, מתנדבים שמוכשרים ומיועדים לאותם התפקידים.

נועם הס: יש לנו פרוייקטים שמטפלים באמת בקצה הרצף כמו שאנחנו טוענים.

נועם הס: שיתופי פעולה עם משרדי הממשלה, משרד הרווחה שבאמת פרוייקט הניידות נעשה מעבר לתיאום פעולה מקצועית, גם כן בסיוע של 700 אלף לשנה.

נועם הס: ואנחנו עכשיו מנסים להדק יותר את הקשר סביב הפרוייקט הספציפי הזה.

נועם הס: הרשת של בתי-קפה נמצא בשיתוף פעולה של יחידות לקידום נוער, בעיקר משרד החינוך שגם שם אנחנו מעוניינים לתפור את השיתוף פעולה שעדיין לא סגור אלינו.

נועם הס: וכמובן תרומות, קרנות, בארץ ובחו"ל.

נועם הס: אני רק רוצה לציין באמת עוד שלושה פרוייקטים חשובים שאנחנו מטפלים בהם.

נועם הס: "גלגל" בירושלים שמטפל בהומלסים צעירים, כאלה שרואים אותם, מקבצים נדבות בצמתים בעיקר, רובם עולים חדשים.

נועם הס: חה"כ יאסינוב שותף גם בוועדת הקליטה, מספר פעמים עלה הנושא הכאוב הזה.

נועם הס: ועוד פרוייקט חדשני שהוקם בתל-אביב בשם "ערים בלילה" שמטפל בקטינים וקטינות שעוסקים במתן שירותי מין באופן מסחרי.

נועם הס: דורית פרידמן שמנהלת את הפרוייקט תרחיב, כי אני חושב שזה מאוד חשוב.

נועם הס: המימון דרך אגב, לאותם פרוייקטים חשובים הוא כרגע בעלם בלבד.

נועם הס: אנחנו לא מצליחים ליצור את השותפויות הנדרשות עם משרדי הממשלה השונים, על-מנת להמשיך.

נועם הס: איזה שהיא רצפת קיום לאותם הומלסים שאותרו, צעירים.

נועם הס: היותר מתקדם.

נועם הס: זאת אומרת, המישהו לרוץ איתו וגלגל, נותנים את רצפת הקיום המאוד מאוד ראשונית.

נועם הס: הם מגיעים לשם, הם יכולים להתקלח, לאכול, לקבל טיפול רפואי, שיחה מאוד משמעותית, כמו שהם מתארים עם אחד המתנדבים.

נועם הס: וכמובן הפניה לשירותים שנמצאים בקהילה.

נועם הס: אנחנו לא מתיימרים לתת את כל המענים שקיימים.

נועם הס: לגבי הסיפור בבאר-שבע.

נועם הס: הניידת היא בעצם כלי רכב שהופעל לעבודת רחוב.

נועם הס: יוצאת בשעות לילה מאוחרת עם צוות מקצועי וצוות של מתנדבים.

נועם הס: בד"כ איש מקצוע אחד, עם רקע של עבודה סוציאלית או פסיכולוגיה ואיתו 7-10 מתנדבים מבוגרים שהוכשרו לשוחח עם בני-נוער במטרה בעצם להשיג שלושה דברים עיקריים.

נועם הס: אחד, זה שיחה בגובה העיניים מה שאנחנו קוראים, בין בן-אדם מבוגר לבין מתבגר.

נועם הס: הדבר השני זה התערבות בשעת משבר.

נועם הס: ממש באותו רגע, אם ניתן לעשות משהו, כמו שצוין באותה כתבה.

נועם הס: הדבר השלישי והמשמעותי, זה הפניה לגורם מטפל בקהילה עצמה.

נועם הס: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם השירותים בקהילה.

נועם הס: על-מנת ליצור איזשהו רצף של שירותים, איזשהו רשת טיפולית תמיכתית.

נועם הס: מה שקרה באותו ערב - אני חושב שנמצא פה גם בועז שהיה נוכח באותו סיטואציה, הוא יידע לתאר יותר טוב מה קרה שם באותו ערב.

נועם הס: אבל אני באמת רוצה כאן להדגיש, אני חושב שאנחנו נחטא לעיקר אם אנחנו נתמקד רק, לא שהמקרה הוא לא חמור ולא דורש התערבות מיוחדת - אבל אם אנחנו עוד הפעם נסתום איזשהו חור עם האצבע וניתן מענה - אני חושב שפרוספר כבר אמר שכן אמר מה נעשה עם אותן שתי צעירות, אני חושב שכן ניתן המענה ההוליסטי שאנחנו מדברים עליו.

דורית פרידמן: אני רוצה לציין רק בשביל הפרוטוקול.

דורית פרידמן: קודם יצא מהישיבה פה, הרב מיכאל מלכיאור, אם אני לא טועה שפספסתי.

דורית פרידמן: הכנסת מ- 14.5, שנושאו העיקרי היה "זנות קטינים בישראל".

דורית פרידמן: הפרוייקט הזה התחיל כשותפות בין משרדית ביוזמת הממשלה.

דורית פרידמן: מי שיזמה את הפרוייקט הזה היתה המשנה ליועמ"ש לממשלה, הגב' יהודית קרפ.

דורית פרידמן: ביוזמתה במשך שלוש שנים, ישבו חמשת נציגי משרד הממשלה הרלוונטיים כמובן, כולל נציגים ממשרד הזה.

דורית פרידמן: והחליטו שמכיוון שקיימת תופעה של זנות קטינים בישראל ואין לנו שום גוף ידע שאפשר להשתמש או להמשיך איתו הלאה, כדי לבדוק איזה שהיא תכנית שיקומית - חייבים להתחיל למפות ולאפיין את אותם בני-נוער שמגיעים לעיסוק בזנות.

דורית פרידמן: שנה וחצי עמותת עלם, כמי שזכתה באותו מכרז, מיפתה, מצאה את הילדים, אפיינה, גיבתה את הממצאים של העבודה באמצעות ביה"ס לעבודה סוציאלית של אוניברסיטת תל-אביב, שראיין את הילדים האלה במסגרת מחקר אטמוגרפי.

דורית פרידמן: בתום השנה וחצי, בדיוק לפני שנה וחצי, הגשנו מסמך מסכם שמתאר את פרופיל הילדים, את הדינמיקה, את המשולש הזה שנקרא "לקוח-סרסור ועוסק בזנות" ופה הסתיים הרומן שלנו בעצם.

דורית פרידמן: אני רוצה לציין שכמעט 50% מהילדים העוסקים בזנות, הם ילדים שנחשבים בעינינו ובעיני הציבור הרחב, כנורמטיביים מאחר והם משולבים ומתפקדים במסגרות הנורמטיביות.

דורית פרידמן: לכן, על מחצית מהילדים האלה אנחנו בכלל לא יודעים.

דורית פרידמן: לשירותים ומי לא מוכר לשירותים.

דורית פרידמן: פה.

דורית פרידמן: מחצית מהמטופלים שלנו אינם מוכרים לשירותים בקהילה ולא יודעים עליהם.

נועם הס: מנהלת אותו, סה"כ שתי משרות של אנשים שצריכים להחזיק בית, מחזיקים גם קו פתוח לקטינים וקטינות שעוסקים בזנות מסחרית וההתמקדות המרכזית כמעט הטוטאלית שלנו היא רק בתל-אביב.

דורית פרידמן: הזנות, אנחנו מממנים להם לינה בהוסטלים פרטיים.

דורית פרידמן: מכיוון שילדים שעוסקים בזנות - לא ממש welcome במסגרות שיקומיות.

דורית פרידמן: זה קצת בעייתי, ולכן אנחנו מממנים להם באופן פרטי לינה, למי שנמצא באיזשהו תהליך שיקומי.

דורית פרידמן: זה לא מרכז הלנה.

שאול יהלום: אתם מרגישים, ז"א אתם מטפלים, הנה 8 ילדים, האם אתם מרגישים שרשויות הרווחה של המדינה עושות את כל הדרוש כדי לטפל בקטינים האלה.

נועם הס: אני לא יכול למפות לך את העיר ב"ש מבחינת זנות קטינים כתופעה או לא כתופעה.

נועם הס: וגם בנושא של תופעה יש לי מה להגיד, אני חושב שזה יותר עניין של סוציולוגיים או פילוסופים להגדיר תופעה או אין תופעה.

נועם הס: אני יודע מה אנחנו פוגשים בשטח, אני גם יודע שאנחנו לא יחידים שפוגשים בשטח.

נועם הס: אני חושב ששווה לשאול מה קורה בב"ש.

נועם הס: כי שוב, כמשל מייצג, אני חושב שבעיר אשדוד שהייתי יום לפני פרסום הכתבה, שמעתי דברים דומים.

נועם הס: אני יודע טוב-מאוד מה קורה בתל-אביב, כמרכז, מאחר והפרוייקט עצמו יושב בתל-אביב.

נועם הס: אני יודע אלו מקרים הניידת בירושלים פוגשת בגן העצמאות, שתי ק"מ בקו אווירי מפה, קטינים שעובדים בזנות בגן העצמאות.

נועם הס: אז ניקח את השבעה שנמצאים בירושלים (אני סתם זורק מספרים), ואת ה- 10 שנמצאים באשדוד וכן את הכמות שנמצאת בב"ש ובאשקלון ובעשרות ערים שאין לנו שום קשר איתם.

שאול יהלום: השאלה היא כזאת, אתה בא ואתה מתאר מצב, שתפסתם בלילה אחד ילד באשדוד, שני ילדים בב"ש.

שאול יהלום: הלכתם לרשות לרווחה, טופל העניין.

שאול יהלום: אתם יש לכם ילדים שעומדים , בניתם בית, שמונה, אתה לא אומר לי, אם נשארו ילדים 100 שאתם לא מטפלים בהם או לא.

שאול יהלום: ז"א, השאלה שלי היא האם אתם יודעים שאנחנו פחות או יותר במדינה עושים את המקסימום כדי לאתר את הילדים האלה ולטפל בהם, או שאתה בא ואתה ואומר, איזו הרגשה, מי מטפל בילדים, את מי זה מעניין וכל מיני דברים כאלה.

שאול יהלום: השאלה היא: האם אנחנו יכולים לשפר תמיד ולהעלות, והאם אנחנו יכולים להיות רגועים שמטפלים ב- 1000.

נועם הס: משהו מאז שהפרוייקט הזה קם - ואנחנו יודעים את הטיפול המאוד מקצועי וייחודי שאותם קטינים וקטינות שעוסקים בזנות - באופן מוסרי - זקוקים לקבל.

נועם הס: ופיתחנו איזשהו גוף ידע שעוסק בתחום הזה.

נועם הס: עכשיו להגיד לך שהרשויות עושות בצורה מקסימלית, אני חושב שלא.

נועם הס: אני חושב שהיא תגיד יותר ממני כמה חסרים לה עובדים-סוציאליים, כמה הם לא יכולים לצאת לרחובות ולעשות את עבודת outreach וכמה העניין הזה חסר.

נועם הס: אבל אני חושב שוב, שאם קמה ועדה כזאת מאוד מכובדת לפני שלוש שנים, שתבדוק את התופעה.

נועם הס: אנחנו, אמרתי לך, לא רוצה להיכנס לעניין הזה אם יש תופעה או אין תופעה.

נועם הס: אנחנו יודעים שזה קיים, לא רק אנחנו אומרים שזה קיים.

נועם הס: אנחנו מבקשים מהממשלה להיכנס כשותפה מאוד משמעותית בפרוייקט כל-כך חשוב כמו "ערים בלילה".

שאול יהלום: מטפלים בהם.

23597: בדימונה.

23597: אני רוצה להגיד דבר כזה, לעולם לא נגיד די לטיפול סוציאלי.

23597: לא יצא ראש רשות שיוכל בהגינות לומר: "או-קיי, יש לי מספיק עובדים-סוציאליים".

23597: אני עכשיו עושה מיפוי של אגף הרווחה, ואני אביא את הנתונים.

23597: לכן, אני החלטתי בדימונה להקים מינהלת של רווחה וחינוך.

23597: היום הרווחה וחינוך בדימונה הם אחת.

23597: אני יצאתי מתוך הנחה ואני הרגשתי את הכאב הזה כמנהל בי"ס.

23597: שהיום צריכים לעבוד יד ביד.

23597: כי ילדים ברגע שאין קשר בין מחלקות הרווחה ומחלקות החינוך - ילדים כאלה נופלים בין הכיסאות ולא מאתרים אותם.

23597: אני בדימונה בזמנו כמנהל בי"ס, הוצאתי מורים בהתנדבות לסיורים בעיר.

23597: הם עשו פחות או יותר את מה שעלם עשו, כי הבנתי שרק המורים יוכלו לאתר את התלמידים.

יגאל יאסינוב: לישיבת סיעה.

יגאל יאסינוב: אתם עשיתם עבודה טובה ואני רוצה להגיד שאני עוד פעם פונה אליכם במה אנחנו יכולים לעזור.

יגאל יאסינוב: לצערי אני לא אוכל להישאר.

נועם הס: עדיין את איש קשר שיוכל לאמת בעצם פרוייקט חשוב כזה.

נועם הס: אני לא אופטימי עם השנה הקשה הזאת של עלם שנוכל להחזיק את הפרוייקט הזה כמו שהוא היום.

נועם הס: ואני מקווה שתעזרו לנו למצוא את המימון המתאים.

נועם הס: הפרוייקט עצמו מדובר על תקציב 400 אלף ש"ח בשנה, משהו כזה, אני מדבר על תל-אביבים עם שלוחות שהיא שולחת לכל הארץ.

משה כהן: בשבוע שעבר במעריב ואנחנו הזדעזענו כמובן כמו שאתם הזדעזעתם.

משה כהן: ואנחנו אמרנו שאנחנו כארגון, כבנק, כבני-אדם, לא יכולים לעמוד כך מנגד וחייבים לעשות מעשה.

משה כהן: הוחלט על-ידי הנהלת בנק לאומי לעשות כאן משהו למען אותן משפחות במצוקה שאת סיפוריהן שמענו עכשיו.

משה כהן: פניתי לראש עיריית באר-שבע ולגב' אסתר עמר, וביקשנו את עזרתם לאתר את האוכלוסייה שבמצוקה שאנחנו בעצם דרכם להגיע לאותן משפחות והחלטנו לאמץ מספר משפחות.

משה כהן: בשבוע שעבר ביקרנו 26 משפחות, הבאנו להם מוצרי מזון.

משה כהן: אני חושב שמאוד מאוד מכובד, אסתר עמר תעיד, הבאנו ירקות, פירות בשר ומוצרי חלב, ואפילו דברי מתיקה לילדים.

משה כהן: איכשהו לתת להם קצת מהמעט שאנחנו יכולים לתת להם, על-מנת שהם יוכלו להרגיש לא בהתרסקות.

משה כהן: אנחנו נעשה זאת כל שבוע.

משה כהן: השבוע נגיע ל- 26 משפחות נוספות, כך אנחנו חושבים לעשות את זה אני מקווה למשך שנה.

משה כהן: כך נוכל איכשהו להציל עד כמה שאפשר פיות רעבים או למנוע מצבי מצוקה כל-כך קשים.

יהודה ברגר: האמת היא שלפני שנתיים, הקמנו קרן כשבנק לאומי חגג 100 שנה.

יהודה ברגר: זו לא היתה בדיוק עת למסיבות ועת לחגיגות, וחשבנו שבעצם מעט הכסף שהבנק יכול להחזיר לקהילה, הוא על-ידי הקמת קרן בת 15 מיליון ש"ח אשר תטפל בנושא החינוך דווקא, כדי לתת את הצ'אנס לילדים להשלים תעודת בגרות, שהיא לדעתנו המפתח לחיים שלא יזדקקו אחר כך להגיע לאותם מצבים.

יהודה ברגר: בנוסף לכך יש לנו שיתופי פעולה עם "אחרי", שזו קבוצה שבראשה עומדים עומר בר-לב וייה, שלוקחת ילדים מהרחוב ומכניסה אותם למסגרות.

יהודה ברגר: אגודה ציבורית, שתפקידה הוא לא רק להביא כוח-אדם נוסף לצבא, אלא גם לגרום לילדים שנמצאים בלי מסגרות, שייכנסו לאיזושהי מסגרת כדי שלא יגיעו בסופו של דבר, לאותן כתבות שאנחנו קוראים בעיתון.

יהודה ברגר: גם לילדים האלה, אנחנו מאפשרים השלמת בגרות.

יהודה ברגר: אנחנו עושים את זה ב- 13 יישובים, 40 קבוצות, זה רק בנגב.

יהודה ברגר: אבל בעצם אנחנו נמצאים בכל רחבי הארץ, יהודים ולא יהודים, וה15- מיליון משמש למטרה הזו.

יהודה ברגר: וגם אנחנו הזדעזענו פשוט למקרה הזה, ואמרנו למרות שאנחנו לא עוסקים בחינוך, אנחנו כגוף מוביל במשק, כגוף פיננסי, לא יכולים לעבור על זה שבחורה תמכור את גופה תמורת אוכל.

שאול יהלום: אני גם מציע לכם, מאחר ונמצא כאן, הפרוייקט הוא ב"ש, ותכף נשמע את גב' עמר.

שאול יהלום: ומאחר והפרוייקט נמצא איתנו ראש עיריית דימונה, אני מציע שתשבו איתו ובאמת מעבר ל13- ערים, יכול להיות שאפשר גם בפרוייקט, נוסף ל13- ערים שדימונה נמצאת - זה יכול להיות כמו שעזרתם בחבילות וזה לב"ש.

שאול יהלום: גב' עמר, השאלה שלנו היא כזו - התופעה שבאמת אנחנו משבחים את עיתון מעריב ואת בועז גאון, באמת אפשר לעשות תחקירים על נושאים.

שאול יהלום: אנחנו מאוד שמחים שמסבים תשומת לב גם לבעיות המאוד קשות של איכות חיי הרווחה שלנו, ומצוקה עד כדי מצוקה מזעזעת שהיא כבר מעבר לעוני ומעבר של קטינים שעוסקים בנושא הזה.

שאול יהלום: ואני שואל אותך, נניח שלא היתה עמותת עלם, הייתם מגיעים אליה או שיש עוד כאלה שאליהם לא מגיעים, או צריך לעשות משהו מעבר לגיחות, ואיך משוקמים הקטינים.

שאול יהלום: ז"א, או-קיי, תפסו את שתי הקטינות האלה, אז אפשר להיות רגועים, שמישהו מטפל בהם?

אסתר עמר: כמדינת ישראל לא מסוגלים, לא יכולים במשאבים שלנו כמדינה, כחברה לתת תשובה ולספק את האוכלוסיות החלשות ונעזרים במגזר השלישי.

אסתר עמר: נעזרים בבעלי-עסק.

אסתר עמר: יש בזה אלמנטים מאוד חיוביים של עזרה הדדית, של כל ישראל חברים זה לזה.

אסתר עמר: הייתי רוצה לראות את זה כתוספת מעל לבסיס, מעל ללחם.

אסתר עמר: אלא באמת לתוכניות חינוכיות, לתוכניות העשרה, אבל שהחברות האלה, שהאנשים האלה לא יתעסקו עם הלחם.

אסתר עמר: כי אני רואה את זה כחובה מוסרית שלנו כמדינה לספק את המזון וחבל שזה כך.

אסתר עמר: אבל במציאות הזאת, כל מי שמושיט לעזרה - אני פותחת את הידיים ונעזרת.

אסתר עמר: וזאת הזדמנות להגיד להם תודה.

אסתר עמר: הסיפור הוא כואב, קראתי ושוחחתי, אני עובדת עם אנשי עלם הרבה שנים ואנחנו עובדים באמת בשיתוף פעולה.

אסתר עמר: אבל היה לי חשוב קודם כל לאפיין את האוכלוסייה שעליה אנחנו מדברים.

אסתר עמר: אנחנו מדברים על האוכלוסייה של נערות בסיכון.

אסתר עמר: אוכלוסייה של נערות בסיכון זו אחת מאוכלוסיות היעד שלנו במדיניות של הרשות ושל המשרד כאוכלוסיות בסיכון שאיתם אנחנו עובדים.

אסתר עמר: אנחנו מדברים על אוכלוסיית נערות המאופיינות בשוטטות, בנשירה הדרגתית ולפעמים טוטאלית ממערכת החינוך.

אסתר עמר: בנשירה בעצם ובסכסוך מתמיד עם המשפחה, עם ההורים.

אסתר עמר: בנערות שבעצם באיזשהו שלב נמצאות מצד אחד בגיל ההתבגרות שהוא גיל בפני עצמו מאוד בעייתי, ומצד שני הן נמצאות בשלב של איזשהו סכסוך עם עצמן ועם הסביבה החברתית שאיתן הן קיימות.

אסתר עמר: חלק גדול מהאוכלוסייה הזאת היא אוכלוסייה שבכדי להגן עליה - אנחנו מפעילים חוק.

אסתר עמר: לצערי אנחנו מפעילים את החוק לא תמיד יש לנו את הכלים.

אסתר עמר: או הוצאה מהבית, או הגנה בתוך הבית, או מסגרת משלימה בתוך הקהילה.

אסתר עמר: אבל לא תמיד יש לנו את הכלים להתמודד.

אסתר עמר: ואנחנו מגיעים למצב, אני אומרת והוא כואב, אנחנו לא מפעילים את החוק משום שאנחנו לא רוצים אחר כך להפר אותו.

אסתר עמר: והדוגמא של שתי הבנות האלה, ובלי לציין שמות, מאחר וזה שני מקרים שכתוצאה מהחשיפה שלהם, אני ביקשתי ללמוד אותם, לראות מה אנחנו כאנשי מקצוע עשינו - וראו זה פלא - דווקא מדובר בשתי בנות שמבחינת המערכת שלנו כעירייה ושל המדינה כמדינה, עשינו את כל מה שאנחנו יכולים לעשות בגבולות הקיימים.

אסתר עמר: נערה אחת מאופיינת עם פיגור קל שסודרה במסגרת חוץ-ביתית, היא מעל לגיל 18 ואפילו קיבלנו המלצות מהמערכת הפנימייתית שיש לה קשר טוב עם אנשי הטיפול.

אסתר עמר: היא מקבלת טיפול ויצאה לחופשת שליש עם התעודות, והבחורה הזאת החליטה שהיא לא חוזרת.

אסתר עמר: לי אין כלים להחזיר אותה, זו נערה מעל גיל 18.

אסתר עמר: על אף שעשיתי את המקסימום, ואפילו יותר מזה, העו"ס נמצאת בקשר עם הנערה ובנינו איתה תכנית שיקומית אחרי כתה י"ב.

אסתר עמר: אין לי מה לעשות איתה, גם אין בידי אפשרות לעשות דבר, כי הנערה מעל לגיל 18.

אסתר עמר: לגבי מה שקורה עם הנערה השנייה, מיצינו את כל מה שיש לנו היום לתת לנערה הזאת.

אסתר עמר: היא הספיקה להיות בצופיה.

אסתר עמר: מהפנימייה גם.

אסתר עמר: לפי אבחון שיקומי, זו מסגרת חוץ-ביתית שיקומית.

אסתר עמר: מאחר והנערה הזאת לא יכולה להתגייס, אבל היא גם לא יכולה לחזור הביתה והיא צריכה הוסטל שיקומי.

אסתר עמר: אנחנו בתהליך של פתיחת הוסטל שיקומי לבנות מהסוג הזה, והיא אחת הנערות שכרגע נמצאת בתהליך של התארגנות לכניסה ב- 1 בספטמבר להוסטל השיקומי.

שאול יהלום: עושים המון וקודם נתנו להם כבר את השבחים.

שאול יהלום: אני שואל האם היד היא על השיבר?

שאול יהלום: זאת השאלה.

שאול יהלום: אני מבין שהשטח הזה מלא כישלונות לצערנו הרב, ואין כאן תעודת ביטוח להצלחות.

שאול יהלום: אבל האם העניין פרוץ, או שאתם יודעים על כל נערה כזאת, עד כמה שאפשר, מטפלים בה מה שאפשר.

שאול יהלום: אם היא לא רוצה - היא חוזרת בה והיא לא מוכנה ללכת לדרך הנכונה יותר או השניה הנכונה, אז אני לא יכול בכוח.

שאול יהלום: אבל אני אומר, האם אתם אומרים שולטים במצב.

אסתר עמר: הרמנו ידיים לגבי הילדה הספציפית הזאת, כי אני מאמינה שעדיין לא איבדנו אותה.

שאול יהלום: שתמצאי עוד שתי נערות?

ב- 12: ישראל מסגרות טיפוליות, שיקומיות, שיגנו על הבנות האלה.

ב- 12: משום תורי ההמתנה בצופיה וזה לא סוד וזה מסילה.

דב גולדברגר: תאמרי שאין לך.

שאול יהלום: ותמצאי שתי בנות כאלה.

אסתר עמר: עשינו שום דבר.

אסתר עמר: של טיפול בנערות כאלה, הטיפול בהן צריך לא להתחיל ברגע שהן כבר יצאו החוצה למקום - הטיפול מתחיל הרבה לפני כן בתוכניות חינוך, בתוכניות מניעה, בשיתופי-פעולה ברמה המקומית והמדינית של חינוך ורווחה.

אסתר עמר: ועל זה צריך להשקיע לדעתי היום.

23597: בי"ס, יש מרחב כל-כך גדול שלתוכו אפשר לצלול .

23597: לכן אם האמירה העירונית ואני אומר לך, 40 אלף איש, אני קיבלתי החלטה ששום נער או נערה, לא ינשרו מהמערכת בלי שזה שיגיע לשולחני כראש עיר.

23597: עד כדי כך גיבשתי את הנושא הזה.

23597: כי ברגע שהילדים האלה נושרים בסוף י', הדרך חזרה קשה מאוד.

23597: לכן אני מציע שתתחילו את זה, וזה עם החלטה עם ראש העיר שאני מכבד אותו, שהנושא של הנשירה מכבידים את היד.

שאול יהלום: נאמר כאן.

שאול יהלום: תמיד יש לנו הרגשה, אלא אם כן תגיד לי, כמו שאמרת איזה פרוייקט שאנחנו לוקחים אותם כקבלנים מלכתחילה.

שאול יהלום: יכול להיות שפה זה לא, אבל בכל זאת אני שואל את השאלה, ברגע שעמותות מתנדבים עושות עבורנו עבודה באוכלוסיית הרווחה, זה אומר שמשהו כאן לא בסדר כי המדינה היתה צריכה לעשות את כל הדברים האלה.

שאול יהלום: אז שאלה ראשונה.

שאול יהלום: יכול להיות שהמקרה הזה הם הקבלנים שלכם כפי שאני הבנתי בחלק מהפרוייקטים?

נועם הס: מהקהילה, ואנחנו רוצים להביא את הקהילה אל אותם בני נוער.

שאול יהלום: ואומר אני רוצה לטפל בתחום הזה, הטובים ביותר במקום שאני אעשה עכשיו מכרז בין החברות שיטפלו בעניין, אני חושב שעמותת עלם היא הטובה ביותר.

שאול יהלום: הוא בא ואומר לכם, כמה זה עולה, עושה אתכם תחשיב, נותן 700 אלף ואתם עושים - זה בסדר.

שאול יהלום: זה במקום שעו"ס - עושה את זה עמותת עלם - בסדר גמור.

שאול יהלום: אז זו דוגמא טובה.

שאול יהלום: אבל בד"כ כשאני בא ואומר, מה שעושים עמותות מתנדבים, צריך לעשות הממסד של הרווחה.

שאול יהלום: אז אני שואל, אומרת כאן עיר ואם בישראל, הגב' עמר, אומרת כאן, אני לא מסוגלת לתת פתרונות חירום בשעות חירום, לא בגלל שאני לא יודעת ולא בגלל שאין צורך - יש צורך ואני יודעת מה לעשות - אבל אין לי מספיק מקומות באותן פנימיות.

שאול יהלום: זה דבר ראשון.

שאול יהלום: דבר שני, היא אומרת, אין לי מספיק אמצעים להקיף את הבעיה.

שאול יהלום: היא אומרת, יש עוד כאלה שהם לא היו בערב הפשיטה של עמותת עלם ואני לא מגיעה אליהם, מחוסר כוח אדם.

שאול יהלום: וגם היא אומרת, אם נניח אפילו יש כ"א, מה אני אעשה איתם בלילה, אז אני לא הולכת ולא מוצאת אותם.

שאול יהלום: השאלה שלי, ושמענו כאן ממחקר אחר, שאנחנו מדברים על פלוס-מינוס 1000 נערות במצוקה, שזה בערך אם נסמוך פחות או יותר על העמותה שעוסקת בשטח.

שאול יהלום: האם יש תוכנית?

שאול יהלום: אני מצפה לשמוע אם יש לנו משהו יותר מבני ובסיסי כדי לטפל בעניין.

דב גולדברגר: בוועדה, עולה בכל מקום, הוא נושא מאוד בעייתי.

דב גולדברגר: גם לאחר שהפרידו אותנו ממשרד העבודה, נשארנו משרד שעוסק אך ורק בנושאים הכי קשים ואלה כל הפעולות שלנו.

דב גולדברגר: אני האחרון שאחלוק על הדברים שנאמרו כאן.

דב גולדברגר: הבעיה היא בעיה קשה.

דב גולדברגר: המשאבים אינם מספיקים, אין ספק.

דב גולדברגר: ואעפ"י אני רוצה לומר לך, הנושא של נערה במצוקה, הוא אחד הנושאים, א: אנחנו מקצים לו הרבה מאוד כסף, יחסית.

דב גולדברגר: הסעיף של נערה במצוקה לא מקוצץ, למרות שהיה קיצוץ גדול במשרדנו ואתה יודע, אנחנו לא מקצצים ולא נוגעים בסעיף של נערה במצוקה.

דב גולדברגר: לא רק זאת - אנחנו גם מגדילים.

דב גולדברגר: אני מעריך שעד מאי יהיו עוד 24 מקומות בצופיה, היות ואנחנו בונים עוד אגף.

דב גולדברגר: אנחנו משקיעים בתחום הזה בבניה.

דב גולדברגר: וצודקת אסתר, אין מקום.

דב גולדברגר: התופעה היא נוראה של עלייה בכמות.

דב גולדברגר: ואסתר לא הזכירה את האלימות של נערות, זה לא רק זנות, היא לא הזכירה כמה יש הידרדרות של בנות לסמים.

דב גולדברגר: כמה בנות שותות אלכוהול דבר שלא ידענו.

דב גולדברגר: הבעיה היא לא רק בקטע הזה שעולה במקרה היום בוועדה, לצערי הרב אנחנו עדים לזה בכל התחומים.

דב גולדברגר: עמותת עלם עושה עבודה חשובה מאוד וגדולה מאוד.

דב גולדברגר: אבל אתה צריך לדעת וצריכים לדעת האחרים, אנחנו עובדים עוד עם עשרות עמותות שעוסקות בנושאים שונים של ילדים ונוער במצוקה.

דב גולדברגר: זה לא שאנחנו לקחנו את כל הנושא ואמרנו, עכשיו עמותות יטפלו בזה.

דב גולדברגר: זה רחוק מאוד מזה.

דב גולדברגר: קודם כל, המשרד שלנו ישירות מנהל תחומים וחסות הנוער וילד ונוער, ויש לנו תחומים שאנחנו מנהלים ישירות.

דב גולדברגר: אחר כך הרשויות המקומיות.

דב גולדברגר: וב"ש מצטיינת בדברים הלאה.

דב גולדברגר: זה אחת הרשויות שעושות עבודה ענקית בכל התחומים.

דב גולדברגר: בתוקף תפקידי כמנכ"ל מזה 10 חודשים, ביקרתי בבאר-שבע 3 פעמים, אם זכרוני אינו מטעני.

דב גולדברגר: ואמרתי גם לאסתר, אני מתפעל מפעם לפעם מהדברים שהיא עושה ומהחידושים ומהיוזמות ומהיכולת שלה גם לגייס משאבים.

דב גולדברגר: לא מספיק, אין לי ספק שלא מספיק.

דב גולדברגר: אנחנו עכשיו פתחנו דירה, היא אמרה, יש לנו דירה ביישוב ליד ב"ש שהוא מקלט חירום לבנות.

דב גולדברגר: שאפשר.

דב גולדברגר: עמותות הם קטע מתוך העבודה בנושא רווחה.

דב גולדברגר: אני אומר את זה כמי שבא מתחום העמותות.

דב גולדברגר: אנחנו מאמינים גדולים בשילוב הזה של הממשלה, רשויות מקומיות, עמותות והמגזר העסקי.

דב גולדברגר: כפי שאתה יודע, היום בשנים האחרונות, גם המגזר העסקי נכנס לנושא רווחה והוא מפעיל הוסטלים מעונות ודברים שפעם הוא לא עשה.

דב גולדברגר: הוא נכנס גם לתוך זה, מתוך שיקולים כלכליים, אבל הוא עושה עבודה מצוינת.

דב גולדברגר: אל מול הקשיים והבעיות, העמותות עושות עבודה גדולה.

דב גולדברגר: הממשלה לא יכולה לגייס תרומות, עמותות מגייסות הרבה מאוד כסף וקרנות.

דב גולדברגר: ממשלה לא מפעילה מתנדבים, זה עושות עמותות.

דב גולדברגר: אין ספק שיש פה השלמה בלתי רגילה של העמותות על העבודה שעושים עם הרשויות המקומיות ועם הממשלה.

דב גולדברגר: על העניין עצמו, תראו, רק לפני חודש נדרשתי לשלוש בנות, זה פורסם בעיתון בעמוד שלם, כך שאני לא מגלה פה.

דב גולדברגר: שלוש בנות, בנות 13 עד 15 נתפסו כשעסקו בזנות והן אמרו:

דב גולדברגר: אנחנו צריכות כסף לבילויים ולבגדים, לכן אנחנו עוסקות בזנות.

דב גולדברגר: קשה מאוד לרווחה גם לאתר אותן, מדובר בבנות נורמטיביות, בדקנו את זה, בנות שלא היו ברווחה ולא נשרו מביה"ס.

בודיק ישראל: שאפשר דרכו להרחיב הכנסות.

בודיק ישראל: ויש פה איזה שהיא תפיסה שכל מדינת ישראל צריכה להתמודד איתה.

בודיק ישראל: זה לא רק רווחה, אנחנו משרד מוגדר.

בודיק ישראל: אני אומר שזה חלק מתהליך השחיקה, כי לא מצאנו נערות עושות דברים אחרים, גונבות, משתמשות בסמים.

בודיק ישראל: ואתה מוצא כל פעם שיש עליית מדרגה שזה חלק מהתהליך של השחיקה הערכית בתוך המדינה, אני חושב.

שאול יהלום: אני חושב שכאן במקרה הזה, טורף הבעיה היה שהאמהות שותפות כאן.

שאול יהלום: אני חושב שזה מה שעוד יותר זעזע שהאמהות שותפות יודעות ויוזמות.

שאול יהלום: זה כאן היה הדבר הקשה ביותר.

שאול יהלום: אנחנו קודם כל מעריכים ומוקירים את כל העוסקים בנושא.

שאול יהלום: בישיבה הובהר שרשויות הרווחה עושות הרבה בעניין.

שאול יהלום: הובהר שהעמותות הפעילות בפרט עמותת עלם עושות הרבה בעניין.

שאול יהלום: שמענו גם על התגייסות בנק לאומי ואנחנו מוקירים על כך.

שאול יהלום: ואנחנו רק באמת קוראים לאוכלוסייה הזאת, שהיא הכי הכי דרושה כנראה לפעילות, שהמשרד בנוסף לכל הדברים שנאמרו כאן, ימשיך וירחיב את פעילותו בעניין.

שאול יהלום: אפילו ע"ח תחומים אחרים במצוקה של היום, כדי שבאמת נגיע למצב שלא נשמע כאן ממח' הרווחה, שהיא עומדת לפעמים אין אונים לשיקום צעירה או נערה שהיא מצאה אותה היום בלילה והיא לא יכולה, כי יש חוסר במקומות.

שאול יהלום: אז באמת את מציעה פתרונות הקבע כמו הרחבת מוסדות, באמת יש למצוא את הפתרונות כמו, דירות והוסטלים זמניים כדי שלא ייווצר מצב שאפילו לא ילכו לחפש נערה, כי לא ידעו מה לעשות איתה ויתייאשו ממנה.

דורית פרידמן: הילדים.

דורית פרידמן: יושבת מישהי מימיני שהיתה במקום, ראתה את הילדים ופגשה אותם, אתם תבינו שהקורלציה שמנסים לתפור במצב כלכלי, בעיסוק בזנות, היא לא מציאותית.

דב גולדברגר: ועוד כמה דברים.

דורית פרידמן: אבל להפוך את זה לליבה של העניין, זו טעות.

דורית פרידמן: אז אני אומרת, שלחתם אותנו ואני עושה את זה באהבה גדולה.

דורית פרידמן: שהיא בהקשר תרבותי.

דורית פרידמן: אלה שני המאפיינים לא רק בארץ, במדינות אחרות בהן מופעלים פרוייקטים של 20 שנה, אלה שני המאפיינים, דחייה והתעללות.