ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 84, 2003-12-01 13:00

אהוד יתום: החלטתי לפתוח את הישיבה הזאת בציטוט של שני חלקים.

אהוד יתום: אחד זה סיפורה של נשאית איידס והשני זה נשא חדש.

אהוד יתום: זה קטע אחד שאני חושב שכל המוסיף גורע, אומר גם את הייאוש וגם את התקווה, שזה הדבר היפה בתחום הרפואה המתקדמת שלנו.

אהוד יתום: אני מתקשר לחבר קרוב ב17- השנים האחרונות כדי להוריד מעצמי את עול הסוד הנורא הזה שנשרף בי ומתיר חרכים בבשרי וקשרים בנשמה, צועק החוצה את המחלה, צעקה שנוחתת כלחישה על כתפיו והוא אוסף את הרסיסים המנופצים שלי ומרכיב אותם כמו פאזל מליון חתיכות.

אהוד יתום: שלושה ימים אני מרשה לעצמי לנבול אצלו, בונה תסריטים דמיוניים על תגובות הקרובים לי ואיך לעזאזל אני הולך לספר להורים שלי ובנוסף להיות הומו, יש לי איידס.

אהוד יתום: איכילוב, שוב בודקים אותי, ממששים בלוטות, גובה, משקל ואני מתחיל לקבל זווית השקפה מדוייקת של בובות של העולם להן אין רגשות.

אהוד יתום: הרופא מודיע לי שמצבי לא טוב, ומציע לבחירתי שתי אפשרויות לטיפול תרופתי.

אהוד יתום: אני בוחר באפשרות של פחות כדורים.

אהוד יתום: קוקטייל לא יהיה עבורי יותר שני סוגי אלכוהול או יותר מהולים במיץ טרופי מקושטים במטריה מעצבנת.

אהוד יתום: חברי הטוב ממתין ביציאה משערי הגיהינום הלבן ואני מתפורר עליו.

אהוד יתום: דמעות נשטפות עם גרורות בבטחון עצמי.

אהוד יתום: הוא אוסף אותי אליו, החבר, לא הבטחון.

אהוד יתום: גם בלי מילים הוא יודע להגיד שאני לא לבד, שהוא שם כדי לעבור את זה איתי.

אהוד יתום: אני, הוא והחבר הלא דמיוני החדש שלי.

אהוד יתום: תודות.

אהוד יתום: תודות לתומכת המקסימה שלי, לכל אנשי התמיכה בוועד למלחמה באיידס, לאפי חת שעמד לידי בשעות הקשות מהתחלה, לנירית, רני ידידותי הנפלאות, לאלון העובד הסוציאלי ששינה את תפיסת עולמי ובמיוחד לבן זוגי לשעבר בועז שדאג, תמך, פינק והאמין בי לכל אורך הדרך כי אנצח את האיידס".

אילן ליבוביץ: הנושא השני נוגע לסל התרופות ולתרופות לחולי האיידס.

אילן ליבוביץ: נכון שחלק מהתרופות כלולות בסל הבריאות, אבל הסל הוא כזה שנשחק מדי שנה בשנה והמחלה לא שוקדת על שמריה והמחלה ממשיכה להתפתח וצריך לפעמים גם להכניס תרופות חדשות לסל או למצוא פתרונות לחולים שכבר הקוקטייל בהרכבו זה או אחר לא מסייע להם וצריך למצוא את הדרכים למצוא להם את הפתרונות.

אהוד יתום: אני שמעתי מישהו שדיבר היום ברדיו, שדיבר על כך שהמחלה הזאת שפרצה לפני 23 שנה פחות או יותר היתה מגפה לכל נושא וענין, והיום היא נחשבת בין היתר למחלה כרונית בשל העובדה שהטיפול התרופתי השתפר בצורה ניכרת וזה תודות לטכנולוגיה, תודות למחקרים ורק לפני שבוע עסקנו כאן

אהוד יתום: בדיון והצלחנו להוריד מסדר היום את הצעת האוצר המדברת על פגיעה במחקרים האנושיים כפי שהם מתבצעים כאן בבתי החולים שלנו ואנחנו אחד המפעלים המתקדמים ביותר בתחום הטכנולוגיות הרפואיות.

ענבל גור אריה: אני רוצה לספר לכם על המצוקה הגדולה בה נמצאים חלק מנשאי נגיף האיידס בארץ בשל אי הכללת תרופות חדשות בסל הבריאות.

ענבל גור אריה: שר האוצר אמר במהלך הדיונים במשבר מערכת הבריאות שהוא לא יוציא מסל הבריאות אף תרופה מצילת חיים.

ענבל גור אריה: אני נמצאת כרגע בסכנת חיים.

ענבל גור אריה: כפי שאתם וודאי יודעים, נגיף האיידס מפתח עמידות כנגד התרופות הניתנות כיום לחולי איידס ולנשאים.

ענבל גור אריה: אני מקבלת את הקוקטייל המפורסם כבר מספר שנים ובאחרונה פיתח הנגיף בגוף שלי עמידות לכל התרופות האפשריות להוציא תרופה אחת בשם ויראד.

ענבל גור אריה: ללא התרופה הזאת אני לא אצליח להתמודד עם האיידס, רמת הנגיף בדם תעלה ואני אמצא בסכנת חיים של ממש.

ענבל גור אריה: הרופאים שמטפלים בי כבר ניסו את כל התחליפים האפשריים אך הנגיף פיתח עמידות לכולם.

ענבל גור אריה: מדי יום אני לוקחת את הכדורים שמחזיקים אותי בחיים ונותנים לי בין היתר את הכוח והאפשרות להתנדב ולפעול למען מניעת הידבקות של אחרים ודאגה לנשאים ולחולים.

ענבל גור אריה: אלה הכדורים שנשארו לי עד היום.

ענבל גור אריה: 19 כדורים.

ענבל גור אריה: כשהכדורים האלה יגמרו אני יכולה להתחיל לספור את הימים.

ענבל גור אריה: אני לא יודעת מה מצפה לי.

ענבל גור אריה: את הכדורים האלה השיגו עבורי חברי מתורם נדיב שתרם אותם בחו"ל.

ענבל גור אריה: אני עצמי לא יכולה לממן את התרופה היקרה הזאת מכיסי.

ענבל גור אריה: בינתיים כבר תשעה חודשים קופת חולים כללית חוסכת את עלות התרופה שכבר אינני יכולה לקבל בשל עמידות הנגיף, אך מסרבת לספק לי ולנשאים אחרים במצבי את התרופה היחידה שתציל אותנו מלהפוך לחולים.

ענבל גור אריה: מצד אחד ישראל הינה אחת המדינות המפותחות המעניקות לחולי איידס ולנשאים את הבדיקות והטיפולים המתקדמים ביותר כחלק מביטוח בריאות ממלכתי, הוספת האיידס לרשימת המחלות הקשות לא באה מעצמה, היינו כאן בועדה לפני שש שנים ובסיוע הח"כים זה קרה אחרי הרבה לחצים.

ענבל גור אריה: מצד שני אני מרגישה כאילו הדברים נעצרו אז, יש טיפולים ותרופות ובדיקות חדשות וקופות החולים שמקבלות מהמדינה כל שקל שהם מוציאות עלינו, מערימות קשיים בלתי הגיוניים כמו בסיפור שלי עם הויראד ואני רוצה לדעת ממך, נציג קופת החולים כללית, מה אני אמורה לעשות בעוד 19 ימים כשיגמרו לי כל הכדורים ואני אשאר ללא תרופה.

ענבל גור אריה: אם אני אפסיק לקחת את התרופה הוירוס יפתח עמידות לתרופה היחידה שיכולה להציל לי את החיים.

ענבל גור אריה: החיים שלי נמצאים בידה של קופת חולים כללית.

אסנת לוקסנבורג: המודעות שלנו והרצון שלנו לסייע ולעזור וההיכרות עם הנושא היא הכרות מאוד רחבה.

אסנת לוקסנבורג: ידברו אחר כך אנשי משרד הבריאות האחרים שנוגעים לנושא של המחלה יותר, אבל להיבט של התרופות אני הייתי רוצה להתייחס.

אסנת לוקסנבורג: השנה זו שנה ראשונה שלא ניתן לנו תקציב להכניס טכנולוגיות לסל, השנה זו השנה הראשונה שבמצוקה הקיימת במדינת ישראל משרד הבריאות לא קיבל תקציב להכנסה של תרופות נוספות לסל.

אסנת לוקסנבורג: כרגע אין לנו דרך לסייע למעט הנושא של הכנסה של תכשירים לסל.

אסנת לוקסנבורג: אנחנו מודעים לתרופה ויראד, יש תרופה נוספת שעומדת כרגע על הפרק בחו"ל ומתקרבת לארץ, אנחנו עוקבים אחרי זה, אנחנו קיבלנו בקשות לרישומים ואנחנו בודקים את הנושא של בטיחות התרופה, יעילות וכו', אבל ללא תקציב אין לנו שום קרן סודית שניתן לתת ממנה.

אסנת לוקסנבורג: יש לנו אפשרות פעם בשנה שזה הכנסה לתוך הסך והרחבת סל השירותים.

אסנת לוקסנבורג: הנושא של הצלת חיים, לפעמים יש לנו ויכוח לגבי הצלת חיים, האם הארכת חיים בחמש שנים נחשב הצלת חיים או האם ריפוי מלא הוא רק הצלת חיים.

אסנת לוקסנבורג: אבל אין ספק שתרופות חיוניות כרגע מפאת חוסר בתקציב נותרו מחוץ לסל.

מורדי רבינוביץ: בזמן הדיונים לגבי עידכון הסל לשנה הנוכחית תמכנו בהכנסת התרופה הזאת לסל הבריאות, היתה שם בעיה טכנית מכיוון שהתרופה עדיין לא היתה רשומה בישראל נמנענו מלדון בה.

מורדי רבינוביץ: אני בטוח שהתרופה הזאת תובא לדיון בדיונים הבאים שיעמדו על הפרק לגבי עידכון הסל.

ישראל יוסט: צריך לדעת שמאחורי הפינה עומדות תרופות יותר יקרות.

ישראל יוסט: יש היום תרופה חדשה שהיא עולה בערך 18 אלף דולר לשנה וגם לה כבר יש היום מספר אנשים שזקוקים.

ישראל יוסט: השאלה עומדת על השולחן ולא נפתור את הבעיה בזה שנגיד שזה עולה אותו כסף.

ישראל יוסט: יש היום חברת תרופות שנותנים את התרופה עליה דיברה ענבל ל20- חולים על חשבונם לשלושה חודשים.

ישראל יוסט: זה לא פתרון אבל לשלושה חודשים הקרובים אולי יש פתרון מסויים.

צבי בנטואיץ: אני רוצה לחזר את מה שפרופ' יוסט אמר, הוא אמר את זה לדעתי בשפה רפה מדי.

צבי בנטואיץ: אין שום ספק שמדינה מודרנית שמטפלת היום באיידס לא יכולה לעשות טיפול בתרופות מבלי לקחת בו זמנית את הטיפול של עמידות.

צבי בנטואיץ: אין דבר כזה.

צבי בנטואיץ: זה כאילו שהיית אומר אני אטפל בחיידקים מבלי לדעת את העמידות שלהם לאנטיביוטיקה וזה לא יעלה על הדעת.

צבי בנטואיץ: יש פה איזה שהוא פיספוס מקצועי וענייני בענין הזה שצריך, אם אנחנו דנים בזה, זה דורש כסף, אבל צריך למצוא לענין הזה.

צבי בנטואיץ: זה נעשה היום מתחת לשולחן, זה נעשה לא בצורה מספקת, זה לא תקין.

אלכס בודלר: בתקופה הזאת על מנת להקל על אותם נשאים מכניסים את מרפאות המומחים לתוך בית הסוהר, מהמרפאות הזיהומיות תל השומר או קפלן או בכל מקום אחר יכניסו את הרופאים המומחים לבית הסוהר ושם יבדקו הנשאים וכו'.

אלכס בודלר: אני חושב שמבחינת טיפול תרופתי האסירים מקבלים את הטיפול ואני לא רוצה להתייחס לדברי פינצטה אם אסיר X או Y לא קיבל את הטיפול אז גם אנחנו טועים וצריך לבדוק את הדברים, אבל באופן כללי הם מקבלים את הטיפול וכולם נמצאים במעקב של המרפאות הזיהומיות.

אלכס בודלר: לגבי תנאי הכליאה, כשאנחנו מדברים על תנאי כליאה אני חושב שאנחנו יכולים לשפר בלי סוף תנאי כליאה גם של האסירים הבריאים, אבל נקודה חשובה שהעלו פה גם הפרופ' וגם הנציגים של העמותה, זה הבידוד.

אלכס בודלר: אני חושב שלא נכון לבודד איש כזה, גם לא מגיע לו, יש לו עונשים על ראשו גם את בית הסוהר וגם את המחלה.

אלכס בודלר: כמדיניות אנחנו לא מבודדים אותם.

אלכס בודלר: אני חושב שמ34- נשאים שיש כיום יש לנו כרגע עוד איזה חמישה שנמצאים בבידוד, אני רוצה רק להסביר מה זה בידוד כדי שלא יבינו שמדובר על צינוק.

אלכס בודלר: האסירים האלה נמצאים באגף שבאותו אגף יש 80 בריאים ו6- נשאים, כל האגף הזה הוא אגף שלא פותחים את התאים ונותנים לאסירים לטייל כל היום, אלא כל קבוצה של אסירים פעמיים ביום יוצאת לפרוזדור לשעה וחצי.

אלכס בודלר: אז זה לא בדיוק צינוק.

אלכס בודלר: אבל בהחלט זה בידוד מסויים והשאיפה שלנו היא לרדת מזה ואם אנחנו מדברים על חמישה מתוך 34 אז נראה לי שבקרוב מאוד יגיע היום שאף אחד מהם לא יהיה מבודד אבל באותה שורה כדי להיות גם לויאלי כלפי המעסיק שלי, כשאנחנו לוקחים נשא איידס והוא צריך להיות לבד בחדר, במדינת ישראל עדיין אין תאים בודדים לאסירים וקורה שאסיר כזה צריך להיות בתא עם שש מיטות ומוריד חמש מקומות כליאה ואתם אנשים נמצאים על הרצפה בבתי הסוהר וכו', אז בקטע הזה אנחנו משתדלים לעשות את המקסימום ואני חושב שבעתיד הקרוב לא יהיה נושא של בידוד.

קלריס ריזנברג: המדינה מאוד נדיבה, מחלת האיידס היא מחלה קשה, עם תקציב כמו למחלות קשות.

קלריס ריזנברג: לפני כשנה וחצי שנתיים משרד הבריאות הציע, בגלל הבעיות הלוגיסטיות והבירוקרטיות והאטימות של הרבה גופים, שכל הטיפול בחולי איידס יעבור למרכזי האיידס בלי קשר לאיזה קופה החולה שייך, כדי שכל הדברים שאנחנו מדברים היום והם באמת לא רלוונטיים, שזה קופה זו או אחרת, זה לא הענין החשוב ביותר, והמרכזים עשו חשבון האם התקציב מספיק כדי לטפל בצורה הכי טובה שיש בחולה האיידס והתקציב שהמדינה מקציבה לחולים מספיק פחות או יותר.

קלריס ריזנברג: כי תמיד תרופה באה במקום תרופה אחרת כך שבסך הכל החשבון הכולל של התקציב של הבית נשמר.

קלריס ריזנברג: בדיקה אחת באה במקום בדיקה אחרת, אולי צריך עידכון כל כמה שנים בגלל שערי המטבע, אבל בסך הכל אם החולים היו מקבלים מה שהמדינה נותנת להם, היו יכולים לזכות לטיפול הכי טוב שיש.

קלריס ריזנברג: ופה נכנסים דברים שם לא רלוונטיים.

קלריס ריזנברג: מה הקופה הזאת אומרת, מה סל הבריאות אומר, כי אין להתייחס למחלת האיידס כיום כמו למחלות אחרות.

קלריס ריזנברג: אין הרבה חולים, בסך הכל המדינה מאפשרת בלי לייקר את הטיפול לקבל טיפול, ואני חושבת שצריכים להסתכל על הדברים בצורה יותר פשוטה ואני מקווה שלועדה יש שיניים כדי שיהיה איזה מנגנון פשוט יותר, הגיוני יותר.

קלריס ריזנברג: לכל הבעיות יש פתרון רק צריך ראש פתוח ורצון טוב לא לסבך את העניינים, כי לא צריך.

קלריס ריזנברג: יש לנו את כל המשאבים, רק צריך רצון.

ינון שנקר: דובר על עולים והוזכרו רק העולים מאתיופיה.

ינון שנקר: אני מאוד מוטרד מהעליה מברית המועצות, חבר המדינות וכדומה.

ינון שנקר: לא רק מהדיווחים שאנחנו שומעים מעמיתתנו ד"ר לורבר בחיפה לגבי הסוגיה שקשורה לאנשים צעירים, איידס, סמים ועליה מאוד משמעותית בשיעור הנרקומנים המזריקים סמים, אלא גם בשל עובדה שהעלינו אותה על קצה המזלג בדיון יותר מוקדם הבוקר, וזאת העובדה שמגיעה לישראל אוכלוסיה שהיא מוגדרת אולי כיהודית עפ"י הלכה מסויימת ולא כל כך יהודית עפ"י הלכה אחרת ואני מדבר על כך שאנחנו ערים לעליה דרמטית ביותר בשיעור ההידבקות באיידס במדינות חבר המדינות.

ינון שנקר: לא יתכן שאוכלוסיית העולים שהגיעה למדינת ישראל בשנים האחרונות, בעשור האחרון, לא תהיה חשופה לאותם דברים שגורמים לכך שהנסיקה בשיעור הנשאים באוקראינה, בבלרוס, ברוסיה, הוא כזה שאנחנו לא נושפע ממנו.

ינון שנקר: ויש כמה פקטורים והעיקרי שבהם זאת מדיניות בת היענה שלנו לדעתי כלפי הנושא של העליה מחבר המדינות בכל הסוגיה שקשורה לנסיון לאתר את הנתונים מעבר לרמת השטחיות של הרקע של אותם אנשים שמגיעים אל מרכזי האיידס, נבדקים ומתגלים כמי ששייכים לעליה בעשור האחרון מחבר המדינות, נדרשת כאן עשייה מחקרית יותר רצינית.

יגאל יאסינוב: אני לא רוצה לדבר על המחלה הספציפית הזאת כי אנחנו יכולים להגיד את אותם דברים על כמה מחלות אחרות ולא רק על התרופה שאת דיברת עליה אלא על הרבה תרופות שנמצאות בסעיף תרופות מצילות חיים.

יגאל יאסינוב: יש מספר מחלות שמספר החולים שצריכים תרופה מיוחדת שלא קיימת בסל הבריאות אבל מצילה את חיי בדיוק אותו החולה, ומדובר על מאות בודדות של אנשים בכל המחלות ביחד, אבל יתכן שקופת החולים לא יכולה לספק להם את התרופה כי אין לה זכות להחליף אותה עם תרופה אחרת.

יגאל יאסינוב: אני פונה למשרד הבריאות, כי חוזר מנכ"ל יכול לעזור במקרים אלה ואין צורך בחקיקה.

יגאל יאסינוב: אני מדבר על חוזר מנכ"ל שיאפשר לקופות החולים להחליף תרופה אחת בשניה במסגרת התקציבית בלי תוספת תקציב, לפי המלצת רופא מטפל, וביקורת של המשרד, בזה אני רואה את הפתרון.

יגאל יאסינוב: אני חושב שיש הרבה מאוד גופים ועמותות שמנסים להעלות את מודעות הישראלים למחלה ובעיני לא ממש מצליחים.

יגאל יאסינוב: הסיבה יכול להיות מעצם היות הרבה גופים כאלה שלא מדברים בקול אחד.

יגאל יאסינוב: המרכז שמוצע כאן יכול היה לעזור גם בזה.

יגאל יאסינוב: הוא יכול להיות מרכז שמרכז גם את הגופים שמנסים לעזור לחולים ולא רק את החולים לטיפול.

אילן ליבוביץ: אם לקדם את היוזמה שפרופ' בנטואיץ וד"ר לבנטל דיברו עליה של מרכזי האיידס כמכלול שאם כבר סוכם עליו הכל, צריך אולי לקיים דיון נוסף בועדה ולנסות לכפות את זה על קופות החולים.

אלכס לבנטל: 15% מהנשאים של הנגיף הם אנשים שמזריקים סמים, כמעט מאה אחוז מהם הם אנשים שעלו ממדינה אחת מברית המועצות.

אלכס לבנטל: זה תופעה אחת שהיא חדשה בארץ וכולם עלו ממדינה אחת בברית המועצות שהיא ענקית וזה אוקראינה.

אלכס לבנטל: הם בגילאים מסויימים ואני חושב שבכסף שיש למערכת הבריאות לא כדאי לבזבז אותו על כל מיני סריקות של עולים שמגיעים מרוסיה מאיזה מקום קטן אלא אנחנו צריכים לכוון את עצמנו לעבר מזריקי הסמים האלה.

אלכס לבנטל: המעניין הוא שעשינו לפני שנתיים בדיקה של האנשים שמשתמשים בסמים בארץ וראינו תופעה שאחוז מאוד קטן מהם יש להם HIV, אחוז קטן מהם יש להם כל מיני דלקות כבד נגיפית וחשבנו מה קורה, התברר שהם לא משתמשים בסמים בהזרקה.

אלכס לבנטל: יש היום סמים שלא צריך להזריק אותם, אפשר להסניף וכו'.

אלכס לבנטל: אנחנו מנסים לעשות אטרגטינג לכיוון האנשים האלה ואני חושב שאם אנחנו נוכל למצוא אותם וחלק מהתופעה זה שימוש במזרקים משותפים ואנחנו עושים עכשיו פרוייקט של החלפת מזרקים, אבל בכלל זה מעניין גם בתוך אוקראינה עצמה ישנו הנושא של הזרקת סמים ואין להם את המעבר לסמים אחרים כמו שקורה במערב.

אלכס לבנטל: אם סל הבריאות הוא קטן ואם התקציב שלנו קטן כדאי לשים אותו על הדברים הנכונים.

יצחק אלשייך: לגבי התרופה הספציפית.

יצחק אלשייך: יש לנו בקופה ועדת חריגים.

יצחק אלשייך: ועדת חריגים דנה נקודתית בטיפול באדם ספציפי.

יצחק אלשייך: אנחנו לא מתחייבים שמה שנחליט לגבי אותו אדם ספציפי נוכל להתחייב לגבי כלל האוכלוסיה מטעמים תקציביים כמובן, אבל אם אותו אדם ספציפי מגיע לאיזה שהיא נקודה של לית ברירה ורק זה מה שיציל אותו, אין לי ספק שועדת חריגים תיקח את זה בחשבון, היא מנהלת פרוטוקול מאוד מפורט בנושא הזה איך מגיעים להחלטה כדי שלא יבואו בטענה אחר כך שאם עשית תקדים לאחד אתה חייב לעשות לאחר, זה דבר תפור לפי מידה ואותו אדם יקבל את התרופה באופן נקודתי.

ישראל יוסט: אני חושב שבכלל אבל בייחוד בת"א 25% אצלנו במרכז מהנשאים החדשים שמתגלים הם עובדים זרים.

ישראל יוסט: ענין העובדים הזרים הוא בעיה עצומה שאף אחד לא מדבר עליה אבל היא קיימת בשטח.

ישראל יוסט: אפשר לחלק את זה לשניים, אחד זה אלה שכבר במצב קיצוני, הם איידס קליני, והם באים לבתי החולים דרך חדרי מיון.

ישראל יוסט: אלה חולים מאוד קשים, דלקות ריאות, אפססים, גידולים וכו', בית החולים חייב לטפל בהם.

ישראל יוסט: הוא מטפל בהם, אף אחד לא מחזיר לו את הכסף.

ישראל יוסט: בעיקרון גם מעוניינים לטפל בהם מה שיותר מהר ולשלוח אותם הביתה, אבל מטפלים בהם טוב.

ישראל יוסט: כששולחים אותם הביתה אין אפשרות לטפל בהם.

ישראל יוסט: הועד למלחמה באיידס עוזר בכל מיני פטנטים ונותן טיפולים כשאנחנו יודעים שהטיפולים האלה הם אולי יותר טוב מאי טיפול בכלל אבל הם במידוד.

ישראל יוסט: הם גם לא יכולים לספק לאורך זמן.

ישראל יוסט: חלק ניכר מהעבודה שלנו הוא חולים שאנחנו רואים אותם, שיש בעיה לעשות להם בדיקות, יש בעיה לתת להם טיפול, מישהו מוכרח להתחיל לחשוב על זה כי זה יצא בסוף החוצה בצורה לא יפה.

אהוד יתום: מנגנון העידכון שהוא נראה לי פשוט מאוד לעשות אותו, צריך להכניס אותו למודעות של מי שמקבל את ההחלטות.

אהוד יתום: התרופה החליפית ולמדתי שהמוסג ספציפי במחלה הזאת הוא מאוד עקרוני, למדתי ואני מבקש גם את הענין הזה לבדוק, את נושא העמידות, המרכז לטיפולים כפי שדיברנו עליו, וכן נושא ההסברה ובסוף הנושא של האיתור והמחקר לגבי עולים ממדינות מועדות לפורענות בתחום הזה ונושא העובדים הזרים שקשה לי נכון לרגע זה לומר לכם איך ניתן להתמודד עם הסוגיה הזאת, זה סוגיה קשה מאוד בכל מה שקשור לעבודה הבריאה על אחת כמה וכמה כאשר מדובר שבקרב העיר הזאת שנמצאת בתוך המדינה שלנו, ואני אומר שזה כבר עיר בתוך המדינה, יש תחלואה מתחלואה שונה שעשויה לפגוע בבריאות הציבור האחרת.

אהוד יתום: הסברה מרוכזת יכולה להועיל, היא יכולה לבוא לידי ביטוי בכל מיני אמצעים לרבות אמצעים תקשורתיים.

אהוד יתום: אני מודה לכל הבריאים שימשיכו להיות בריאים ולכל החולים שיבריאו ובריאות טובה ואריכות ימים, תודה רבה לכם.