ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 115, 2004-01-27 10:30

שאול יהלום: רבותי המכובדים, קודם כל, Mrs.

שאול יהלום: Herr, we appreciate the prize that Professor Stanley, your husband, and you are giving us today.

שאול יהלום: כמובן כלת הפרס, חברת-הכנסת לשעבר, שכל כך אהבנו ואוהבים אותך, תמר גוז'נסקי, הן בהיותך איתנו, כשמיד לזה אקדיש את דבריי, והן היום כשאנו שמחים שאת איתנו גם להוקירך וגם להוקיר את מעשייך.

שאול יהלום: פרס ברצוני לברך גם את חבריי בנשיאות שנמצאים כאן, מר אריה צודקביץ, יושב-ראש מטה המאבק לנכים מצד שמאל, ומר יואב קריים שנמצא כאן יחד איתו, שמלווים את עבודת הנכים ודואגים תמיד להזכיר לנו על כל דבר שאנו עדיין לא עושים ועדיין צריכים לעשות.

שאול יהלום: תודה רבה לכם.

שאול יהלום: דוקטור דינה פלדמן, נציבת השויון לפי חוק שויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שהיתה לי הזכות להיות בין המחוקקים כדי להוביל את חקיקתו.

שאול יהלום: חוקקנו את נושא הנציבות, והיא הנציבה השניה.

שאול יהלום: אני רוצה לומר שגם הראשונה וגם השניה, וודאי זאת - דוקטור דינה פלדמן שמכהנת היום - עונות על הציפיות שהיו לנו כמחוקקים ועוד עולות עליהן בעבודתכן הברוכה.

שאול יהלום: גברת נעמי טורצ'ינר, מנכ"ל בית איזי שפירא, באמת תודה על הפרס שאתם כל כך יוזמים ועושים.

שאול יהלום: חברי ועדת "אות המאבק", אורחים ואורחות יקרים.

שאול יהלום: אני באמת רוצה להקדיש את דבריי למי שמקבלת כאן את הפרס וראויה לכך.

שאול יהלום: תמר גוז'נסקי, פעילותך היתה יוצאת דופן כאן בכנסת למען זכויות האדם של אנשים עם מוגבלות.

שאול יהלום: את כבר שנה בערך נושאת בתואר "חברת-כנסת לשעבר", אבל קולך הברור והישיר, הנוקב והחף מחנופה, כל התוכחה המוסרית שביטאה את מצוקת היחיד וייסורי החריג - הקול הזה שלך ממשיך להדהד בבית הזה כאילו היית כאן תמיד.

שאול יהלום: את לא השתנית.

שאול יהלום: חוץ מהתסרוקת, הכל בסדר.

שאול יהלום: בכנסת ראינו בך את הפרלמנטרית המושלמת - זאת הנושאת עיניה אל שולחיה האלמוניים ולא אל הכותרות.

שאול יהלום: בשנים האחרונות, בהן עשית בכנסת, נאבקת, לחמת, על זכויות האדם למען מדיניות הומאניסטית וצודקת יותר, קשובה היית לרחשי לבם של כל הנזקקים להגנה, היית נאמנה לא רק לבוחרייך, ומתעלמת מכל שיקול של רווח אלקטורלי.

שאול יהלום: כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, גם עברתי, ראיתי ונוכחתי בחיבור שלך לוועדה החל מיומך הראשון בכנסת עד יומך האחרון.

שאול יהלום: בישיבות הוועדה לקחת חלק פעיל מאד, שמצא את ביטויו בייזום חוקים מתחום הבריאות, הדיור, הנכות, זכויות העובד, זכויות נשים, ילדים ונוער.

שאול יהלום: אני מחזיק כאן, וכל מי שרוצה יכול לעיין באתר האינטרנט שלנו, הצעות חוק של תמר גוז'נסקי אשר עברו קריאה שניה וקריאה שלישית ונכנסו לספר החוקים.

שאול יהלום: יש לנו 36 הצעות ישירות כאלה.

שאול יהלום: וזאת, חוץ כמובן מזה שכל חבר-כנסת גם עוזר לעוד חוקים בוועדה או במשותף.

שאול יהלום: לא אקריא את כולם, אבל אקריא בדילוגים כאלה: הבטחת זכויות הדוורים, דמי אבטלה לא ייפלו בשום מקרה משכר המינימום, איסור אפליה בשל גיל בקבלה לעבודה, היעדרות בשל מחלת הורה של בן-זוג, הגנה על מקימי ועד עובדים ופועלים בו, חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), פיצוי נפגעי האיידס, שמירה על עצמאותן של התחנות לבריאות טיפול חלב, חוק שיקום נכי נפש בקהילה, שיפור מצבם של מקבלי פנסיה שגם זכאים לקצבת נכות, מגורים בקהילה של נכי נפש וחוק זכויות הדיור הציבורי.

שאול יהלום: לגבי זכויות נשים: רציפות זכויות בקרן ההשתלמות לעבודה בחופשת לידה, העלאת הגיל שבו זכאות נשים לדמי אבטלה מ-60 ל-65, העלאת דמי לידה מ-75% ל-100% משכר האשה, מענק לידה ליולדת תושבת השטחים שהיא או בעלה עובדים בישראל, העלאת הגמלה המשתלמת לאשה בשמירת הריון.

שאול יהלום: כל מי שרוצה יוכל אחר כך לקבל ממני את הרשימה.

שאול יהלום: אני מקריא רשימה חלקית.

שאול יהלום: לגבי ילדים ונוער: חוק חינוך חובה לילדים מגיל 3 במקום מגיל 5, תשלום קצבת שאירים לכל יתום, ביטול קיזוז קצבאות הילדים בשל חוב למס הכנסה, איסור שימוש בדמות קטין בקלטות פורנוגרפיה וכו'.

שאול יהלום: הגעתי כבר להצעת חוק מספר 36 בדילוגים רבים.

שאול יהלום: כמו כן, יש את חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים.

שאול יהלום: כל אחד מאיתנו יודע עד כמה הדברים האלה חשובים ועד כמה הם משמעותיים.

שאול יהלום: בנוסף לכך, את כיהנת כיושבת-ראש הוועדה לגיל הרך.

שאול יהלום: את הקמת את הוועדה לקידום הילד, עמדת בראש ועדת חקירה בנושא הנשירה ממערכת החינוך, עמדת בראש השדולה של חברי-הכנסת למען הילד והקמת ועמדת בראש השדולה למען זכויות חברתיות.

שאול יהלום: על כל עבודתך בנושא של החוק לשיקום נכי נפש כבר אמרתי.

שאול יהלום: זה היה חוק שמעניק לחולי נפש זכות לקבל סל שיקום כולל דיור.

שאול יהלום: זו היתה הפעם הראשונה שהם קיבלו סל שכולל השלמת הכנסה, דיור, טיפול שיניים, שירותי פנאי, מגורים וכל הדברים האלה.

שאול יהלום: בימים הסוערים האלה של משבר כלכלי עמוק, כאשר בכנסת, לצערנו הרב, מתקבלות החלטות קשות המטלטלות את החברה הישראלית ומרחיבות את מעגל העוני, כאשר זעקת החלשים נבלעת בהמולה הכללית - בולטות בהיעדרן קריאות הביניים החדות שלך, תמר גוז'נסקי, דון-קישוטית נדירה שלא עשתה הנחות לאף אחד ובעיקר לא לעצמה.

שאול יהלום: לכן, בהזדמנות זו, עוד מעט נעניק לך את הפרס.

שאול יהלום: אנו רוצים להגיד תודה לכל אלה שמצאו אותך ראויה לפרס הזה, והפעיל ביותר שהיה היה פרופסור אריק רימרמן, שאנו מודים לו על כל עזרתו לעניין, וגם הזמנו אותו והוא יושב איתנו בנשיאות.

שאול יהלום: תמר גוז'נסקי, אנו מודים לךְ ומוקירים אותךְ.

שאול יהלום: תודה רבה לכל אלה שכיבדו אותנו בבואם היום למשכננו.

שלמי גרינברג: תודה רבה לחבר-הכנסת שאול יהלום.

שלמי גרינברג: לאנשים עם מוגבלויות יש היום בית לא רק בכנסת אלא גם בממשלה, מאז הוקמה נציבות השויון בתוקף חוק השויון ואשר מתפקידה לקדם את המהפכה החברתית שמתחייבת כאן בארץ לשינוי דרך התייחסות לאנשים עם מוגבלויות - לא מתוך פטרונות וחסד, אלא מתוך שותפות, זכויות אדם וצדק חברתי.

שלמי גרינברג: אני מתכבד להזמין את הדוקטור פלדמן, נציבת השויון, לומר מילות ברכה.

דינה פלדמן: גברת הר, ברוכה הבאה.

דינה פלדמן: שולחן חברי הנשיאות, חברת-הכנסת לשעבר גוז'נסקי - קשה להגיד "לשעבר" - חברי-הכנסת, אורחים וחברים יקרים, בהעניקנו היום, בזכות בית איזי שפירא, את "אות המאבק" על שם פרופסור סטן הר לחברת-הכנסת המיתולוגית תמר גוז'נסקי, אשר ילדים ובוגרים כה רבים במדינת ישראל חבים לה תודה והוקרה, אני מבקשת, לעצור לרגע ולברר לעצמנו את מקורו ומהותו של המושג "מאבק" שהוא נשמת אפו של האירוע היום בכנסת.

דינה פלדמן: אני מקדישה את דבריי ליואב קריים, חתן "אות המאבק" לשנת התשס"ג ולתמר גוז'נסקי כלת "אות המאבק" לשנה זו.

דינה פלדמן: אם תשימו לב, "מאבק" היא מלת בעלת עוצמה, אבל היא מלה מוזרה בהחלט אשר יש בה גם את השורש "אבק" - אבק שהוא עפר כתוש ודק המחניק ומסווה את נוכחותנו, אך טמונה במלה "מאבק" גם המלה "אבקה" היכולה להיחשב כחומר לאיפור, לפולחן, לקישוט או להסוואה, ובאותו זמן ממש המלה "מאבק" יכולה להיחשב כאבקה של ריפוי ומזור או לחלופין כחומר יסוד של הטבע בתהליך ההאבקה שהוא הבסיס ליצירת הצמח החדש.

דינה פלדמן: על-פי זאת, מאבק יכול בסך-הכל להעלות ענני אבק חסרי משמעות או אפילו מזיקים לבריאות, אך מאבק יכול גם לשמש כאמצעי של מרפא וכמקור בלתי נדלה לצמיחה, להתחדשות וליצירת אנרגיה מתעצמת של תקווה.

דינה פלדמן: כפי שבודאי ידוע לכם, המלה "מאבק" מופיעה בתנ"ך פעמיים בלבד ושתיהן בספר בראשית בפרשת היאבקות האיש עם, ואולי בתוך, יעקב - האדם עם המוגבלות הפיזית אשר עליו נאמר בעקבות המאבק המוצלח שניהל: "לא יעקב יקרא עוד שמך כי אם ישראל כי שרית" - דהיינו נאבקת - "עם אלקים ועם אנשים ותוכל".

דינה פלדמן: יכולתו של יעקב לצאת מהבדידות והפחדים שהיה שרוי בהם ולהתגייס לאתגר המאבק שהציב לו הזולת הוא זה אשר הפך את מאבקו לעניין של יחיד לצמיחה של קולקטיב המתעצב ומתעצם סביב זהות יוצרת ויעדים משותפים לעתיד טוב יותר.

דינה פלדמן: רש"י, מגדולי הפרשנים, סבור כי מקור המלה "מאבק" הינו מארמית ובו התחלפו ה-א' וה-ח', דהיינו "להיאבק" פירושו בעצם "להיחבק", "לחבוק", או בלשונו היפה של רש"י: "ולשון ארמי הוא: בתר דאביקו ביה...

דינה פלדמן: לשון: עניבה" - חביקה - "שכן דרך שניים שמתעצמים להפיל איש את רעהו שחובקו ואובקו בזרועותיו".

דינה פלדמן: גם התלמוד הבבלי מפרש את "בהאבקו עמו" כאדם החובק את חברו בלשון התעצמות.

דינה פלדמן: איזה פרדוקס טמון במאבק ובמתח ההישרדות אשר באותה עת מגלם את ניגוד האינטרסים אך גם את שיא הקירבה וההתעצמות.

דינה פלדמן: ואף יותר מכך, ראו מה למד - תראו איזו אוירה אני מביאה פה - הרב חיים מוולוז'ין כפי שמסר זאת ב"יביע אומר" מהמשפט המקראי "ויאבק האיש עמו".

דינה פלדמן: כך הוא אומר: "ואסור לו לתלמיד או לחלש לקבל דברי רבו כמו שהם, כאשר יש לו בלבו קושיות ומענות עליהן, שהרי לפעמים יהיה האמת והצדק עם התלמיד ולא עם מורו כמו שעץ קטן הוא שמדליק את העץ הנחשב גדול מביניהם.

דינה פלדמן: וזהו ששנינו יהא ביתך בית ועד לחכמים והוי מתאבק באבק רגליהם מלשון 'ויאבק האיש עמו', שהוא עניין התאבקות, מלחמה, מלחמת מצוה שחובה להתגייס אליה.

דינה פלדמן: להיאבק וללחום בכל הכוח והלהט בכל אותם דברים שאין בהם אמת וצדק ואין לפחד ולהתייאש כלל וכן לא לישא לשוא פני איש, גם אם הוא נחשב חכם, מכובד ובקיא".

דינה פלדמן: על-פי רוח דברי הרב מוולוז'ין, להיאבק משמע לאהוב בכל מאודנו את האמת, ובלשוננו המודרנית: לאהוב את האמת והצדק ללא כחל וסרק ולהלחם - כל אחד מאיתנו וכולנו יחד - בעיוותים, בעוולות ובזיופים, בטעויות, בבערות, באטימות החברתית ובסירוב להכיר בזכות הבסיסית של כל אחד מאיתנו וזולתנו לחיות ולתרום כאדם.

דינה פלדמן: תמר ויואב, חברים יקרים, בעיניי, אם כן, טקס "אות המאבק" הוא גם טקס אות החיבוק, אות היחד של שותפות מאתגרת וכנה, של התחברות מיוחדת ושוטפת של הממשלה והכנסת, ארגוני הנכים והמשפחות, ארגוני זכויות אדם, ספקי שירותים, אנשי אקדמיה, אנשי ציבור ונציגים של התפוצה היהודית הלוחמת למען זכויות אדם באשר הוא אדם ללא כל הבדל.

דינה פלדמן: לקחנו כולנו בידינו את הגורל.

דינה פלדמן: אין דרך חזרה.

דינה פלדמן: נמשיך להיאבק כולנו יחדיו ולא ניוותר לבד, למען יישום ערכי השויון והצדק וצדק ההשתלבות של אנשים עם מוגבלות בחברה הישראלית.

דינה פלדמן: תודה לכולכם על כך שזה בהחלט אפשר.

שלמי גרינברג: תודה לדוקטור דינה פלדמן.

שלמי גרינברג: נמצא איתנו כאן גם מר אריה צודקביץ, יושב-ראש מטה מאבק הנכים וחתן פרס זוסמן למצויינות בתחום השירותים החברתיים בישראל לשנת התשס"ג.

שלמי גרינברג: מר צודקביץ עמד בראש מאבקי הנכים בשנת 1999 ובשנת 2001 למען קידום זכויות של אנשים עם מוגבלויות.

שלמי גרינברג: מר צודקביץ יביא את דבר ציבור הנכים.

אריה צודקביץ: כבוד יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות - חבר-הכנסת שאול יהלום, חברי-הכנסת, אדוני יושב-ראש השדולה למען אנשים עם מוגבלות - מר נסים דהן, חברים יקרים, הגברת נעמי סטוצ'ינר - מנכ"ל בית איזי שפירא, חברי ועדת הפרס, גבירתי נציבת השויון, הגברת רחל הר, גבירותיי ורבותי, קהל נכבד, פרס "אות המאבק" הוא פרס חשוב אשר מסייע לשמר את מורשתו של סטנלי.

אריה צודקביץ: לא אקרא לו פה "פרופסור" או "מר הר", כי לפני כל אלה הוא היה חבר ומורה-דרך.

אריה צודקביץ: סטנלי ראה את האדם שמעבר למוגבלות.

אריה צודקביץ: הוא האמין בכך, שבכל אדם טמונה היכולת לממש את עצמו ושלחברה יש אחריות לאפשר לו לעשות זאת.

אריה צודקביץ: במהלך שני מאבקי רחוב שניהלנו סטנלי שהה בארץ וישב איתנו ימים ולילות.

אריה צודקביץ: הוא לימד אותנו את תורת זכויות האדם.

אריה צודקביץ: הוא לימד אותנו שמה שאנו עושים, המאבק, אסור לו להיות רק נקודתי, אסור לנו להיצמד רק לנושאי הביטוח הלאומי ואסור לנו לעסוק רק בהישרדות.

אריה צודקביץ: אנו מחוייבים לעצמנו ולדורות הבאים של אנשים עם מוגבלות בישראל.

אריה צודקביץ: אנו מחוייבים להתמקד בזכויות האדם: הזכות לחינוך, הזכות לבריאות, הזכות לתעסוקה וכו'.

אריה צודקביץ: לעתים, כאשר אני מתייאש, כאשר הדעות הקדומות נשמעות מפי אנשי מימסד ומקצוע מכל עבר, אני נזכר בסטנלי והוא משמש לי אור גדול בתוך החשיכה - עמוד האש שהולך לפני המחנה.

אריה צודקביץ: לעתים, נראה לי שסטנלי האמין בנו יותר מכפי שאפילו אנו האמנו בעצמנו.

אריה צודקביץ: סטנלי, אני יכול להבטיחך נאמנה כי לא נוותר עד שנגשים את תורתך ונהפוך את חוק שויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לעובדה קיימת ושלמה בספר החוקים של מדינת ישראל, ונאכוף אותו כך שיהיה שריר וקיים גם בחיי היום-יום שלנו.

אריה צודקביץ: את זאת נעשה גם בעזרתך, תמר גוז'נסקי, שכן את דומה לסטנלי במובנים רבים.

אריה צודקביץ: גם תמר, ללא לאות, עוסקת בהסרת מכשולים בפני אזרחים, כך שכולנו נוכל לממש את עצמנו.

אריה צודקביץ: בנוסף לכל הדוגמאות שאדוני יושב-ראש ועדת העבודה הציג, אני רוצה לתת שתי דוגמאות.

אריה צודקביץ: יש את העובדה העיקשת על חוק שיקום חולי הנפש בקהילה, על מנת שאלה יזדקקו ופחות לשירותיהם של בתי-חולים אשר סוגרים אותם ומדכאים אותם ואת יכולותיהם.

אריה צודקביץ: דוגמא בולטת נוספת היא תרומתה העצומה של תמר לחוק השילוב אשר יאפשר לילדים לפתח את יכולותיהם ולהיות חלק אמיתי מן החברה הישראלית.

אריה צודקביץ: תמר עבדה עד יומה האחרון בכנסת על חוק מעונות יום שיקומיים, שעוסק במתן הנגישות החברתית והטיפול הראוי לילדים כבר משחר ינקותם, כדי שמראש לא ייכנסו לאותה מערכת מדכאת ומפלה ממנה אנו מנסים להיחלץ.

אריה צודקביץ: לכן, כאשר תמר גוז'נסקי היתה מגיעה אלינו לאוהל המחאה, ידענו כי אין זה מס שפתיים ולא בגלל המקרופון והמצלמות, אלא בגלל העבודה היומיומית ואמונתה כי כולנו אנשים עם יכולות שהחברה צריכה ללמוד לאפשר לנו לממש אותן.

אריה צודקביץ: תמר גוז'נסקי, אות זה ניתן לך כיון שאנו מעריכים את כל מה שעשית עבור אנשים עם מוגבלות ואנשים נוספים הנאבקים באפליה.

אריה צודקביץ: אנו יודעים שעוד תמשיכי ותעשי זאת בכל מקום ותפקיד שתימצאי בהם.

אריה צודקביץ: כן ירבו כמוך.

אריה צודקביץ: תודה רבה לכם ,ושיהיו לנו צהריים טובים.

שלמי גרינברג: תודה רבה.

שלמי גרינברג: "אות המאבק" על שם הפרופסור סטנלי הר על פעילות יוצאת דופן למען זכויות האדם של אנשים עם מוגבלויות מוענק זו השנה השניה ומקדש את ערך השויון כערך אזרחי ראשון במעלה.

שלמי גרינברג: אות זה מוענק לאנשים על מאבק עיקש לאורך שנים והקניית שויון לאנשים עם מוגבלויות, והכל על מנת לחולל שינוי בחברה הישראלית.

שלמי גרינברג: חתן או כלה של "אות המאבק" נבחרים מדי שנה ע"י ועדה, שבה חברים פעילים למען שויון זכויות לנכים.

שלמי גרינברג: חברי הוועדה הם: היושבת-ראש - הגברת נעמי סטוצ'ינר, דוקטור דינה פלדמן, פרופסור אריה רימרמן - נציג האקדמיה, מר יואב קריים - נציג ארגוני הנכים, גברת ג'ין יודס - סמנכ"ל מקצועי של בית איזי שפירא, דוקטור פסח גיטלמן, גברת ראקל הר ומר בני הוזמי - מנהל מכון טראמפ.

שלמי גרינברג: אני מתכבד כעת להזמין את יושבת-ראש ועדת "אות המאבק", מנכ"ל בית איזי שפירא, גברת נעמי סטוצ'ינר.

שלמי גרינברג: נעמי סטוצ'ינר: חבר-הכנסת שאול יהלום - יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, גברת תמר גוז'נסקי - כלת "אות המאבק" התשס"ד, דוקטור דינה פלדמן - נציבת השויון לאנשים עם מוגבלויות, גברת ראקל הר, חברי-כנסת נכבדים, אנו מאד שמחים לראות אתכם כאן, מר אריה צודקביץ, חברי ועדת "אות המאבק", הורים ואורחים נכבדים.

שלמי גרינברג: היום זה הוא יום מרגש מאד עבורנו, יום שמסמל את נצחונם של אנשים עם מוגבלויות בארץ ומחבר את אלה שעוסקים בנאמנות הרבה שנים למען חברה צודקת ומקבלת.

שלמי גרינברג: אנו קושרים כאן היום בין שני אנשים שתרומתם לחברה הישראלית ענקית, שניים שהטביעו את חותמם בתחום השויון לאנשים עם מוגבלויות, שניים שהובילו לשינוי חברתי.

שלמי גרינברג: אנו גאים להצדיע לחברת-הכנסת לשעבר, גברת תמר גוז'נסקי, על תרומתה האדירה שבעקבות המאבק העיקש שלה היא השפיעה על החברה הישראלית להיות יותר צודקת, והיא ממשיכה להיאבק ללא לאות.

שלמי גרינברג: לנו בבית איזי שפירא היתה הזכות ללוות אותה במלחמתה לזכויות של ילדים בגיל הרך, ואנו מודים לה על הישגיה החשובים בחקיקה בעת כהונתה כחברת-כנסת.

שלמי גרינברג: את סטן הר ז"ל הכרתי, כשהוא בא לישראל כמרצה אורח בכנס הבינלאומי הראשון של בית איזי שפירא ב-1994.

שלמי גרינברג: הוא תפס אותי בצהריים בבית-המלון, מקום הכנס, ואמר לי: "נעמי, הסרט שלכם נהדר, אבל הוא לא פוליטיקלי קורקט.

שלמי גרינברג: היום לא מדברים על מפגרים, אלא על אנשים עם פיגור שכלי".

שלמי גרינברג: כמובן ששינינו את השפה שלנו מיד, וסטן הפך להיות יועץ, מורה-דרך וידיד.

שלמי גרינברג: אחרי הכנס השני הזמנו את פרופסור סטנלי הר להיות ה-FIRST VISITNG FELLOW במכון טראמפ בבית איזי שפירא.

שלמי גרינברג: הוא נרתם, במהלך השנה, לסייע למען חוק מעונות יום שיקומיים לגיל הרך, שתמר גוז'נסקי הובילה בנאמנות בעת כהונתה בכנסת.

שלמי גרינברג: שני אנשים מדהימים עסקו ביחד בשינוי חברתי: אחד אמריקאי, סטן, עם נשמה ישראלית, ולידו חברת-כנסת תמר גוז'נסקי - לוחמת, לוחמת לוחמת.

שלמי גרינברג: אנו מודים לחבר-הכנסת שאול יהלום שקיבל אות הוקרה על פעילותו הפרלמנטרית יוצאת הדופן למען אנשים עם מוגבלויות מטעם בית איזי שפירא בכנס הבינלאומי השני שלנו בשנת 1998.

שלמי גרינברג: אני מקווה שחבר-הכנסת זוכר את האירוע המיוחד.

שלמי גרינברג: אני שמחה להגיד שאות ההוקרה שקיבלת הפך לימים ל"אות המאבק".

שלמי גרינברג: שנתיים לאחר ששמעתי על מותו של סטן הגיע אלי ממכתב ממנו בדואר, מכתב פרידה שנכתב ממיטת חוליו בבית-החולים.

שלמי גרינברג: למכתב צורף צ'ק תרומה לבית איזי שפירא.

שלמי גרינברג: גם בימים קשים הוא לא שכח את האנשים שהוא כל כך דאג לרווחתם.

שלמי גרינברג: אנו ראינו לנכון לסמל את המורשת של סטן באות שנתי למאבק למען חברה צודקת יותר.

שלמי גרינברג: אשתקד הענקנו ליואב קריים, ממובילי מאבק הנכים, את "אות המאבק".

שלמי גרינברג: השנה אנו שמחים וגאים על השותפים הנכבדים: נציבת השויון לאנשים עם מוגבלויות וועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

שלמי גרינברג: אני מצטערת.

שלמי גרינברג: צוחקים עלי בבית איזי שפירא.

שלמי גרינברג: אני תמיד מתרגשת באירועים האלו.

שלמי גרינברג: יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות שאול יהלום: לא רק את.

נעמי סטוצ'ינר: זה מעמד מדהים.

נעמי סטוצ'ינר: אני רואה את כל החברים שלנו, אנשים שעומלים שנים רבות למען אירוע כמו היום, מעמד כמו היום.

נעמי סטוצ'ינר: סילחו לי.

נעמי סטוצ'ינר: כך הפך האות לייצג את כלל האוכלוסיה עם נכויות בישראל, והסכימו פה אחד כי הבחירה הטובה ביותר השנה היא גברת תמר גוז'נסקי.

נעמי סטוצ'ינר: תודה לחברי הוועדה.

נעמי סטוצ'ינר: אין לי ספק שסטן מסתכל עלינו כעת ממרומים, גאה עם חיוך ומרגיש סיפוק רב על הבחירה בתמר גוז'נסקי ל"אות המאבק".

שלמי גרינברג: תודה רבה לנעמי סטוצ'ינר.

שלמי גרינברג: (אתנחתא מוסיקלית - נילי זיידל: "על הדבש ועל העוקץ" ו-"TEARS IN HEAVEN".

שלמי גרינברג: )

שלמי גרינברג: תודה לנילי זיידל.

שלמי גרינברג: יש לנו הכבוד לארח היום את גברת ראקל הר, אלמנתו של פרופסור סטנלי הר, שהגיעה במיוחד מארצות-הברית לטקס הענקת "אות המאבק".

שלמי גרינברג: אני מתכבד להזמין את הגברת הר לדברי ברכה.

שלמי גרינברג: Mrs.

שלמי גרינברג: Rachel Herr, please.

מר שלמי גולדברג: תודה רבה.

מר שלמי גולדברג: פרופסור אריק רימרמן, דיקאן לשעבר של הפקולטה למדעי הרווחה והבריאות במדעי חיפה וכיום ראש הקתדרה למדיניות רווחה ותכנון חברתי על שם ריצ'רד קוסמן, הכיר אישית את הפרופסור סטנלי הר ועשה איתו דרך משותפת למען עיגון זכויות הנכים.

מר שלמי גולדברג: הפרופסור ישא דברים לזכרו של הפרופסור הר.

פרופ' אריק רימרמן: חבר הכנסת שאול יהלום, שאני חושב שאתה סוגר היום מעגל כשמדברים על החוק לשויון זכויות לאנשים עם מוגבלות - אני זוכר את ה"פּוּש" הגדול שהוא עשה בשלהי הכנסת כדי להעביר את שלושת הפרקים הראשונים, ואני חושב שמגיעים לו שבחים על כך גם היום.

פרופ' אריק רימרמן: חברי כנסת, חברים נכבדים, פרופסור סטנלי הר הוא קרוב משפחה של אשתי היושבת כאן באולם.

פרופ' אריק רימרמן: רחל וסטנלי הם קרובי משפחה שלנו, וזה דבר ראשונה שצריך להגיד אותו.

פרופ' אריק רימרמן: אני יושב פה על TICKET של אירוע משפחתי.

פרופ' אריק רימרמן: הוא גם ידיד וקולגה שכן כתבנו יחד, ומאמר משותף שלנו עומד לצאת בקרוב בארצות-הברית על שביתת הנכים בישראל.

פרופ' אריק רימרמן: זו סגירת מעגל מעניינת על השביתה הראשונה של 1999-2000.

פרופ' אריק רימרמן: קשה במספר דקות לסכם את מסכת חייו ותרומתו של פרופ' סטנלי הר לקידום זכויותיהם של נכים בארה"ב, ישראל והעולם.

פרופ' אריק רימרמן: האדם הזה הגיע גם לסין הרחוקה תוך כדי שנת השבתון האחרונה שלו בארץ, כדי לקדם זכויות של הסינים בסין.

פרופ' אריק רימרמן: כדברי המשורר הלאומי, "ושירת חייו באמצע נפסקה.

פרופ' אריק רימרמן: ", ואכן שירת חייו באמצע נפסקה.

פרופ' אריק רימרמן: סטנלי הלך לעולמו ב-24 לספטמבר 2001 אחרי מחלה קשה.

פרופ' אריק רימרמן: הייתי מתארו כאיש אקדמיה מוביל בתחומו, מורה מלהיב, עורך-דין ומסנגר של נכים ובעל טמפרמנט בלתי נדלה למאבק על זכויות נכים ולא רק נכים - זכויות של אנשים עם בעיות חברתיות ובעיות שונות.

פרופ' אריק רימרמן: אני זוכר את העבודה הגדולה שלו על ה-HOMLESS בארצות-הברית.

פרופ' אריק רימרמן: נתקלתי בפרסומו הראשון בעת לימודי לתואר השלישי בארה"ב.

פרופ' אריק רימרמן: שבועות לאחר מכן שהיתי בבית הוריו בניו ג'רזי (שהם קרובי משפחה של משפחת אשתי) וראיתי את עבודת הדוקטורט שלו מאוניברסיטת אוקספורד שכמובן היתה על זכויות נכים.

פרופ' אריק רימרמן: מאוחר יותר נפגשתי אתו לראשונה באוניברסיטת ברנדייס, כיון ששנינו הונחינו על ידי פרופ' גונאר דיבואד, אחד הגדולים שנאבק לזכויות נכים בעולם.

פרופ' אריק רימרמן: במהלך השנים שיתפנו פעולה בכתיבה, בכנסים ובפעילות בארץ ובעולם לקידום זכויות של נכים.

פרופ' אריק רימרמן: פרופ' הר, הנו בוגר בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, וקיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת אוקספורד באנגליה.

פרופ' אריק רימרמן: יש לו רקורד מרשים של מחקרים, עבודות ופירסומים בעיתונות היומיומית - גם על דברים שלא מקבלים עליהם קידום אקדמי.

פרופ' אריק רימרמן: הוא היה אכפתי והוא הגיב על כל דבר שהוא הרגיש שהוא נכון כאדם שהחזון הוא שהוביל אותו.

פרופ' אריק רימרמן: ברצוני לציין את ספריו החשובים, כי אני חושב שהם מעידים על תרומתו של סטנלי.

פרופ' אריק רימרמן: ספרו האחרון, שיצא בימים אלו על-ידי OXFORD PRESS, נקרא: The Human Rights of Persons with Intellectual Disabilities: Different but Equal (2003).

פרופ' אריק רימרמן: ספרו מ-1999 הוא:

פרופ' אריק רימרמן: Aging, Rights, and Quality of Life:

פרופ' אריק רימרמן: Prospects for Older People With Developmental Disabilities.

פרופ' אריק רימרמן: ספרו משנת 1983 Rights and Advocacy for Retarded People , וספרו מ-1983 Legal Rights and Mental Health Care (1983) הן, בעצם, דוגמאות לאדם שזכויות הן שם משפחתו השני.

דובר: הראשון.

פרופ' אריק רימרמן: אתה אומר שזה שמו הראשון.

פרופ' אריק רימרמן: אינני יודע כמה מכם יודעים זאת, אבל כדי להיות מסנגר טוב אתה מתחיל זאת מתחילת דרכך.

פרופ' אריק רימרמן: כבר ב-1972 הוא היה בין המגישים בג"צ של מיילס נגד מחוז קולומביה על הזכות של ילדים עם צרכים מיוחדים לקבל חינוך ציבורי חינם וחינוך הולם - מה שאנו מנסים לעשות היום בחודשים אלו.

פרופ' אריק רימרמן: באותה שנה הוא היה בין האנשים הבולטים שפעלו כנגד וויליברוק, המוסד הענק שהיה סמל של הבסטיליה שהיה צריך להקטינו, ושם, דרך אגב, הוא קיבל את ההכרה הגדולה הכתב הרלדו רביירה שחשף את הפרשה המבישה הזאת.

פרופ' אריק רימרמן: ב-1989 הוא היה בין כותבי החוק האוסר על הוצאה להורג של אנשים הלוקים בפיגור שכלי.

פרופ' אריק רימרמן: אין ספק כי תרם לפסיקת בית-המשפט העליון בארה"ב בנושא זה.

פרופ' אריק רימרמן: הוא נמנה על המנהיגות של תחום הפיגור השכלי בארצות-הברית, והיה בין השאר יושב-ראש האגודה האמריקאית לחקר הפיגור השכלי בסוף שנות ה90.

פרופ' אריק רימרמן: יש לציין כי לפרופ' הר הייתה תרומה חשובה לקידום זכויותיהם של נכים בישראל.

פרופ' אריק רימרמן: הוא עשה שתי שנות שבתון בארץ באוניברסיטאות ת"א וחיפה.

פרופ' אריק רימרמן: יש לציין כי יחד עמי היינו בין האנשים שעזרו לוועדת כץ להכין את הטיוטה המפורסמת של החוק.

פרופ' אריק רימרמן: אני זוכר, שהערותיו היו מאד נוקבות.

פרופ' אריק רימרמן: אני תמיד הייתי יותר MILD, והוא היה תמיד היה נוקב.

פרופ' אריק רימרמן: כשהוא הגיב, הוא הגיב בצורה נוקשה מאד.

פרופ' אריק רימרמן: אין ספק, שבשבתון הוא כתב את הדו"ח המשווה של זכויות נכים בישראל בארצות-הברית, שהייתי מציע לחברי-הכנסת לקראו, כי נדמה לי שהוא הופיע גם בעברית.

פרופ' אריק רימרמן: זו דוגמא מצויינת למה שקורה בארץ בפרספקטיבה של אדם שלוחם למען זכויות בעולם עם השוואה היכן הלאקונות והבעיות המרכזיות.

פרופ' אריק רימרמן: חברי-הכנסת, אני באמת מציע לעיין אפילו בתקציר הדו"ח החשוב הזה.

פרופ' אריק רימרמן: הזכירו את תרומתו בשביתת הנכים.

פרופ' אריק רימרמן: אני זוכר שלא רק שהיתה לו תרומה, אלא שהוא לא נטש לרגע את המאבק גם כאשר היו לו משימות אחרות.

פרופ' אריק רימרמן: התרומה שלו לא היתה אפשרית ללא אשה תומכת כראקל, ואני חושב שצריך לומר זאת בצורה מאד בולטת.

פרופ' אריק רימרמן: אני חושב שאי-אפשר לראות את סטנלי בלי ראקל, כי חלק גדול מהישגים הוא בגלל ראקל.

פרופ' אריק רימרמן: הזיקה המיוחדת שלו לישראל היא, שכבר ימים אחרי 1967 הוא היה פה עם מברשת שיניים ושקית רחצה.

פרופ' אריק רימרמן: זה מראה שהרגש שלו תמיד הקדים את החלק האינטלקטואלי.

פרופ' אריק רימרמן: הוא היה מאד ATTACHED מבחינה רגשית לארץ, אבל גם ביקורתי בצורה קשה מאד כלפי הרבה מאד מהמדיניות החברתית של המדינה.

פרופ' אריק רימרמן: רק אדם מעורב רגשית יכול להציג עמדה כזאת.

פרופ' אריק רימרמן: אני חושב ש"אות המאבק" על שמו בכנסת הוא הערכה לזיקתו ותרומתו לישראל.

פרופ' אריק רימרמן: תודה לגברת נעמי סטוצ'ינר שפעלה להענקת "אות המאבק" על שמו.

פרופ' אריק רימרמן: אני יודע כמה מאמצים יש תמיד מאחורי הקלעים.

פרופ' אריק רימרמן: ברכות לחברת-הכנסת לשעבר גוז'נסקי - וקשה לי לומר "לשעבר" - על קבלת "אות המאבק" לשנה זו.

פרופ' אריק רימרמן: אין ספק כי תמר היא סמל ומופת למאבק על זכויות חברתיות.

פרופ' אריק רימרמן: אני סמוך ובטוח כי היא ממשיכה ותמשיך לקדם זכויות, ואני מאחל לה באמת הצלחה בהמשך המאבק.

פרופ' אריק רימרמן: מר שלמי גולדברג: תודה לפרופסור רימרמן.

פרופ' אריק רימרמן: פרופסור דן שניט מבית-הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל-אביב מביע את התנצלותו על שנבצר ממנו להשתתף כאן איתנו.

פרופ' אריק רימרמן: את ברכתו הוא שלח בכתב, ובתמצית הוא מספר על הפרופסור הר גם כן:

פרופ' אריק רימרמן: כך כותב עורך-הדין הפרופסור דן שניט.

פרופ' אריק רימרמן: רגע לפני שנעניק את אות המאבק, אנו מבקשים שוב מנילי זיידל לשיר לנו שיר יפהפה, אותו תשמעו בשלוש שפות: בעברית, בערבית ובאנגלית.

פרופ' אריק רימרמן: (אתנחתא מוסיקלית - נילי זיידל בשיר "IMAGINE")

מר שלמי גולדברג: תודה רבה.

מר שלמי גולדברג: הענקת האות - "אות המאבק" לשנת התשס"ד 2004 מוענק לחברת-הכנסת לשעבר הגברת תמר גוז'נסקי, חברת-הכנסת מטעם חד"ש בין השנים 1990-2003 ויושבת-ראש המועצה המייעצת של האגודה הבינלאומית לזכויות הילד.

מר שלמי גולדברג: אני מזמין את מר יואב קריים, חתן "אות המאבק" בשנה שעברה, להעניק את "אות המאבק" לתמר גוז'נסקי.

מר שלמי גולדברג: חבר הכנסת שאול יהלום, אבקש ממך לקרוא את הנימוקים של חברי הוועדה.

שאול יהלום: בית איזי שפירא, עמותת אב"י יחד עם מדינת ישראל, משרד המשפטים, נציבות השויון לאנשים עם מוגבלויות וועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, "אות המאבק" ע"ש פרופסור סטנלי הר ז"ל על פעילות יוצאת דופן למען זכויות האדם של אנשים עם מוגבלויות מוענק בזאת לחברת-הכנסת לשעבר גברת תמר גוז'נסקי.

שאול יהלום: רוב הדברים נאמרו כאן, ולכן אני קורא את הפיסקה האחרונה: "במאבקה העיקש לאורך השנים הצליחה הגברת תמר גוז'נסקי לחולל שינוי בחיי עשרות אלפי ילדים ובוגרים עם מוגבלויות החיים במדינת ישראל.

שאול יהלום: החברה הישראלית כולה חייבת לגברת גוז'נסקי תודה על חשיפת הציבור לאנשים עם מוגבלויות, צרכיהם, זכויותיהם וחשיבות מעמדם בקהילה.

שאול יהלום: על מסירותה, התמדתה ודבקותה בעקרונות השויון והצדק ועל מנהיגותה הבלתי-מתפשרת בקידום זכויות האדם של ילדים ובוגרים עם מוגבלויות בישראל נמצאה גברת תמר גוז'נסקי ראויה לקבל את אות המאבק ע"ש פרופסור סטן הר לשנת התשס"ד".

שאול יהלום: על החתום המייצגים של שלושת הגופים שקראתי למעלה.

שאול יהלום: תודה רבה.

יואב קריים: תמר גוז'נסקי, הייתי יכול להגיד הרבה, אבל כל כך הרבה כבר נאמר ואני חושב שאמרנו מספיק.

יואב קריים: אני חושב שהשיר ששמענו הוא בדיוק הזכרון הכי יפה לסטנלי הר על כל שלוש השפות שבהן הוא הושר.

יואב קריים: זו, בדיוק, הצוואה של סטנלי.

יואב קריים: אני רוצה להגיד לךְ, בשם ציבור האנשים עם מוגבלויות בישראל: אנחנו אוהבים אותךְ.

541: אדוני חבר הכנסת שאול יהלום, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהיה לי הכבוד להיות חברה בה במשך כל שנות חברותי בכנסת, חברי-הכנסת, נציגי ארגונים חברתיים, ידידים, חברים למאבק, קודם כל, אני רוצה להודות לכולכם לא רק על כך שבאתם היום, ביום גשום וסגרירי - אני רוצה להודות על שנים של עבודה משותפת, כי שום דבר לא היה קורה למען קידום אנשים עם מוגבלויות אם אנשים עם מוגבלויות בעצמם לא היו קמים ולוחמים, אם בני משפחותיהם לא היו קמים וזועקים, אם אנשי האקדמיה לא היו מתגייסים לעזרתם ואם הנושא הזה לא היה הופך, הודות למערכה הזאת, לנושא חשוב על סדר-יומה של החברה הישראלית.

541: לכן, היה לי הכבוד, היה לי הסיפוק האדיר, ללמוד מכם.

541: אני חושבת, שאתם הייתם המורים הכי טובים שלי.

541: רק הודות ללימוד הזה יכולתי לעשות משהו לקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות.

541: קיבלתי בהתרגשות את ההחלטה של ועדת "אות המאבק" ע"ש פרופסור סטן הר, שמצאה אותי ראויה לקבל את האות השנה.

541: אני גם התברכתי בהיכרות, אומנם קצרה, עם פרופסור הר.

541: אני מעריכה מאוד את ההערות החשובות שהיו לו בניסוח ובקידום חוק מעונות יום שיקומיים.

541: תודה מיוחדת לראקל הר, אלמנתו, על כך שהיא טרחה ובאה להשתתף בטקס.

541: בית איזי שפירא היה מהמוסדות הראשונים לטיפול בילדים עם מוגבלויות שזכיתי לבקר בו.

541: גם המנכ"ל, נעמי סטוצ'ינר, וגם כל הצוות הנפלא והמסור יצרו נורמה חדשה במדינת ישראל לטיפול בילדים עם נכויות בעיקר בגיל הרך.

541: הם הפכו את הבית הזה לא רק לבית שנותן טיפול אישי לילדים עם נכויות, אלא גם לבית שנוטל על עצמו את המשימה הכללית של קידום הזכויות של אנשים עם נכויות.

541: לכן, אני חושבת שבית איזי שפירא עשה ועושה דברים חשובים ביותר גם לילדים יהודים, גם לילדים ערבים וגם לכלל החברה הישראלית.

541: אני רוצה גם להודות לכל אלה שטרחו ובירכו אותי בכתב או בעל-פה, ובמיוחד לכבוד נשיא המדינה משה קצב על המלים החמות.

541: אחת השאלות שנשאלת היא: מדוע נחוצה בכלל חקיקה מיוחדת לאנשים עם מוגבלויות?

541: מדוע לא די בחקיקה הכללית, בחוקים הכלליים שמדברים על זכויות בעבודה, זכויות בבריאות, זכויות בחינוך וזכויות אחרות?

541: הבעיה המרכזית, שאנו נתקלים בה עם אנשים שהם נכים פיזית או נפשית או מוגבלים מסיבה זו או אחרת, היא שבעצם בלי חקיקה הם נשארים מחוץ לתחום של התחולה של החוקים, כי החוקים הכלליים לא מביאים בחשבון את הצרכים המיוחדים.

541: הוועדה הציבורית לבדיקת חקיקה מקיפה בנושא זכויות אנשים עם מוגבלות כתבה, בשעתו, בדו"ח שהגישה לממשלה, שרק חקיקה מקיפה ומפורטת תוכל להביא לצמצום הפער הקיים בין מציאות החיים של אנשים עם מוגבלויות לבין העקרונות היפים מאוד של השויון וכבוד האדם שהם עקרונות יסוד של החברה הישראלית.

541: דברים אלה נכתבו ב-1997, כשתהליך ההכרה בזכויות היה כבר בשיאו ועקרון השויון כבר התחיל להיות עיקרון יסודי בחקיקה.

541: אבל, אם אנו הולכים אחורה ושואלים את עצמנו: החוקים הראשונים, שנחקקו בישראל בנושא זכויות נכים, בנושא זכויות אנשים בעלי מוגבלויות, הבטיחו מינימום קיום לנכים, כמו למשל חוק ביטוח נכות כללית משנת 1970 שהבטיח לנכה קיצבת קיום מינימלית בהנחה שאין לו יכולת להשתכר מעבודה.

541: מהצד השני, החוקים הראשונים היו חוקים שעסקו בכל מיני עניינים משפטיים וניהוליים חשובים: הגדרת סמכויות, למי מותר, מה להחליט, מה זה מוסד וכן הלאה.

541: כמו למשל החוק לטיפול בחולי נפש מ-1955, חוק ההגנה על חוסים מ-1966 וחוק הסעד (טיפול במפגרים) מ-1969.

541: כל החוקים האלה, שכולם היו חוקים ביוזמה ממשלתית באותן שנים, היתה מאחוריהם תחושה של אחריות: "הנה, יש נכים, יש מוגבלים, יש חולי נפש - יש לנו אחריות לגביהם".

541: אבל, חוקים אלה גם ספוגים גישה פטרונית, גישה שאומרת: "נו, מה הנכים כבר יכולים?

541: הם חלשים, הם מסכנים, הם תלויים.

541: אז, אנו, הלא-נכים, צריכים לדאוג להם".

541: לכן, מילות המפתח בחוקים ההם היו "טיפול", "הגנה", "השגחה", וכל מיני מלים כאלה שבעצם ביטאו תחושה שיש אנשים מסכנים שצריך לדאוג להם.

541: בעצם, הדבר הזה בא לידי שינוי בסוף שנות ה-80 ובמיוחד בשנות ה-90, ואנו יכולים אז לדבר על מפנה בחקיקה.

541: המפנה החשוב הזה בחקיקה - היו שותפים לו קודם כל הארגונים, אותם ארגונים ששמו להם כמטרה את קידום נושא הנכים והאנשים עם מוגבלויות.

541: הארגונים עיצבו גישה חדשה, גיבשו דרישות ואפילו הכינו הצעות חוק שהובאו אל הכנסת.

541: אל הארגונים חברו כמה חברי-כנסת שאימצו את הגישה הזאת של הארגונים, ולכן הובילו את הצעות החוק.

541: לכן, אפשר לומר שבשנות ה-90 החקיקה בנושא של אנשים עם מוגבלויות הפכה להיות חקיקה שמבוססת על שיח של זכויות - השיח שאומר: "אנחנו מתבססים על חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו מ-1992, אבל נותנים לו את הפרשנות הנכונה כשמדובר באנשים עם נכויות".

541: אם החוק הזה אמר שלכל אדם יש זכות לכבוד, לחירות ולשויון - אז גם לאנשים עם מוגבלויות, גם לנכים וגם לחולי נפש.

541: לכן, בעצם, המערכה מתנהלת בעשור האחרון בהיקף אחר, אבל קודם כל בגישה אחרת.

541: נכים הם בני-אדם שיש להם זכויות.

541: הם לא מסכנים שזקוקים להגנה ולטיפול.

541: לכן, עלו נושאים חדשים חשובים ביותר: איסור אפליה בתעסוקה, איסור אפליה בנגישות, איסור אפליה בחיי הקהילה, וגם צורך במענה הולם לנכים לא ע"י בידודם במוסדות מיוחדים אלא ע"י שילובם בתוך הקהילה, ע"י יצירת תנאים נוחים שהנכים יוכלו להשתלב בקהילה.

541: ברצוני להדגיש שכל יוזמות החקיקה, בהבדל משנות ה-50 וה-60, החל מסוף שנות ה-80, הן יוזמות של חברי-כנסת, ובדרך-כלל בהתנגדות נמרצת של הממשלה.

541: לא היה אפילו חוק אחד שזכה מלכתחילה לתמיכת הממשלה, ולא חשוב איזו ממשלה.

541: תמיד היתה התנגדות.

541: תמיד היתה טענה: "אתם פורצים כל מסגרת של תקציב.

541: זה לא יעלה על הדעת.

541: מאיפה ניקח את הכסף?

541: ".

541: לכן, כל החוקים האלה היו יוזמות של ארגונים וחברי-כנסת, בניגוד ובעימות עם הממשלות, עם שרי האוצר הנוגעים בדבר.

541: ב-1988 נחקק חוק החינוך המיוחד.

541: זה היה חוק חשוב, כי הוא העלה על סדר-היום את הנושא של הילדים עם הצרכים המיוחדים.

541: יחד עם זאת, החוק הזה עדיין תפש את השירות לילדים האלה כשירות במסגרות מיוחדות וטען וקרא לפתח את השירות במסגרות מיוחדות.

541: עכשיו, כשאנו עומדים בשלב היישום, בקרב על היישום, של חוק השילוב, אתם רואים את ההבדל.

541: אתם רואים לאן הגענו מחוק חינוך מיוחד ועד ל חוק השילוב.

541: היה חוק טיפול בחולי נפש החדש, החוק שחבר-הכנסת יאיר צבן בזמנו היה ממוביליו, שגם הוא היה חוק שניסה להתמודד עם הנושא של השויון, אבל יש בו עדיין הרבה מאוד שאריות מהתפיסות הקודמות.

541: לכן, אפשר לומר שאבן-דרך בחקיקה היה חוק שויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות שיזם בזמנו ארגון "בזכות" והראשון שהוביל אותו היה חבר הכנסת דדי צוקר.

541: בעקבות היוזמה הזאת הוקמה אותה ועדה, שכבר הוזכרה קודם, בראשות ד"ר ישראל כץ, והיא הגישה את הדו"ח.

541: כמה מהסעיפים האלה אושרו ב-1998, ואחר כך סעיפים אחרים, בהובלת חבר הכנסת אילן גילאון, חוקקו בהמשך.

541: הודות לחוק הזה הוקמה נציבות שויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות שד"ר פלדמן היא היום הנציבה שממלאת את התפקיד החשוב הזה.

541: בשנת 2000 הושלמה חקיקת שני חוקים שהיה לי הכבוד להובילם.

541: אחד מהם הוא חוק שיקום נכי נפש בקהילה, שהיו לו שותפים, ארגונים של מתמודדים ושל משפחות וארגוני זכויות ואנשי מקצוע, אבל תרשו לי להגיד תודה מיוחדת לעורך-הדין משה בוטון שיושב איתנו ושהיה היועץ המשפטי של הוועדה.

541: בלי העזרה שלו ובלי המעורבות שלו, אני לא חושבת שהיינו מצליחים להשיג את הגיבוש של החוק הזה.

541: אני זוכרת את ההצעה המופלאה שהיתה למשה בוטון שאמר: "אתם רוצים שהחוק הזה באמת ייושם?

541: תצרפו לו סל שירותים.

541: לא סתם מלים כלליות שצריך שנכים יהיו משולבים בקהילה, אלא צריך להיות סל שירותים מדויק: מה מגיע לנכה הנפש בקהילה?".

541: בסופו של דבר, משה בוטון ניצחכי יש סל שירותים בחוק לשיקום נכי נפש בקהילה.

541: החוק השני, שקשור לבית איזי שפירא ומשרד העבודה והרווחה והרבה ארגונים אחרים שעניינם בילדים, עסק בחוק מעונות יום שיקומיים.

541: הוא גם עסק בנושא של מה מגיע לילדים שאיתרע מזלם והם נולדו עם נכויות קשות, ואינם יכולים להגיע למעונות היום הרגילים, כי אפילו עם סייעת הם לא יכולים להשתלב.

541: המערכת הרשמית אמרה "מה הבעיה?

541: יישבו בבית", ואנו חשבנו שצריך מקום שבו הם יהיו כמו כל הילדים ויקבלו חינוך כמו כל הילדים, אבל בנוסף לזה באותו מקום עצמו, בדיוק באותו מקום עצמו, הם יקבלו את כל השירותים הפרה-רפואיים שמגיעים להם.

541: שמעתי היום שכבר נפתחו 34 מעונות-יום שיקומיים שיש בהם כבר מאות פעוטות.

541: אני רוצה לברך את כל העוסקים במלאכה במשרד העבודה ואת כל הארגונים שלקחו על עצמם להוביל את יישום החוק החשוב הזה.

541: בשנת 2002 נוספו עוד חוקים ששלושה מהם אציין: חוק ההסעה הבטיחותית לילדים נכים, שבהקשר זה ברצוני להזכיר את השלטון המקומי שבאנו אליו פעם לפגישה והם אמרו לנו שהם לא יכולים לעמוד בפנינו, וכל אלה שהיו באותה פגישה זוכרים זאת, והיום יש הסעה בטיחותית, ואני רוצה להודות למרכז השלטון המקומי.

541: יש חוקים אחרים שעסקו, למשל בזכות של נכי נפש למגורים בקהילה, כך שלא יוכלו שכנים להגיד שהם לא מוכנים שבבניין שלהם יהיו דירה או הוסטל לנכי נפש.

541: החוק האחרון שהזכרתי הוא, כמובן, חוק השילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל, שיזם חבר הכנסת זבולון אורלב.

541: אם אני מסתכלת לאחור, אני רוצה לומר שארגוני הנכים, ארגוני זכויות האדם, כל העמותות שמקדמות את הטיפול בנכים ובילדים נכים ובנכי-נפש - כל הארגונים האלה וגם הכנסת יכולים לרשום לזכותם את ההחדרה של עיקרון השויון וההכרה בערך האדם כתשתית של חקיקה חדשה למען אנשים עם מוגבלויות.

541: לכן, אני חושבת שאם אנו חושבים על העתיד, רק שיתוף פעולה הדוק בין הארגונים הציבוריים לבין חברי-הכנסת הוא תנאי להמשך החקיקה.

541: אינני מצפה שממשלה תיזום הצעות חוק שמבוססות על עיקרון השויון, הכרה בערך האדם ושאר עקרונות הומאניים שאינם על סדר-היום הממשלתי.

541: יחד עם זאת, יש עוד הרבה מאוד מכשולים.

541: אתם זוכרים שבכנסת הקודמת נחקק החוק נגד חקיקה פרטית בטענה שצריך לעצור את החקיקה הפופוליסטית.

541: חברו לטענה הזאת לא רק משרד האוצר, אלא גם לא מעט אנשי תקשורת; היה השיח הזה שחברי-הכנסת מבזבזים את הכסף של המדינה ועושים חקיקה פופוליסטית.

541: בסופו של דבר, מבחינת החוק הזה נגד חקיקה פרטית, בהנחה שאני אמרתי שרק חברי-כנסת יובילו חקיקות פרטיות שנקודת המוצא שלהן היא שויון, אי-אפשר להוביל היום בעצם חקיקה למען אנשים עם מוגבלויות שעולה כסף כי יש את המגבלות הידועות שכלולות בחוק הזה.

541: אולי "אי-אפשר" היא מלה קשה, ולכן אגיד שזה הרבה יותר קשה.

541: לכן, אני חושבת שמה שנחוץ לאנשים עם מוגבלויות הוא שהחוק הזה, שהוא הוראת שעה, ייעלם מהחקיקה של הכנסת.

541: בעיית היישום - את כולנו, האזרחים, מלמדים שצריך לכבד חוק, אבל כאשר מדובר בממשלה, ברשויות שלטון, בעיריות ובגורמים אחרים שצריכים לכבד את החוק שחוקקה הכנסת, באה הטענה הידועה שאין להם כסף ולכן "תחכו.

541: כשיהיה לנו כסף, ניישם את החוק" או שלא מתקינים תקנות במשך שנים.

541: ואז, כל מיני אנשים, גורמים, אומרים: "אבל, אין טפסים.

541: איך אפשר ליישם חוק בלי טפסים?

541: ".

541: לכן, יכול להיות שיהיה חוק של הכנסת אבל לא יהיו טפסים.

541: כל השיטות האלה חייבות לעבור מן העולם.

541: אם יש חוק של הכנסת, חייב להיות מצב, אם רוצים מדינה מתוקנת, שגם מיישמים אותו.

541: בעיה נוספת שעדיין קיימת היא, שלא כל מי שצריך להנות מהחוק נהנה ממנו.

541: לדאבוננו, אנשים משכבות מבוססות מצליחים להנות יותר מאחרים מזכויות שמוקנות בכלל בחוק:

541: גם בחוקי הביטוח הלאומי וגם בחוקים אחרים שעניינם זכויות.

541: לעומת זאת, לחסרי אמצעים - עניים, ערבים, נשים - יש תמיד קושי רב יותר.

541: יש להם הרבה פחות נגישות לגורמים.

541: יש להם הרבה פחות ידע.

541: לפעמים, יש להם הרבה פחות כושר לחימה.

541: יש להם פחות שירותים זמינים במקום שישנו.

541: לכן, אני חושבת שהשאלה, שכאשר אנו מחוקקים חוק הוא יגיע לכל מי שנחוץ, לא החוק הזה, עדיין עומדת.

541: אנו יודעים ש-600 אלף ויותר אנשים בעלי מוגבלויות שחיים בארץ חיו גם בעבר בתנאים של מצוקה, אבל היום כשיש אבטלה המונית ויש מתקפה ממשלתית מתמשכת על כל רשתות ההגנה החברתית - רְאו מה שקורה עכשיו עם הקיצוץ של שני מיליארד שקל מהרשויות המקומיות - בעצם יותר נכים ובעלי מוגבלויות לא רק חיים מתחת לקו העוני, גם קודם הם חיו, אלא עמוק מתחת לקו העוני.

541: לכן, גורלם של הנכים תלוי בחקיקה ובחוקים מיוחדים שהם חשובים וצריך לקדם אותם.

541: אבל, הוא תלוי במידה רבה במדיניות הכללית של הממשלה.

541: ממשלה שתנהל מדיניות שמחזקת את החזקים ופוגעת בחלשים בהכרח תפגע באנשים בעלי המוגבלויות, בהכרח תפגע באפשרויות שלהם להשתקם ולהשתלב בקהילה.

541: לכן, אני חושבת שהמערכה שלנו, של מי שדואג לעתיד הילדים, הנוער והאזרחים בכלל בעלי המוגבלויות, היא להיאבק למדיניות כללית שטורחת או שמה במרכזה את כבוד האדם וחירותו במובן החברתי העמוק.

541: כידוע, בית-המשפט העליון נדרש עכשיו לשאלה מה זה מינימום קיום.

541: כולנו רוצים לשמוע, כי אני חושבת שאחרי שבית-המשפט יקבע, אם הוא יקבע, נגלה שהרבה מאד אנשים עם מוגבלויות לא חולמים אפילו להגיע למינימום הקיום הזה שעליו מדבר בית-המשפט.

541: תרשו לי לסיים בדברים שאמר השופט אהרן ברק, נשיא בית-המשפט העליון.

541: הוא אמר: "הנכה הוא אדם שוה זכויות.

541: אין הוא מצוי מחוץ לחברה או בשוליה.

541: הוא חבר רגיל בחברה בה הוא חי.

541: מטרת ההסדרים אינה להיטיב עמו בבדידותו, אלא לשלבו תוך שימוש בהעדפה מתקנת במרקם הרגיל של החברה".

541: הבעיה היחידה שלי עם הדברים הנכוחים האלה של השופט ברק היא, שהם כתובים בלשון הווה והם צריכים להיות כתובים בלשון עתיד, כי זה לא המצב.

541: איננו יכולים להגיד שהיום הנכה הוא שווה זכויות ושהיום הוא חבר רגיל בחברה.

541: אם היום עדיין חוק ביטוח בריאות, למשל, לא חל על חולי-הנפש, איך אפשר להגיד שאנשים עם מוגבלויות הם חברים שווים בחברה שבה הם חיים?

541: לכן, הדברים האלה של השופט ברק הם נכונים ביותר, אבל הם עדיין מטרה - מטרה שכולנו צריכים להיאבק למענה.

541: אני מקווה שבכוחות משותפים של הכנסת, של הארגונים החברתיים, של האקדמיה, של כל הארגונים, של המתמודדים עצמם ושל הנכים עצמם, אנו נוכל ליצור חברה ישראלית לא רק שויונית, לא רק אמפטית, לא רק סולידרית, אלא חברה הומאנית שיהיה טוב לחיות בה לכל אחד.

541: שוב, תודה רבה על האות.

מר שלמי גולדברג: תודה לתמר גוז'נסקי.

מר שלמי גולדברג: גבירותי ורבותי, לפני סיום, אני מתכבד להזמין את הפרופסור אריק שינוול שנמצא איתנו, מנהל מחלקת פגים ותינוקות בבית-החולים "קפלן" ונציג איגוד הניאונטולוגים בישראל, לברכה קצרה.