ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 109, 2004-01-18 11:00

שאול יהלום: כולכם ראיתם, בחוץ יש הפגנות, הכנסת במצור.

שאול יהלום: ובכן אנחנו נמצאים בפרוצדורה שנקראת הצעה לדיון מהיר, שזה נשיאות הכנסת מחליטה, לאחר שפונים אליה חברי כנסת.

שאול יהלום: האמת, יש לאמר, שחבר הכנסת פרוש כל יום כמעט היה פונה אלי ואומר לי לדון בעניין ואני בעוונותי הרבים מצאתי כל הזמן תירוצים, כאן הוועדה לפניות הציבור, כאן תפנה לסדר יום, אבל בסוף זה הגיע שאין ברירה ולכן גם כינסנו את הישיבה ביום ראשון כשבדרך כלל הכנסת לא עובדת, המליאה, כי הנושא הוא מבחינת הנשיאות נושא דחוף ואנחנו מדברים על הקמה בכמה מקומות שבהם יש מחסור בתחנות טיפות חלב.

שאול יהלום: אנחנו דנו בכל הנושא של השרות הציבורי אדוני המנכ"ל עוד לפני שהיית מנכ"ל.

שאול יהלום: הוועדה הזאת עמדה לימין עמדת משרד הבריאות ועמדת כל השרות למן האחיות צפונה שאמר שעמד מול המגמה שהיתה להעביר את הנושא לקופות חולים.

שאול יהלום: ואנחנו ראינו וגם הבאנו כאן לוועדה עד כמה חשוב שהשרות יישאר עצמאי, מכוון באופן ייעודי לנושא הזה, עד כמה חשוב, עד כמה הוא מביא תועלת במונחים של בריאות הילד והורדת אחוז תמותת התינוקות, ואנחנו היינו מודעים לכך שמשרד האוצר רוצה לחנוק את השרות הזה.

שאול יהלום: ויכול להיות שבדרך החנק הוא רוצה בסופו של דבר להעביר אותו לקופות החולים.

שאול יהלום: קופות החולים, מצידן, שהיו כאן כמעט כולן הסכימו לקבל את השרות אבל הן אמרו לא נקבל את השרות אם לא נקבל תקציב.

שאול יהלום: כל דבר ושובר בצידו.

שאול יהלום: אז מה הועילו חכמים בתקנתם, בסוף יצטרכו את התקציב, שאולי יש תחנת טיפת חלב אחת, בסוף לחלק ביישוב מסויים שמספיק בו תחנה אחת בגלל מספר התושבים יצטרכו לחלק בו את זה לארבע קופות חולים.

שאול יהלום: כך שגם את היעילות לא ראינו מהעניין מעבר לבעיות המקצועיות שהועלו כאן.

שאול יהלום: ויש לנו תביעה מהאוצר.

שאול יהלום: אבל אני אגיד איך אני מבין את העניין, שיש מלחמה.

שאול יהלום: נניח היום אנחנו, אני אגיד את זה בדוגמא בתקציב הבטחון, נניח שבתקציב הבטחון מונעים מאתנו, צה"ל מבקש מאה טנקים בשנה ובתקציב בא ואומר אתם תקבלו אפס טנקים בשנה.

שאול יהלום: אז זה לא אומר שאם יש לנו מובלעת בפיקוד צפון אז אנחנו את כל הטנקים מורידים לצפון והדרום יישאר בלי טנקים.

שאול יהלום: זאת אומרת גם בתקופות של חנק ובתקופות של מחסור צריך לקחת את המעט שיש ולתת בו שרות לכל מדינת ישראל באופן שווה, באותו תקן.

שאול יהלום: אז יכול להיות שהתקן הוא שיהיו מאה, אני אומר את זה לא בצורה מקצועית, שיהיו מאה משפחות לטיפת חלב, ובגלל שאין מספיק יהיה מאתיים משפחות.

שאול יהלום: אבל יהיה מאתיים בכל הארץ.

שאול יהלום: לא ניצור מצב שחלק יהיה מאתיים וחלק עשרת אלפים, ואז חלק לא מקבלים.

שאול יהלום: לדעתי זה הבעיה שאנחנו רוצים לדון בה עכשיו משום שזה מה שנוצר.

שאול יהלום: ראשית תביעה כמובן מהאוצר, אבל כל עוד שהאוצר אינו משלים את הגידול הטבעי ואת המקומות הרי שיוויון צריך להימצא.

שאול יהלום: ולא יכול להיות שעיר כמו בית שמש בגלל הגידול הטבעי המהיר שלה לא תקבל, ולא יכול להיות עיר כמו אלעד בגלל הגידול הטבעי המהיר שלה לא תקבל, ולא יכול להיות שיהיה מקום, אם זה ואדי אלנעם שלא יקבל, ולעומת זאת יהיו מקומות שיקבלו באופן משביע רצון.

שאול יהלום: זאת הנקודה.

שאול יהלום: לכן אני אתן בתמצית לכל מי שאין לו לומר כמה מלים, ואחר כך מנכ"ל משרד הבריאות.

מאיר פרוש: הוועדה והסביר את המצוקה כתוצאה מהמחסור בתחנות טיפות חלב, אם כי אני מבין שהפניה של ואדי אלנעם מדברת על מרפאות ולא על טיפות חלב, שם הקימו בשנים האחרונות חמש תחנות טיפות חלב.

מאיר פרוש: אבל גם בג"צ אמר שצריך לטפל ביישובים לא מוכרים לכן ואדי אלנעם מפנה את זה לוועדת הרווחה.

מאיר פרוש: אני כבר קרוב לשנה מתכתב עם שר הבריאות בעניין הזה של אלעד ופחות זמן מזה אבל גם תקופה של כמה חודשים לגבי בית שמש.

מאיר פרוש: ואני אומר שאני פונה לשר הבריאות, ואמר את זה כבוד היושב ראש, טוב עשה אתנו הקדוש ברוך הוא שעדיין השאיר את נושא טפות חלב במשרד הבריאות ולא התפזרו כמו שמשרד האוצר ביקש לפזר אותם אני לא יודע היכן ואני לא יודע אם היה לנו כתובת.

מאיר פרוש: כרגע הכתובת זה משרד הבריאות.

מאיר פרוש: לפני עשרה ימים, ביום ששי בבוקר כתבת קול ישראל גם שידרה על כך שמאות תינוקות באלעד, זו עיר, וודאי נשמע גם את ראש העירייה, זו עיר שיש בה נדמה לי ששים לידות בשבוע, מאתיים לידות בחודש, וכתבת קול ישראל שידרה שמאות משפחות הופנו לפתח תקוה או לראש העין.

מאיר פרוש: כשאני מקבל פה את הטבלה שקיבלתי ממ.מ.מ, שדרך אגב עושים עבודה מצויינת, אני רואה שבפתח תקווה יש שתים עשרה תחנות, עם כוח אדם של עשרים ושמונה תקנים, עם שלושת אלפים מאה ארבעים וחמישה תינוקות, כאשר באלעד, שיש שליש מזה, לפי הנתונים שקיבלתי ממ.מ.מ, יש שליש ממספר התינוקות שיש בפתח תקווה, ושם יש תחנה אחת עם שישה תקנים.

מאיר פרוש: כאשר מאה שבעים ושישה תינוקות על משרה אחת לעומת מאה ושנים עשר בפתח תקווה.

מאיר פרוש: אני חושב שצריך לעשות סוף לדבר הזה.

מאיר פרוש: מבחינתי כאשר לאמא יש חמש לחמניות ויש לה עשרה ילדים היא לא תיתן לחמישה מבין הילדים לחמניה שלמה אלא היא תיתן לכל אחד מחצית מהלחמניה.

מאיר פרוש: עם אותן נסיבות שיש לנו היום בתחנות צריכים לקחת למחוז המרכז את המשרות שיש להם, לחלק את זה בין הילדים שנמצאים באיזור.

מאיר פרוש: אחרת יצא מצב שאנחנו נגרום חלילה לתמותה של ילדים.

מאיר פרוש: אם מדינת ישראל מתגאה היום מכך שתוחלת החיים התארכה מכיוון שאנחנו טיפלנו בילדים כאשר הם היו קטנים ונתנו להם להתפתח, אם אנחנו לא נטפל בילדים כשהם קטנים חלילה נגיע לתמותה, ואם אנחנו נגיע למצב של תמותה הרי אין ספק שהמדינה תרעד והפעמונים יזעקו.

מאיר פרוש: לכן אני מציע שנעשה סדר בעניין.

עסאם מח'ול: של המלה ואדי אלנעם זה ואדי הברכות, ואדי מכל טוב, זה לא בדיוק כל טוב מה שיש שמה.

עסאם מח'ול: זה על יד רמת חובב, וכל הטוב של רמת חובב משליך, מקרין תרתי משמע על המקום הזה.

עסאם מח'ול: המקום שיושב לו תחת רמת חובב נאבק זה ארבע שנים בבתי משפט ובג"צ על מרפאה.

עסאם מח'ול: תארו לעצמכם, ואני לא אכנס לכל הפרטים, אנחנו מדברים על יישוב של ארבעת אלפים חמש מאות תושבים, שבשנות החמישים קובצו להם יחדיו על יד איפה שהוקמה רמת חובב אחר כך, במסגרת ריכוז הבדואים, במסגרת המאבק על הקרקעות בנגב.

עסאם מח'ול: והם רוכזו ומאז הם נאבקים על זכותם להקים יישוב כפי שהם רוצים, יישוב חקלאי, יישוב שיתגוררו בו כמו כל שאר האנשים, אפילו כמו יישובים בלתי מוכרים אחרים שבנגב קיבלו מעמד של כפר חקלאי שחיים מהחקלאות, כאכרים, כפלאחים.

עסאם מח'ול: היישוב הזה לא רק לא הוכר, היישוב הזה לא רק הוא ללא שירותים כלליים בכלל, ללא טיפול בדברים המינימליים, רק עכשיו, רק לאחרונה יש בית ספר שם ויש בניין יביל.

עסאם מח'ול: המאבק שמתמשך ארבע שנים הוא על הזכות של היישוב הזה, שהוא מראש מוגדר כמוכה בריאותית, גם עוד בטרם אנחנו מדברים על רמת חובב במצב נחות בריאותית, ככפר בלתי מוכר, ככפר שאין בו כל השירותים שמקבלים ילדים ותינוקות כמו שמקבלים בכל מקום אחר, אבל נוסיף לזה גם רמת חובב וגם ההשלכות של זה.

עסאם מח'ול: אני לא אלאה את הוועדה עם כל הפרטים של כל הסיפור המשפטי שהתחולל כאן.

עסאם מח'ול: היתה הסכמה בבג"צ של משרד הבריאות להקים מרפאה במקום.

עסאם מח'ול: זאת אומרת לא היתה החלטת בג"צ אבל הית הסכמה בבג"צ, של משרד הבריאות, לפני ארבע שנים או שלוש שנים כן לגבי העתיד.

עסאם מח'ול: שלוש שנים המאבק הוא על ביצוע ההחלטה כן להקים.

עסאם מח'ול: זאת אומרת אנחנו בשלב מתקדם אבל צריך ארבע שנים בואדי אלנעם להיאבק ועדיין אין מרפאה.

עסאם מח'ול: אני אומר את זה כדי גם לצייר תמונת מצב של מה עובר על היישובים הבלתי מוכרים בנגב במובן הזה.

עסאם מח'ול: ולמה צריך לנהל מאבק של ארבע שנים כדי לבצע החלטה שקיימת במשרד הבריאות, שהוא מכיר אותה, מכיוון שישנן כל מיני רשויות שכל אחת יכולה לשים רגל.

עסאם מח'ול: כל אחת יכולה לקדם את האינטרסים שלה במאבק נגד הבדואים, במאבק הזה על המרפאה.

עסאם מח'ול: אז מינהלת הבדואים באה וקובעת, אחרי שנכנסות כל הרשויות, ארבע רשויות, מינהל מקרקעי ישראל, מינהלת הבדואים, משרד הפנים, משרד הבריאות, לבג"צ ולדיונים האלה, אז אחרי שקובעים מקום גם שעל יד בית הספר להקים את המרפאה אז באים ומשנים את המקום.

עסאם מח'ול: מציעים מקום חלופי בטענה שהם לא יכולים לקיים מרפאה במקום הזה.

עסאם מח'ול: מציעים מקום שהוא רחוק יותר מקילומטר וחצי מבית הספר, שהוא ממילא רחוק מהיישוב, ממרכז היישוב, וללא גישה, ללא דרך גישה.

עסאם מח'ול: אין דרך להגיע לאותו מקום שמדברים עליו כמקום למרפאה.

עסאם מח'ול: עכשיו מתחכמים במינהלת הבדואים איך להקים את המרפאה באותו מקום שהם נאבקים כדי להקים שם את היישוב לעתיד של ואדי אלנעם, להעביר אותו אליו, כדי לכופף את התושבים לשרות הבריאותי שהם יקבלו.

עסאם מח'ול: זאת אומרת לא מקימים את המרפאה איפה שישנם התושבים אלא מקימים את המרפאה כיתד כדי להעביר לשם את התושבים.

עסאם מח'ול: אז לנהל את המערכה על הקרקעות של הבדואים יש מדינה שלמה עם כל מוסדותיה לנהל את זה.

עסאם מח'ול: לדכא את זכותם על אדמתם יש מספיק רשויות במדינה כדי לעשות את זה.

עסאם מח'ול: אי אפשר,

שאול יהלום: לא משנה אם זה יהודים, זה דרוזים, אם זה בדואים.

שאול יהלום: כל אחד צריך לקבל שרות שווה.

עסאם מח'ול: המגוחך שהוא לא לגופו של עניין בדיון הזה.

עסאם מח'ול: יש הסכמה שהמרפאה תקום על יד בית הספר.

עסאם מח'ול: יש מקום.

עסאם מח'ול: ומדובר בבניין יביל, שאם מעתיקים את היישוב אז מעתיקים את המרפאה, ריבונו של עולם.

עסאם מח'ול: ולכן אין שום סיבה בעולם שהדבר הזה יימשך, זו חרפה שעד היום ההחלטה הזאת לא מתבצעת.

עסאם מח'ול: צוריאל קריספל: בוקר טוב לכולם, שבוע טוב, אני מודה לוועדה על שהיא מתכנסת ועל היוזמה הברוכה, במיוחד לרב פרוש על הלחץ שהפעיל.

עסאם מח'ול: לצערנו הרב אנחנו רואים את זה לאורך כל הדרך ביישוב אלעד, היישוב אלעד הוא למעשה הוקם והחל האיכלוס שלו ב1998- הגיעו המשפחות הראשונות, ומאז ועד היום אנחנו מונים כחמשת אלפים בתי אב שזה כעשרים וחמש אלף נפש, כאשר ששים אחוז מהאוכלוסיה הם ילדים בגילאי אפס עד שמונה עשרה.

עסאם מח'ול: לשמחתי באלעד כל שבוע נולדים שני גני ילדים.

עסאם מח'ול: על כל אלף בתי אב יש לנו חמש מאות לידות.

עסאם מח'ול: אלעד כפי שידוע לכם היא העיר עם קצב הגידול הגדול ביותר בארץ.

עסאם מח'ול: לפי נתוני הלמ"ס שנה אחרי שנה, החל משנת 99' ועד היום.

עסאם מח'ול: המועצה בשיתוף מפעל הפיס בנתה תחנה ראשונה ובנתה את זה מהר, תוך ארבעה חודשים.

שאול יהלום: ואתה בא, אחרי שהם צריכים טיפת חלב הם צריכים גן וצריכים בית ספר.

שאול יהלום: כשאתה בא למשרד החינוך ואתה אומר דרוש לי גן ילדים ובית ספר, האם הילדים מקבלים גן ילדים ובית ספר או מסתובבים ברחובות?

צוריאל קריספל: לאורך ממש כל מערכת השירותים.

צוריאל קריספל: המועצה המקומית אלעד קנתה בכספה, קנינו חמישים כתות, הדבר הזה לא רק שרושש את קופת המועצה, המועצה נכנסה להלוואות של שמונה עשרה מליון שקל, מישכנו את כל היישוב.

צוריאל קריספל: למרות התחייבות מכובדת של מנכ"ל ראש הממשלה, מנכ"ל שיכון ומנכ"ל חינוך למאה ארבעים כתות.

צוריאל קריספל: אני אספר לכם סיפור, היהודים בראש השנה אוכלים דלעת לסימן טוב.

צוריאל קריספל: שואלים למה אוכלים דלעת, הבן איש חי אומר פירוש יפה למה אוכלים דלעת, כי כל מה שאוכלים בראש השנה זה סימן לדברים טובים שיחולו במהלך השנה.

צוריאל קריספל: הירק היחידי שלא מקבל חיידקים זה הדלעת.

צוריאל קריספל: כי החיידקים של אתמול לא מספיקים לגידול של מחר .

צוריאל קריספל: היא גדלה כל כך מהר.

צוריאל קריספל: אותו דבר אלעד.

צוריאל קריספל: המערכת של משרד הפנים כרגע מדברת על אלף ארבע מאות תינוקות, כרגע נכון להיום נוסעים חמש מאות תינוקות יום יום לפתח תקווה וראש העין.

צוריאל קריספל: וכשאנחנו מדברים פה כרגע באלעד התושבים זה לא שמונה עשרה אלף אלא עשרים וחמישה אלף תושבים, ואותה בעיה עם התקנים של עבודה ורווחה.

צוריאל קריספל: המועצה מחזיקה שנים עשר תקנים כשהמשרד נותן לי רק ארבעה וחצי תקנים, שמשליך על אותם טיפולים של הילדים.

צוריאל קריספל: וכנ"ל במשרד הבריאות.

צוריאל קריספל: מה שכתוב כאן, שיש באלעד שש נקודה שניים תקנים זה לא בדיוק נכון כי אין באלעד שום תקן.

צוריאל קריספל: המספר שמופיע פה זה השאלה מהמחוז ממקומות אחרים.

צוריאל קריספל: שליש מילדי המחוז גרים באלעד, אני אומר שגם מה שיש זה לא שלנו, כי מחר יכולים לנייד את זה למקום אחר.

צוריאל קריספל: ובפועל אני אומר כרגע, המועצה בנתה תחנה שניה, יש כרגע נכון להיום מבנה נוסף ובאפריל תיפתח תחנה נוספת חדשה ואני מקווה שעד אז יהיו תקנים.

צוריאל קריספל: המצב הוא מאוד לא בסדר מכיוון שאני יודע על ילדים שלקו בשעלת ובעיות אחרות כי ההורים לא ממונעים, ומשפחה עם כמה תינוקות בבית כשהאישה צריכה לנסוע לפתח תקווה והפסידה את האוטובוס כי גם בעיות תחבורה יש לנו, אז הילדים לא מקבלים טיפול בזמן, לא לדבר שלא באים להישקל כי בשביל משקל לא יסעו לפתח תקווה.

צוריאל קריספל: המצב הוא באמת בלתי נסבל, הצעקה היא באמת גדולה.

אבו בנה: מחול, אנחנו רצים כל יום על מנת שהבנאדם יקבל את הטיפול, גם לתחנת אם וילד וגם הטיפול הבריאותי, הוא צריך לעשות את המרחק של עשרים וחמישה קילומטר ולהפסיד יום עבודה בשביל להגיע לטיפול או בדיקה שגרתית.

אבו בנה: אני רוצה להוסיף נקודה אחרת גם כן, שמעל הכפר שלנו עובר מתח גבוה שמסכן גם כן, נוסף לרמת חובב, את הבריאות של האנשים.

אבו בנה: וגם כן אני רוצה להוסיף נקודה אחת שפורסם פה שביישוב עומד קרוואן של משרד הבריאות, אני רוצה להדגיש נקודה שאין קרוואן למשרד הבריאות שם בכלל לטיפות חלב.

שאול יהלום: קורה.

שאול יהלום: אנחנו מדינה כזאת שלא מכירים בבנינו, לא מכירים בילדינו, לא מכירים בגידול הטבעי, נמצאים כאן שלושה יישובים לפחות,

אבו בנה: שיתחילו להקים את המרפאה הזאת כדי לתת שרות לאנשים, אחות, רופאים וכל זה, על מנת שלתת את השירותים לאנשים שנזקקים לזה.

אבו בנה: מדובר על שלושת אלפים בני אדם, זה לא יישוב קטן.

שאול יהלום: מסתדרים עם יישובים, הרי אתה ודאי נגד אפליה, נכון, שיוויון להיות במדינה עם מה שיש.

שאול יהלום: אז מה התרומה שלכם למצב שאו שהבדואים, היישובים הבדואים, שזה באמת מישהו צריך לבוא ולטפל באוכלוסיה כל כך רחבה מצד אחד, מצד שני צריכה את הטיפול הרי הרבה בגלל שנות ההשכלה, שנות הידיעה.

שאול יהלום: ולכן דווקא מבחינה חברתית מי שצריך שם צריך פי מליון מאשר יישוב כמו סביון לדוגמא.

שאול יהלום: זה מצד אחד.

שאול יהלום: מצד שני יש לכם שני יישובים, בית שמש ואלעד, שהילודה ברוך השם שם הולכת וגדלה, ומישהו צריך לבוא ולומר כל הכבוד, אתם גדלים, המדינה נותנת לכם מה שצריך.

שאול יהלום: הנושא של טיפות חלב זה חוק בריאות ממלכתי עם התוספת השלישית, זה לא איזו המצאה שפתאום הם רוצים לטפל בתינוקות שלהם.

שגיא בלשה: המשאבים בין היישובים והאיזורים השונים בארץ.

שגיא בלשה: אנחנו לא מתערבים בזה, אנחנו לא בודקים את זה.

שגיא בלשה: אנחנו מבחינתנו נותנים כמות משאבים ומשרד הבריאות אמון על חלוקה צודקת, הוגנת ושיוויונית כמו שאתה אומר בין האיזורים השונים בארץ.

שגיא בלשה: מעבר לזה, נאמר פה, שמעתי גם דיבורים וגם אתה רמזת על זה שיש לנו איזו שהיא כוונה לייבש את השרות.

שגיא בלשה: ואני רוצה להעיר בעניין הזה שאנחנו החרגנו את בריאות הציבור מפאת אותו מחסור מכל הקיצוצים שהיו ב-2003 ובמעבר ל2004-, בקיצוצי הקניות שהיו בסביבות שלושים אחוז בריאות הציבור הוחרג ולא קוצץ.

שגיא בלשה: מעבר לזה בקיצוצי כוח האדם באותם קיצוצי כוח אדם שבהם הוחרגו הרופאים הוחרגו גם רופאי בריאות הציבור ואחיות בריאות הציבור.

שגיא בלשה: כך שנכון הוא שלא הוספו משאבים, אבל גם לא קוצצו בשעה שבכל המקומות האחרים קוצצו וקוצצו קשה.

שגיא בלשה: מעבר לזה, שלושים ושניים תקני אחיות בריאות הציבור, שבטעות הופחתו בשנת 2002 הוחזרו בשנת 2003 לכשהכרנו באותה טעות.

שגיא בלשה: יעיד על כך מר יוסי כנר מנציבות שרות המדינה.

שגיא בלשה: אנחנו החזרנו את אותם תקנים.

שגיא בלשה: פנו אלינו מהסתדרות האחיות, שיושבות כאן, ואמרו שבטעות הפחתנו שלושים ושניים תקנים.

שגיא בלשה: בדקנו ומצאנו כי אכן כך היה והחזרנו את זה.

שגיא בלשה: מעבר לכך, אני רוצה רק לציין שכבר היום שלושים אחוז משירותי בריאות הציבור ניתנים על ידי קופות החולים.

שגיא בלשה: והאחוז הזה הולך וגדל מדי שנה.

שגיא בלשה: שירותי בריאות הציבור שכלל האוכלוסיה רואה גדלים מדי שנה.

שגיא בלשה: במרץ 2003 בתמיכת שר הבריאות ומנכ"ל הבריאות דאז ד"ר בועז לב החליטה הממשלה להעביר את שירותי בריאות הציבור, את הרפואה המונעת לקופות החולים.

שגיא בלשה: ואף שלח את נציגיו לשבת אתנו ולבנות את אותה רפורמה.

שגיא בלשה: נבנתה הצעת חוק שהיו שותפים לה שותפים מאוד מרכזיים משרד הבריאות.

שגיא בלשה: הצעת החוק קבעה קריטריונים שלפיהם יועבר השירות לקופות החולים ושימנעו את אותן בעיות שעשויות להתעורר עקב ההעברה שעליהן דובר.

שגיא בלשה: אותן בעיות שיכולות לנבוע באמת מהעברה לקופת חולים ידועות.

שגיא בלשה: גם היתרונות ידועים.

שגיא בלשה: היתרונות הם מאוד גדולים.

שגיא בלשה: המניעה של כפל התשתיות וכו'.

שאול יהלום: עובר הילד נולד אתמול, שמעת ביישוב אחד, שישים לידות בשבוע.

שאול יהלום: מאתיים לידות בחודש.

שאול יהלום: מה הוא אשם שמתווכחים למעלה שרים.

שאול יהלום: בעקבות אותה החלטת ממשלה להעביר מינה שר הבריאות מתוקף החלטת הממשלה את ד"ר יצחק ברלוביץ, המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, לעמוד בראש אותה ועדה שתעצב את אותה רפורמה ואת אותה העברה.

שאול יהלום: משום מה אחרי ישיבה אחת הוועדה הפסיקה לשבת ואנחנו קוראים למשרד הבריאות לחדש את עבודת הוועדה, להאיץ את העברת הרפואה המונעת.

שאול יהלום: אני רק בשביל הפרוטוקול אציין,

שאול יהלום: שנכנס כאן את שני המשרדים לדון בעיכובים אחרי ההחלטה, אני באמת אעשה את זה ברצון.

שאול יהלום: למרות שאני מתנגד לתהליך.

שאול יהלום: אבל אם הוחלט, הוחלט.

שאול יהלום: אז אם יש טענה של אי קיום החלטה, נדבר.

שאול יהלום: אבל כרגע אנחנו מדברים על המצב, נקרא לזה בין הכסאות.

שאול יהלום: מה זה שייך, צריך לתת את השירות לכל משפחה.

שאול יהלום: לא מעבירים, כן מעבירים, יעבירו, השר הזה לא מסכים, השר הזה לא מסכים, בסדר.

שאול יהלום: עכשיו צריך לתת, וזה תפקיד המדינה והממשלה.

שאול יהלום: ולכן אנחנו באים ואומרים צריך להיות, אני מסכים שאתם לא תשלמו את התקנונים, זאת אומרת אתה בא ואתה אומר, זה אומר שאם אנחנו הגענו למסקנה, שעשיתם ועדה והוועדה הגיעה למסקנה שצריך איקס משפחות על כל אחות טיפת חלב, והיום המצב עומד שיש רק שני איקס, בסדר, אז אין לנו עכשיו כסף לעשות את מה שצריך.

שאול יהלום: אבל ברגע שיש גידול טבעי, תאר לך מחר באים שני מליון עולים ממדינות עם הרבה ילדים, מה נגיד להם, נגיד להם השרים מתווכחים?

שאול יהלום: הרי זה אבסורד.

שאול יהלום: אנחנו צריכים ליישובים שקופצים בילודה לתת את התשובה, התוספת.

שאול יהלום: אם אתם יושבים עם משרד הבריאות ומגיעים לויסות, כל הכבוד.

שאול יהלום: אבל זה כן תפקידכם.

שאול יהלום: כל עוד לא הגעתם לויסות התפקיד שלכם לתת את התוספת.

שגיא בלשה: הגדולות, כללית ומכבי, מוכנות לקחת על עצמן את השירות.

שגיא בלשה: כך שלא נותר הרבה בעבודת המשא ומתן.

שגיא בלשה: הן מכסות שמונים אחוז מכלל המבוטחים.

שאול יהלום: גם לפרופ' ישראלי, אני שנה כאן בערך כבר מטפל בעניין, אני רואה את אנשי משרד הבריאות ואני רואה את התחכום, איך לקחת כמה יותר כספים מהממשלה, ואיך יותר להגדיל את התקציב.

שאול יהלום: ואני רואה את אנשי קופות חולים.

שאול יהלום: ואני אומר לכם, כל תקציב שהוא במשרד הבריאות, יש לאוצר מזל.

שאול יהלום: אלה בקופות חולים הם שועלים יותר מתוחכמים, תאמין לי.

שגיא בלשה: שאנחנו כממשלה אמונים וצריכים לתת את השירות ברמה הנדרשת.

שגיא בלשה: יחד עם זאת אנחנו כל הזמן אומרים בואו נשב, אנחנו יכולים להתחייב תוך זמן קצר להוציא את הרפורמה.

שגיא בלשה: במאמץ משותף עם משרד הבריאות שיתחיל היום אנחנו מוכנים תוך מספר חודשים קצר,

שגיא בלשה: חושב שדווקא בסוגיה המקומית הזאת על אותן מספר רשויות שנמצאות באמת במצוקה של כוח אדם ומרפאות צריך לתת את התשובה משרד הבריאות, לעשות הקצאת משאבים צודקת ושיוויונית בין כל היישובים בארץ במשאבים הקיימים עד שיימצא פתרון.

שגיא בלשה: ואנחנו מבחינתנו מוכנים להירתם לעניין ולמצוא פתרון מהר מבחינת העברת השירות לקופות החולים.

שאול יהלום: שלושת היישובים האלה ובשלושת היישובים האלה תעביר את זה לקופות החולים.

שאול יהלום: אז אני שואל אותך, אתה נותן לזה תקציב?

שאול יהלום: יבואו שתי קופות החולים האלה, כמו שאמרת, כללית ומכבי ויגידו אנחנו מוכנים לקבל, ותשתיות כמו שאמרתי אין לי בעיה, יש לי מרפאה מפוארת, אני אקצה חדר, אבל אני צריך אחות ואני צריך חיסונים ואני צריך רופא וכו'.

שאול יהלום: אתה נותן?

שאול יהלום: אני שואל אותך, עכשיו יבואו, נגמור את זה תוך דקה.

שאול יהלום: תגיד שאתה מתקצב לפי תקנים, כללית ומכבי.

שגיא בלשה: לבעיה לאומית.

שגיא בלשה: הבעיה באותם שלושה יישובים זו בעיה מקומית, שצריך באמת לפתור אותה.

שגיא בלשה: קופות החולים, כשהן תפעלנה את השירות הן לא תעשינה את זה בהתנדבות.

שגיא בלשה: יועברו להם אותם משאבים, יהיה משא ומתן, בסופו של דבר יהיה גם פתרון.

שגיא בלשה: אבל הם יעשו את זה במסגרת המשאבים הקיימים.

שגיא בלשה: ולכן אם משרד הבריאות יעביר כיום לקופת חולים מסויימת סכום מסויים מתוך המשאבים שקיימים אצלו אני מאמין שקופת חולים תסכים לתת את השירות.

שאול יהלום: החולים יש להן תקורות יותר גדולות,

שגיא בלשה: גדולות אבל היום הן מפעילות שלושים אחוז מהשירות.

שגיא בלשה: נכון שקופות החולים מפעילות את השירות בלי שהן מחוייבות לכך מתוקף חוק.

שגיא בלשה: מה שאגב מוכיח את התמריץ שיש לקופות להפעיל בכלל את השירות הזה, שזה גם אחד הטיעונים כנגד.

שאול יהלום: נעזוב אותם, בוא נדבר על קופת חולים כללית.

שאול יהלום: קופת חולים כללית כל היום בוכה, אני בגרעון של ארבע מאות מליון, שלוש מאות שמונים מליון, ארבע מאות חמישים מליון, עם בתי חולים, בלי בתי חולים, כל היום בוכה.

שאול יהלום: אז מה, הצדיקה הגדולה יש לה גרעון של ארבע מאות אבל היא מוכנה לתרום את עצמה ולקבל?

שאול יהלום: מה פתאום, היא רוצה תמורת הדברים האלה לכסות את הגרעונות שלה.

שאול יהלום: בואו לא ניתמם.

שאול יהלום: עכשיו אם אתה תבוא לאלעד ותגיד לו אדוני, תשתיות לא.

שאול יהלום: אני לא בונה, תשתיות יש לי בקופת חולים, אני מבין, הוא יעמיד לך טיפות חלב.

שאול יהלום: אבל מה זה משנה, את אותה אחות אתה תיתן לקופת חולים, את אותו חיסון אתה תיתן לקופת חולים.

שאול יהלום: תרדו רגע לפרטים.

שגיא בלשה: למעשה יהיה לה תקציב של מאה שלושים אחוז ולא של מאה אחוז.

שגיא בלשה: ופה קופת החולים באמת רואה את היתרון לעצמה.

שגיא בלשה: מעבר לזה לקופת חולים כבר יש תשתיות בכל הערים האלה.

שגיא בלשה: היא לא תצטרך לבנות תשתיות חדשות.

שגיא בלשה: ובזאת אותן תקורות שאתה מדבר עליהן רק ילכו ויצטמצמו.

שגיא בלשה: פה הקופות רואות יתרון.

שאול יהלום: רופא ואני לא מבין בזה.

שאול יהלום: מה שהועלה בוועדה על ידי אנשי מקצוע.

שאול יהלום: צריך לחלק בין שניים.

שאול יהלום: אם לא יעלה לכם כסף וקופת חולים תרמה אתכם, זאת אומרת היא תגיד לאותו רופא ילדים תעשה גם טיפת חלב.

שאול יהלום: אז נכון שהיא לא תיקח ממך כסף אלא כל הכסף שהיא תיקח זה ייכנס לכיס שלה, בגלל שבקושי היא תוסיף לרופא אולי איזו שעה נוספת.

שאול יהלום: אבל לרופאים אין זמן.

שאול יהלום: חוץ מזה הראש שלהם לא בעניין הזה.

שאול יהלום: הרגע יצא ילד חולה עם שפעת או ילד עם דלקת ריאות.

שאול יהלום: יבוא מישהו, בוקר טוב, תשקול אותי, איך לתת, איזה חיסון, וכו'.

שאול יהלום: אז אני בא ואומר לך, זה לא הולך ככה.

שאול יהלום: שם יש אחיות רק לזה, בריאות התינוק, בריאות הילד, הרופא בא אחת לכמה זמן בודק, שוקלים, מסתכלים, בודקים.

שאול יהלום: פתאום מגלים מחלות שרופא בחיים שלו לא היה מגלה.

שאול יהלום: אז אחת מהשתיים, אם חושבת באמת קופת חולים לטפל אז היא תשדוד אותך, אתה תקום בבוקר ולא תדע מאיפה הכסף נוזל.

שאול יהלום: ואם היא מרמה אותך אז מה הועילו חכמים בתקנתם.

שאול יהלום: אבל אני עכשיו לא מדבר אתך, תתווכח על זה, עכשיו אני מדבר אתך על שלושה יישובים שהגידול הטבעי בהם, היישוב הבדואי זה חדש, לא היה יישוב.

שאול יהלום: הבדואים ביום מקימים יישוב.

שאול יהלום: הבדואים באו, פתאום היה גידול באוכלוסיה, השטח נתפס על ידי המדינה, לא משנה, והקימו יישוב.

שאול יהלום: לא היה קודם.

שאול יהלום: אני אומר לך, כאן חייבים לתת להם תשובה.

שאול יהלום: ואלעד, תבוא באלעד לפני שנה, תבוא היום, אתה לא מכיר את היישוב.

שאול יהלום: אז אני אומר לך, כאן חייבים לדברים של גידול מהיר לתת תשובה.

שגיא בלשה: שהעלית שהן באמת נכונות.

שגיא בלשה: אנחנו לא עוסקים בהקצאת משאבים פרטנית בין יישובים.

שגיא בלשה: אני אין לי את הסמכות וגם למי שמעלי להחליט להעביר משאב מעיר אחת לעיר אחרת.

שגיא בלשה: אין לי את הסמכות לזה.

שגיא בלשה: ואנחנו לא נותנים גידולים בשום תחום, גם לא בעלות הסל ולא בשום דבר אחר כאשר הגידול הוא בעיה מקומית.

שאול יהלום: ולהגיד במדינת ישראל לפני שנה היה תינוקות אפס עד אחד כך וכך.

שאול יהלום: היום יש תינוקות כך וכך.

שאול יהלום: זה אתה אומר.

שאול יהלום: יש בזה גידול.

שאול יהלום: זה אתה צריך לפתור.

שאול יהלום: איך שזה מקבל לבוש באלעד או בבית שמש או באלנעם, לא משנה מה, זה תשאיר למשרד הבריאות.

שאול יהלום: אבל השאלה, אם אתה אומר לי חלה ירידה, יש פחות תינוקות, אני מרים ידים.

שאול יהלום: אני אומר לך, הנתונים שלנו שיש ילודה, ברוך השם.

שאול יהלום: אז אתה צריך לבוא ולתת לזה תשובה, כמו שבמשרד החינוך נותנים גידול טבעי.

שגיא בלשה: עברו מאיזה שהוא מקום.

שגיא בלשה: והיה והעיר אלעד לא היתה קמה אותן משפחות היו גרות בבני ברק או במקום אחר.

שאול יהלום: אתה לוקח את השנתון לסטטיסטיקה, זאת התשובה היחידה.

שאול יהלום: אתה לוקח את השנתון לסטטיסטיקה ואם בשנתון לסטטיסטיקה אתה רואה שיש פחות ילדים, הצדק אתך.

שאול יהלום: אני אומר לך שיש יותר ילדים.

שאול יהלום: עכשיו הילדים האלה, איך הם באים, או שזוגות מתחתנים, ובבית שמש לוקחים ובונים שכונות חדשות, ואז בית שמש של היום זה לא בית שמש של אתמול.

שאול יהלום: אני מציע תבוא, בוא תעשה סיור, כמו תל אביב בית שמש עוד מעט.

שאול יהלום: העיר גדלה.

שאול יהלום: באלעד זה אותו דבר, באלעד כל העיר מתרחבת.

שאול יהלום: זה מה שקורה.

שאול יהלום: בדואים ודאי ילודה גדולה.

שאול יהלום: זה מה שקורה.

שאול יהלום: אז אתה בודק את השנתון הסטטיסטי וחייב לתת לזה תשובה כמו שאתה נותן במשרד החינוך תשובה.

שאול יהלום: זה נקרא גידול טבעי.

שאול יהלום: לגידול טבעי חייבים לתת.

שאול יהלום: התיקנון לא מספיק גם היום, אבל את הגידול הטבעי, הרי אותם אנשים משלמים מסים.

שאול יהלום: אתמול הם לא שילמו מסים במס הכנסה, אלה שגרים בבית שמש או אלה שגרים באלעד.

שאול יהלום: הם היו בצבא, הם קיבלו מענק שיחרור.

שאול יהלום: עכשיו הם אזרחים עובדים, הם תורמים לצמיחה מצד אחד, משלמים מס הכנסה, מגיע להם זכויות.

שאול יהלום: זה גידול טבעי גם למדינה שאין לה כסף.

שגיא בלשה: החולים, הנתח שלהם, אספקת השירותים, שירות בריאות הציבור שלהם הולכת וגדלה.

שאול יהלום: עם קופות חולים תן פתרון.

שגיא בלשה: קופות חולים.

שגיא בלשה: יש משרד הבריאות, אחראי על אספקת שירותי בריאות למדינת ישראל, שהוא כרגע מעכב את התהליך ובזאת פוגע באספקת שירותי בריאות הציבור.

שאול יהלום: חינוך.

שאול יהלום: בא משרד חינוך ועשה פעם רפורמה, לפני שלושים שנה.

שאול יהלום: במקום שמונה ועוד ארבע, שש ועוד שש.

שאול יהלום: בנו את חטיבות הביניים, הסכימו, לא הסכימו, התווכחו, כל יישוב עשה פרוגרמה, לא עשה פרוגרמה.

שאול יהלום: הוא לא אמר יישוב שלא עובר לחטיבות ביניים אני חונק את כתות ז', ח'.

שאול יהלום: הוא נתן לו את ז' ח', כל עוד שהוא לא עובר מגיע לו עד הפסיק האחרון.

שאול יהלום: ברגע שיישוב מסויים גדל והוא עוד לא ברפורמה ונוספו לו עוד בתי ספר והם לא ברפורמה הוא לא אמר תשמע, בגלל שאנחנו במגמת העברה לרפורמה אז נחנוק פה שלא יהיה בית ספר יסודי שלם.

שאול יהלום: אין דבר כזה, מדינה עוברת, תעברו.

שאול יהלום: יש שלושים אחוז, תגיע בעוד שנה למאה אחוז, מצידי בבקשה.

שאול יהלום: כל הכבוד.

שאול יהלום: תמשיכו.

שאול יהלום: תפתה את ראשי הערים, תבוא למשרד הבריאות, תוסיף להם, ככה תעלה את זה באחוזים, וככה תגיעו בשנה הבאה לארבעים אחוז, חמישים אחוז.

שאול יהלום: אבל בינתיים את מי אתה מסדר, את הילדים?

שאול יהלום: אל תעמידו את המלחמה שלכם על חשבון תינוקות.

שאול יהלום: זה לא מוסרי וזה לא חוקי.

שאול יהלום: אין לכם שום רשות לעשות את זה.

שאול יהלום: אתה חייב להגיד רבותי, קודם כל זה הריבוי הטבעי, אני מוסיף.

שאול יהלום: משרד הבריאות יחלק.

שאול יהלום: אחר כך אני נאבק.

שגיא בלשה: הוספנו, בשעה שקיצצנו בכל המערכת הממשלתית, בריאות הציבור לא נפגעה.

שאול יהלום: קיצצתם?

יוסי קינר: הקיצוץ הכללי שהיה בהסכם עם ההסתדרות, שש מאות חמישים בשרות המדינה.

יוסי קינר: פרופורציונית קוצץ פחות מאשר במשרדים אחרים אבל קוצצו שבע משרות.

יוסי קינר: לגבי שלושים ושניים התקנים, היה קיצוץ מ2002- ל2003- בכל השירות, פרופורציונית, היה גם קיצוץ דומה באחיות בריאות הציבור, שאחרי בדיקה נוספת הוחזרו התקנים האלה.

שאול יהלום: קוצצו, עכשיו אתה בא ואתה אומר,

שגיא בלשה: בתקציבי הקניות שלושים אחוזים מ-2003 עד 2004.

שגיא בלשה: קוצצו אחוזים ניכרים בכוח אדם.

שגיא בלשה: אנחנו החרגנו, גם בכוח אדם, וגם בגלל זה החזרנו את השלושים ושניים שבאמת קוצצו, הבנו שלא נכון היה לקצץ והחזרנו.

שאול יהלום: צריך להוסיף לפי הגידול הטבעי.

עסאם מח'ול: להתייחס גם לעניין הזה שיש החלטה ולא רק העניין של תוספת תקציב.

עסאם מח'ול: זה העניין לבצע את ההחלטה על פי אפילו התקציב הקיים.

עסאם מח'ול: הטיעונים הם לגמרי במקום אחר לגבי הקמת המרפאה שם.

שאול יהלום: מרפאה.

שאול יהלום: איפה זה?

אבי ישראלי: גם בבריאות הנפש, היא בכך ששני הנושאים האלה היו בהתחלה בתוך הביטוח בריאות ממלכתי והם היו צריכים להתקדם לפי המקדמים שעליהם קודם דיברת, של קידום דמוגרפי, קידום טכנולוגי, ומהם צריך היה לרדת מקדם התייעלות.

אבי ישראלי: בשנת 1998 כמדומני בחוק ההסדרים הצלחתם להעביר את זה חזרה לתוספת השלישית ושני הנושאים האלה אינם מתקדמים יותר לפי המקדמים האלה.

אבי ישראלי: מה שקורה זה הדבר הבא, ובואו נדבר רק על בריאות הציבור ברגע זה כי על בריאות הנפש אני מניח שעוד נדבר.

אבי ישראלי: בתחילת שנות התשעים, 92', 93', מספר הלידות בישראל עמד על בערך מאה ושש עשרה אלף בשנה, מאה ושבע עשרה אלף בשנה.

אבי ישראלי: בשנות 2003-2004 אנחנו מדברים על מאה שלושים ושבע אלף לידות בשנה.

אבי ישראלי: זה המספרים.

אבי ישראלי: זה גידול של בערך חמישה עשר אחוז לשנה.

אבי ישראלי: צריך לזכור שחמש עשרה אחוז לידות, צריך לזכור שהילדים האלה מקבלים טיפול לא רק בגיל אפס אלא הם מקבלים גם בקצת יותר מאשר גיל אפס, זאת אומרת שמספר המטופלים בטיפות החלב או בתחנות לבריאות האם והילד מדובר על גידול של בערך ארבעים אחוז בתקופה שאנחנו מדברים עליה.

אבי ישראלי: באותה עת מה שקרה זה שני דברים.

אבי ישראלי: אחד, כל שנה עד שנת 2004, ושגיא צודק, ואני מאוד מכבד את שגיא ואני גם מאוד אוהב לעבוד אתו, עד שנת 2004 אכן כל שנה היה קיצוץ בערך אחד אחוז מהתקציב של בריאות הציבור, בשנת 2004 כמו שהוא אומר הפסיקו את הקיצוצים, כי הבינו שיש גבול כמה אפשר, כנראה.

אבי ישראלי: אני לא הייתי אז, אינני יודע מה היתה הסיבה, בכל אופן אז הפסיקו.

אבי ישראלי: אבל צריך לזכור שרוב תקני כוח האדם בבריאות הציבור מועסקים דרך האגודה לבריאות הציבור, זה תקציב קניות.

אבי ישראלי: שם קוצצו העשרים וארבעה אחוז המפורסמים.

אבי ישראלי: ואז, אם אני טועה תקנו אותי אבל אני חושב שאני צודק, לפחות זה מה שהסבירו לי ואני מניח שזה כך, קוצצו בערך מאה משרות.

אבי ישראלי: מה שעשו, וזה ההישג המאוד גדול, שהוא לא מספיק, ואני אומר את זה גם לאנשים שלי, זו הזדמנות להגיד את זה ואני לא מפחד להגיד ביקורת גם, אנחנו מנסים בכוחותינו הדלים, בתוך השינויים הדמוגרפיים שחלים, מקומית, במדינת ישראל, שיש איזורים שבהם הילודה פוחתת ויש איזורים שבהם הילודה גדלה.

אבי ישראלי: קחו למשל שכונה שבה אני גדלתי, אז אני מניח שהילודה שם פחתה, מי שגר שם היום זה אנשים שאינם זוגות צעירים, הילודה שם פחתה, אנחנו מעבירים משם עובדים מתחנות לטיפול באם ובילד לאיזורים שבהם הילודה גדלה.

אבי ישראלי: כך אתה קיבלת, וזה לכן נעשה בתוך הנפה, בתוך האיזור, כך אתה קיבלת את השש פסיק שתיים משרות.

אבי ישראלי: אנחנו אומרים שאנחנו נעשה עוד בעניין הזה, כי זה מה שאנחנו צריכים לעשות.

אבי ישראלי: אנחנו מנסים להעביר ממקום א' למקום ב'.

אבי ישראלי: לנייד.

צוריאל קריספל: מחוץ ליישוב ויטופלו ליד הבית?

אבי ישראלי: אמרת שהיו שם ילדים עם שעלת, ואני מבקש למחוק את זה מהפרוטוקול כי לא היה שם אף ילד עם שעלת.

אבי ישראלי: שעלת זה שם של מחלה, והמחלה הזאת ספציפית לא היתה, ברוך השם.

צוריאל קריספל: שכן.

אבי ישראלי: אתמה שיש, את הסדין הצר הזה או את השמיכה המאוד קצרה, שהיתה צריכה לגדול עם השנים, כי יש גידול דמוגרפי, ועם מקדם ההתייעלות אנחנו נחלק את זה בצורה יותר שיוויונית.

אבי ישראלי: אבל יש פה מצוקה, כי צריך לקחת ממקומות שמקבלים, ואת זה קשה להזיז.

אבי ישראלי: כוח אדם לא מזיזים כאשר אחד או שניים יורדים אלא כשיש איזו שהיא מדרגה, אחרת זה יוצר אבסורד וקשה מאוד להזיז את זה, ולא כי לא רוצים.

אבי ישראלי: הבעיה השניה שיש לנו, והיא תגיע לפתחנו, אתם יודעים שחיסונים קונים באירופה.

אבי ישראלי: אתם יודעים ששער האירו עלה מאוד ושער השטרלינג עלה עוד יותר ואני מניח שגם פה תהיה לנו בעיה.

אבי ישראלי: עוד מעט גם לא יהיה לנו כוח אדם לתת את כל החיסונים האלה, כי אין לנו כסף לחיסונים לקנות.

אבי ישראלי: אולי יהיה לנו מספיק כוח אדם כי מספר החיסונים יקטן.

אבי ישראלי: אז גם יש לנו בעיה עם הדברים האלה שמתעדכנים לא בהתאם לעליית המטבע הזר במקומותינו.

אבי ישראלי: יש לנו בעיה עם הדבר הזה כאשר הוא עולה.

שאול יהלום: אומר אתם פועלים שבשלושת המקומות האלה יהיה שיוויוני, שיתאזן מבחינה שיוויונית.

שאול יהלום: עכשיו אני בא ואומר, כאן צריך לעשות דברים, יש כאן ועד אחיות הציבור, שמבינות את המצוקה, וכאן צריך לראות באמת, יכול להיות שאם אתה בא ואתה אומר לאחות תביני את המצוקה, אני לוקח אותך מהבית במונית ולוקח אותך לאלעד, היא תסכים.

שאול יהלום: לנסוע באוטובוסים היא לא תסכים.

שאול יהלום: וזה יכול להיות שלפעמים בניידות כזאת אפשר לפתור את הבעיה ולא ליצור מצב שההורים עם התינוק יצטרכו לנסוע מאלעד לראש העין.

שאול יהלום: כאן צריך קצת להוסיף, לבוא לאנשים, לתת צ'ופר קטן כדי שילכו.

שאול יהלום: דבר שני, לא נדון בזה עכשיו אבל אני אומר לך, תראה, אסור שיווצר מצב, אם יש בעיה עם החיסונים היום צריך לקרוא לאוצר ולקרוא לכם, שלא יווצר מצב שאתה אומר בסוף מה יהיה, שתל אביב כל הילדים חוסנו, פתח תקווה כל הילדים חוסנו, ראש העין לא.

שאול יהלום: למה, כי שם זה הרבה ילדים אז לקח שבועיים, בשבוע הראשון הספיק לנו, לשבוע השני לא הספיק לנו.

שאול יהלום: זה לא צריך להיות.

שאול יהלום: צריך להיות חיסונים לכולם.

שאול יהלום: או שנביא לכאן את האוצר, נעשה דיון, אני מעמיד את חברי הוועדה לרשות העניין, כדי לראות איך פותרים את הבעיה.

שאול יהלום: אני בטוח שהרזרבות של בנק ישראל גם עלו, הם יוכלו מהריבית לתת את ההפרש של העניין.

איריס אריאלי: ארגונים בנינו יחד עם תושבי הכפר מרפאה, בלב הכפר, במקום הכי נגיש לאנשים.

איריס אריאלי: מה שכתוב לכם פה בדפים הירוקים הוא לא נכון.

איריס אריאלי: זה מדבר על כפר בצפון, בואדי אלנעם שליד רמת חובב, איפה שיש ארבעת אלפים חמש מאות אנשים חולים אין מרפאה.

איריס אריאלי: אין קרוואן.

איריס אריאלי: אין טיפת חלב.

איריס אריאלי: אין כלום.

איריס אריאלי: התושבים האלה בכלל לא מקבלים שירותים רפואיים.

איריס אריאלי: זה אחרי ששלוש וחצי שנים העניין הזה נמצא בבג"צ וההחלטה כבר עברה, הם רוצים להקים פה מרפאה אבל שום דבר לא זז.

איריס אריאלי: אז מה שעשינו זה בנינו מרפאה, עם מתנדבים מחו"ל, עם מתנדבים מהארץ, והיא עומדת עכשיו בלב הכפר, שבעים מטר, היא מאובזרת, יש בה שירותים, יש בה הכל.

איריס אריאלי: אנחנו מאוד מאוד צריכים את העזרה שלכם בוועדות שלכם שאתם תתמכו במרפאה הזאת שתתפקד ושתמשיך לתת שירותי בריאות כמו שצריך, כמו שאני מקבלת וכמו שאזרחים יהודים אחרים מקבלים.

יואב הס: השירותים כי לא היה מבנה.

יואב הס: עכשיו יש מבנה, עכשיו יגידו שהמבנה לא חוקי ולכן אי אפשר לתת שם שירותים.

יואב הס: שיבנו שם מבנה חוקי אבל עד אז אני הייתי מבקש מהוועדה שתיתן הנחיה למשרד הבריאות שיתנו שם את כל השירותים, במבנה הקיים, מהיום והלאה, עד שיקימו את המבנה החדש.

שאול יהלום: יעשה את הכל במסגרת החוק שיהיה שירותים באלנעם .

אבי ישראלי: להגיע למצב יותר שיוויוני.

אבי ישראלי: אני יודע שזה קשה, אי אפשר להגיע לשיוויוניות, אבל אפשר להגיע לקראת מצב יותר טוב.

אבי ישראלי: דבר שני, שלא יצא מפה מהישיבה כאילו יש בעיה בחיסונים.

אבי ישראלי: זו לא הכוונה, חס וחלילה.

אבי ישראלי: אני אומר את הבעייתיות.

אבי ישראלי: אנחנו נפתור את הבעיות עם משרד האוצר, אמרתי לכם, אני יודע לעבוד עם שגיא, שגיא יודע לעבוד אתי, לא תהיה בעיה.

אבי ישראלי: אבל אני רק מסביר את המצוקות שיש לנו.

צוריאל קריספל: שלושה תינוקות בבית ועוד תינוק על הידיים לא תיסע באוטובוס לראש העין.

צוריאל קריספל: היא לא תלך לעשות חיסון לילד.

צוריאל קריספל: חמש מאות ילדים נוסעים לראש העין במקום להביא אחיות לאלעד.

אבי ישראלי: פועלים ואנחנו נמשיך לפעול להגיע למצב יותר שיוויוני על ידי ניוד של כוח אדם.

אבי ישראלי: תראה, אם אנחנו יכולים להביא אחות אחת מחיפה.

צוריאל קריספל: חמישים אחוז יותר בראש העין מאשר באלעד.

צוריאל קריספל: חינוך לא נותנים לנו, בריאות לא נותנים לנו, משטרה לא נותנים לנו, כלום.

אבי ישראלי: החינוך, למה זה גם בכל המשרדים, תשאל.

שאול יהלום: לדעת עם מה אנחנו יוצאים מהישיבה הזאת קונקרטית איזה פתרונות משרד הבריאות נותן.

אבי ישראלי: שאתה שואל אותי בצורה הזאת, שש נקודה שתיים.

שאול יהלום: חודש עוד ישיבה.

שאול יהלום: אם המנכ"ל בא ואומר לך שהוא יעשה את הכל למען שיוויון המפלס, ושנית הוא אומר לך שהדבר הובן.

שאול יהלום: אמרנו שאם הוא מתכוון שיהיה שיוויון הוא לא מתכוון שיוויון בזה שיתנו לבנאדם ואוצ'ר, תקבל את השירות בעיר אחרת, אלא מדובר בתינוקות אז ברור שכל טילטול הוא מזיק לעניין ואסור שיהיה טילטולים מיותרים, וזה ברור.

שאול יהלום: האם המנכ"ל יכול לשלוף עכשיו, אתה יודע שהוא לא יכול, כולכם אנשי ציבור, גם אתה לא יכול לשלוף מייד פתרון אם אני אראה לך בעיה של היישוב.

שאול יהלום: אנחנו נותנים כאן את המקדמים מצד אחד, את העניין, מקבלים את הבטחת המנכ"ל שזה יהיה ואם יהיה צורך נעשה עוד דיון.

שאול יהלום: אני רק רוצה להעיר עוד הערה אחת לאנשי האוצר.

שאול יהלום: לפעמים בא האוצר מתוך מצוקה והוא בא ואומר אני לא יכול עכשיו, החלטתי על תקרה בכוח אדם.

שאול יהלום: הוא אומר אני לא מעלה את רף כוח האדם.

שאול יהלום: ואז הוא רואה שיש בעיה אז הוא אומר בואו נמצא לזה פתרון אחר.

שאול יהלום: הוא אומר תעשו את זה דרך חברות כוח אדם, תעשו את זה דרך אגודה, תעשו את זה בכל מיני דרכים.

שאול יהלום: אבל הוא יודע שזה כוח אדם, זה רק לא נכנס בבסיס כוח אדם, אז זה נכנס בתקציב הקניות.

שאול יהלום: אבל ברגע שבאים לקצץ אי אפשר לבוא ולהגיד תקציב הקניות אני מקצץ אותו אלא אם תקציב הקניות באיזה שהוא מקום מדבר על כוח אדם נניח שאני לקחת באיזו עיר ובניתי מאה מורים מתקציב קניות.

שאול יהלום: אז זה מאה מורים.

שאול יהלום: אני לא יכול לבוא ולעשות תרגיל ולהגיד תקציב הקניות אני אקצץ בשלושים אחוז, כי זה לא קניות.

שאול יהלום: אז אם זה ברור גם, אם העקרון מקובל עליך,

שגיא בלשה: פעולה 16 בתוך סעיף 24 שהוא תחום הפעולה שעוסק בבריאות הציבור מוחרג מאז תחילת שנת 2003 מכל קיצוצי הקניות.

שגיא בלשה: יש קובץ שנמצא גם אצל סמנכ"לית כספים במשרד הבריאות.

שגיא בלשה: לא קוצץ.

שגיא בלשה: זה הוחרג מבסיס הקיצוץ ואם זה קוצץ אז זה קוצץ בצורה לא חוקית כי לי יש את הקובץ הזה,

שגיא בלשה: במקום קיצוץ אחר שהם אמורים היו לקצץ.

שגיא בלשה: זה אני לא יודע.

שאול יהלום: כוח אדם לא יכול להיות מקוצץ,

שגיא בלשה: הוחרג.

עסאם מח'ול: בעניין של ואדי אלנעם.

עסאם מח'ול: אני אומר, יש כאן בעיה שהיא לא רק תקציבית.

עסאם מח'ול: יש כאן בעיה שמסרבים, הדבר הבלתי חוקי בעליל שנעשה שם זה שאין מרפאה, לא שבנו שם בניין.

עסאם מח'ול: זה הדבר הכי אנטי חוקי שיש.

עסאם מח'ול: ומשרד הבריאות מעלים עין ומנסה להתחמק עוד פעם עכשיו בסיכום ששמענו מהמנכ"ל.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשמוע האם המנכ"ל לוקח על עצמו אחריות להקים את המרפאה, אני עדיין לא מדבר על טיפת חלב, שעשרים ושבעה קילומטר הם נוסעים עם תינוק כדי לחסן אותו.

עסאם מח'ול: אני מדבר על מרפאה, שיש החלטה עליה, שיש הסכמה של משרד הבריאות.

עסאם מח'ול: האם הוא הולך לבצע אותה בתוך היישוב ולא במרחק בלתי נגיש ליישוב, זאת השאלה.

עסאם מח'ול: והשאלה השניה, אם עד אז הוא לא ישתמש באותו מתקן שקיים כרגע.

עסאם מח'ול: אני מוכן שמחר ייסגר בתנאי שמשרד הבריאות יקים מחר את המקום החלופי.

עסאם מח'ול: על יד זה.

שאול יהלום: חבר כנסת מהתחלת הישיבה בשקט, אחר כך מבקש רשות דיבור.

שאול יהלום: בבקשה ח"כ אלדד.

אריה אלדד: מתקומם נגד התופעה שכולם מתנפלים על נציג האוצר.

אריה אלדד: הוא אחד.

אריה אלדד: אז אני אומר משהו לזכותו.

אריה אלדד: זה נכון שהוא לא דופק רק את הילדים, הוא דופק במידה שווה את כולם.

אריה אלדד: נדמה לי שהעניין הזה שאנחנו לא עוקבים אחרי גידול טבעי זה ניסיון להתחמק ממילוי החוק.

אריה אלדד: בדרך מתוחכמת.

אריה אלדד: בדרך כמו חוק ההסדרים.

אריה אלדד: שבמקום ללכת ולפתור בעיה אנחנו הולכים לקראת דיוני תקציב במכה אחת מחרידים תהליכים שלמים שעשינו במשך שנים.

אריה אלדד: לא תהיה לאוצר ברירה בעניין הזה אלא למלא את החוק ככתבו וכלשונו ולעקוב אחרי השינויים בגידול האוכלוסיה ולתת מה שמגיע.

אריה אלדד: פה, בעניין הזה אתה תמצא קואליציה ואופוזיציה מאוחדים בעניין הזה.

אריה אלדד: ולכן נדמה לי שכדאי שהאוצר יעשה את זה מיוזמתו ולא שיכפו עליו איזה שהוא תהליך פה.

אריה אלדד: עניין אחר, נדמה לי שגם משרד הבריאות חייב להיות קצת יותר זריז במעקב אחרי השינויים בגידול אוכלוסיה במקומות שונים.

אריה אלדד: כי אנחנו מכירים, גם אני גדלתי בשכונה שהזדקנה וכבר לא גדלים שם ילדים בכלל והתזוזות של האוכלוסיה ראויות למעקב יותר שוטף.

אריה אלדד: זה נכון שקשה לקחת בנאדם שגר בעיר אחת ולהעביר אותו לגור ולעבוד בעיר אחרת, אבל מאז שהמציאו את הטקסי יכול להיות שהדבר יכול לענות, אפילו בחלקיות משרה, על קבוצות אוכלוסיה שעדיין לא מחייבים שינוי בתקן שלם אבל עדיין יכולים לענות על כך.

אריה אלדד: בעניין ואדי אלנעם, יש בעיה אחת בעניין הזה, ואנחנו חייבים לתת עליה את הדעת.

אריה אלדד: כשהייתי קרפ"ר, והדבר הזה מצוטט פה בניירות הוריתי לקחת מחנה צבאי שלם ולעקור אותו, להעתיק אותו משם, כי אי אפשר לשבת ליד רמת חובב.

אריה אלדד: עכשיו אנחנו רוצים לשפוך שמן על המדורה ולתת להם תנאים כדי שיוכלו להמשיך לשבת שם, כדי שיוכלו להמשיך לעצום את עיניהם מול העובדה שאסור לגור שם.

אריה אלדד: ויש פתרונות שמציעים להם.

אריה אלדד: צריך לחתוך את העניין הזה ולהוציא את היישוב הזה ממקום שאסור להתגורר בו.

אריה אלדד: אז כשמנסים לבנות מרפאה במקום אחר אומרים לא, תן לנו את המרפאה פה, במקום שאסור לגור בו.

שאול יהלום: אנחנו יושבים עוד פעם.

שאול יהלום: אנחנו קיבלנו מכאן הבטחה של המנכ"ל לעשות את כל האפשר כדי לפתור את המחסור בתקנים בבריאות הציבור בשלושת היישובים אלעד, בית שמש ואלנעם.

שאול יהלום: בדרך של שיוויון התקנים.

שאול יהלום: זה יכול לקחת עוד יום, עוד יום, אבל בסופו של דבר המעט שיש למדינה חייב להיות מחולק בצורה שווה וכך הבטיח המנכ"ל ובעזרת משרד האוצר.

שאול יהלום: מצד שני, אני בא ואומר, אם מתברר באיזה שהוא מקום שהיתה פה התנדבות של ציבור וכל מי שנמצא ומבקר ביישובי הבדואים, אני יכול להסיק מסקנות כשאתה בא ורואה את המצוקה בכל תחום שהוא אז אין כל ספק שיכול להיות שאם ממשלת ישראל מצליחה להעביר את היישוב למקום ללא פסולת של רמת חובב וללא המתח הגבוה שהוא בעצמו מזיק אז תבוא ברכה על המדינה ויפה שעה אחת קודם.

שאול יהלום: בינתיים הילדים לא צריכים להיות חולים בשפעת ולא צריכים להיות חולים בשעלת.

שאול יהלום: הם צריכים לקבל חיסון וצריכים להישקל וצריכים לקבל את כל מה שצריכים כדי שהם יהיו חיים ובריאים.

שאול יהלום: לכן אני לא אומר לעבור על החוק, אבל אם יש מרפאה שהשימוש בה אינו עבירה על החוק, אני מציע שהעניין ייבדק.

שאול יהלום: נותנים לך כאן בהתנדבות מרפאה, אני מציע שהעניין ייבדק, אם זה לא מעבר על החוק.

שאול יהלום: אנחנו ממליצים שיהיה בו שימוש.

שאול יהלום: רבותיי, הישיבה נעולה, תודה רבה.