ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 76, 2003-11-24 10:00

שאול יהלום: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול יהלום: אנחנו דנים היום בהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) סעיפים 26,27 – פיצוי הגזזת.

גיא קריגר: מדובר בסעיפים 26 ו-27 בהצעת החוק, שעניינם תיקון החוק לפיצוי נפגעי גזזת.

גיא קריגר: החוק לפיצוי נפגעי גזזת הוא חוק שמצוי באחריות משרד הבריאות, כאשר מי שמבצע את התשלומים בפועל זה הביטוח הלאומי.

שאול יהלום: אתה יכול להגיד מה זה גזזת?

גיא קריגר: בראשית ימי המדינה ניתנו טיפולים בהקרנות, מה שבאותה עת הונח שהוא הטיפול הנכון על-מנת למנוע את מחלת הגזזת.

גיא קריגר: אני בטוח שמשרד הבריאות יוכל לתאר את המחלה טוב ממני.

גיא קריגר: בעקבות הטיפולים האלה עלתה טענה על כך שאנשים חלו במחלות קשות.

גיא קריגר: בשנת 1994 חוקקה הכנסת את החוק לפיצוי נפגעי גזזת, שקבע שורה של הטבות.

שאול יהלום: אתה אומר שהיתה מחלה בהתחלת שנות המדינה שניתנו לה טיפולים שלא היה צריך לתת?

גיא קריגר: באותה עת חשבו שזה נכון.

אילנה כהן: זה כמו "רמדיה".

נסים דהן: זה לא אותו דבר.

שאול יהלום: אתה אומר שהחוק מפצה על הטעות.

גיא קריגר: מדובר בסוגייה שהיא לא סוגייה פשוטה.

גיא קריגר: מונחים כגון חבות ואחריות של המדינה הם לא מונחים מוחלטים.

גיא קריגר: לא ברור מבחינה משפטית אם יש איזו שהיא חבות של המדינה לפיצויים.

נסים דהן: בשביל זה חוקקו את החוק.

נסים דהן: אם היו נכנסים לויכוח, אז המדינה היתה אחראית.

גיא קריגר: או שכן או שלא.

אילנה כהן: במקרה הזה גם אתם מפירים חוק?

שאול יהלום: לא מדובר בתיקונים שהם מותרות.

שאול יהלום: נניח שיש קצבת ילדים ואתה בא ואומר שלמשפחה אתה נותן פחות בגלל שאתה רוצה לעודד איזה משהו.

שאול יהלום: צריך להבין את נקודת המוצא.

שאול יהלום: נקודת המוצא היא שאנשים קיבלו טיפול על ידי רשויות ציבוריות רשמיות, והטיפול הזה יתברר כטיפול שהרס להם את החיים.

שאול יהלום: הוא הביא להם מחלות מהממאירות ביותר.

שאול יהלום: באה מדינת ישראל ואמרה שהלוואי והיא יכלה להחזיר את הגלגל אחורנית, אבל בגלל שהיא לא יכולה היא נותנת פיצוי.

נסים דהן: הבעיה לא היתה עם הטיפול שניתן.

נסים דהן: זה היה הטיפול היחיד שהיה ידוע בעולם הרפואה.

נסים דהן: אם זאת היתה כל הבעיה יכול להיות שהיינו מדברים אחרת.

נסים דהן: לפי עדויות של רבים מאלה שקיבלו את הטיפול עולה שנתנו את הטיפול בצורה רשלנית.

נסים דהן: למשל: אם היה מותר להקרין 20 שניות, היו אנשים ששכחו אותם מתחת למכונה 5 דקות.

נסים דהן: הרשלנות וצורת הטיפול המזעזעת היא הבעיה.

נסים דהן: אלה שנפגעו הם אלה שקיבלו טיפול רשלני, לא אלה שקיבלו את הטיפול הנכון.

גיא קריגר: אין כאן שינוי לא במבנה הזכאות, לא בגובה הזכאות ולא במבנה הגמלאות.

שאול יהלום: תגיד מה יש היום בחוק ומה אתה רוצה לשנות.

גיא קריגר: החוק נמצא היום באחריותו של משרד הבריאות, כאשר ביטוח לאומי, בהיותו הגוף האמון על תשלומים של ביטחון סוציאלי, אחראי על התשלומים.

גיא קריגר: הקביעה אם אדם קיבל הקרנה או לא קיבל הקרנה, או אם אדם נכה עכב ההקרנה נעשית במשרד הבריאות.

שאול יהלום: אתה אומר שהקביעה והבחינה נעשות במשרד הבריאות, כשהתשלום נעשה במוסד לביטוח לאומי.

שאול יהלום: מה אתה מציע?

גיא קריגר: אנחנו מבקשים לנצל את המומחיות של המוסד לביטוח לאומי כמי שמפעיל ועדות נכות גם בענף נכי עבודה וגם בענף הנכות הכלכלית, ולהעביר את קביעת הנכויות מהמנגנונים של משרד הבריאות למנגנונים הקיימים במוסד לביטוח לאומי.

גיא קריגר: מדובר רק בקביעת הנכות הרפואית, לא באותה ועדה בראשות שופט שתישאר במשרד הבריאות.

שאול יהלום: זה הכל?

גיא קריגר: לא.

גיא קריגר: דבר נוסף שאנחנו מציעים זה להעביר את האחריות על ביצוע החוק משר הבריאות לשר הרווחה, ועריכת התיקונים הטכניים בחוק שנדרשים עכב כך.

גיא קריגר: האחריות לאותה ועדה נשארת אצל שר הבריאות.

גיא קריגר: כל מה שקשור לתוספת יישאר באחריותו של שר הבריאות.

גיא קריגר: אין כוונה לשנות את זה, יש כוונה להעביר את האחריות המינהלית על החוק מטיפולו של שר הבריאות לשר הרווחה.

גיא קריגר: נקודה נוספת, שזאת הנקודה האחרונה שמוצעת כאן, זה הנושא של תשלום לאחור.

גיא קריגר: החוק לא נקב בלשון מפורשת ממתי יש לשלם את הקצבה, ולכן מי שמגיש היום תביעה ומוכר כזכאי לקצבה מקבל את הקצבה רטרואקטיבית משנת 1995, כלומר ממועד תחילתו של החוק המקורי.

שאול יהלום: אבל רוב האנשים כבר ניגשו וקיבלו.

גיא קריגר: אנשים מוסיפים לגשת ולקבל.

גיא קריגר: הניסיון מלמד שגם הערכות שאומרות שיהיו מעט אנשים בדרך כלל מתבדות והמספרים הם בסדרי גודל גדולים.

שאול יהלום: מדברים על משהו שקרה בעבר.

חיים כץ: האנשים החלשים שלא קוראים עיתונים עוד לא פנו.

שאול יהלום: כמה אנשים נמצאים בחוק הזה?

גיא קריגר: את זה צריך להגיד משרד הבריאות.

גיא קריגר: סעיף 296 בחוק הביטוח הלאומי קובע שגמלאות לא תשולמנה לפני מועד קבלת התביעה, אלא לכל היותר 12 חודשים לאחור.

נסים דהן: לא מדובר פה בגמלה, מדובר בפיצוי על הוצאות שהיו להם.

גיא קריגר: אנחנו מציעים שנושא המענק לא ישתנה, כלומר גובה הקצבה יישאר ללא שינוי, רק אם התביעה תוגש מהיום ואילך אז לא תשולם קצבה רטרואקטיבית יותר משנה לפני אותו מועד.

גיא קריגר: אלה התיקונים המוצעים.

שאול יהלום: האם אתה מסכים שלא יהיה שום סעיף שפוגע בסמכותו של בית הדין לעבודה?

גיא קריגר: זו לא פגיעה בסמכות של בית הדין לעבודה.

גיא קריגר: יש פה הבהרה לגבי הסמכות.

שאול יהלום: אתה בא ואומר שאתה לא מבקש לגרוע שום דבר מסמכותו של בית הדין לעבודה.

גיא קריגר: אמת ויציב.

שאול יהלום: החוק הזה הוא לא חוק מבחינה סוציאלית חברתית, אלא חוק שקשור למדיניות הכלכלית.

שאול יהלום: אתה מציג אותו כחוק שקשור למדיניות הכלכלית.

שאול יהלום: אתה חייב להסביר לי איפה המדיניות הכלכלית כאן.

שאול יהלום: כמה אנשים נמצאים היום בחוק?

חיים כץ: זה כבר לא חשוב.

שאול יהלום: אני יכול להניח שאחרי 10 שנים של קיום החוק אפשר לתת אומדן של כמה אנשים עוד לא פנו.

שאול יהלום: אז אתה יכול להגיע לאיזו מסקנה ולהגיד: אדוני היקר, זה חלק מהמדיניות הכלכלית.

שאול יהלום: עד עכשיו לא אמרת שום דבר שחוסך כספים, אלא רק דברים פרוצדוראליים.

נסים דהן: חוץ מהשנה אחורה.

שאול יהלום: חוץ מהעניין של השנה אחורה, שזה רק לגבי חדשים.

שאול יהלום: אתה חייב לנמק מדוע זה חלק מהמדיניות הכלכלית.

גיא קריגר: הנושא של הפעלת ועדות רפואיות הוא נושא שעולה הרבה מאוד כסף.

גיא קריגר: ועדות רפואיות זה שכר לרופאים, זה חדרים לוועדות ועוד.

גיא קריגר: חזקה על המדינה שאת הנושא הזה היא תנהל בצורה הכי יעילה שהיא יכולה לנהל אותו.

גיא קריגר: נוצרה כפילות בין המוסד לביטוח לאומי, שהוא המומחה לנושא הזה, לבין משרד הבריאות שהקים לצורך החוק הזה ועדות רפואיות.

גיא קריגר: מה שקורה הוא שיש מנגנון כפול שהוא לא יעיל, שהוא עולה למשלם המסים כסף.

גיא קריגר: ההצעה כאן היא הצעה של ייעול שתחסוך כספים.

שאול יהלום: אני מקבל תלונות מאנשים על כך שהם עומדים בתור בוועדות של הביטוח הלאומי ונגרם להם עינוי דין.

שאול יהלום: הביטוח הלאומי צריך לראות מה החיסכון.

שאול יהלום: מדובר הרי באותם מומחים.

גיא קריגר: התור בוועדות במשרד הבריאות הוא ארוך יותר מהתור בוועדות של הביטוח לאומי.

גיא קריגר: אנחנו מקווים שהמעבר הזה יקצר את התור וייעל את השירות.

שאול יהלום: אתה מוכן לתת מספרים?

גיא קריגר: במשרד הבריאות היו 5 תביעות שהמתינו 100 ימים, 18 תביעות שהמתינו בין 100 ל-200 ימים, 55 תביעות שהמתינו בין 201 ל-300 ימים, ו4268 תביעות שהמתינו יותר מ-300 ימים.

גיא קריגר: אלה נתונים של 2001.

גיא קריגר: התור בביטוח הלאומי הוא בסביבות 70,80 יום.

שאול יהלום: אתה רוצה שהתור יהיה יותר ארוך בביטוח לאומי?

גיא קריגר: אנחנו נעביר את התקציבים הנדרשים ממשרד הבריאות למוסד לביטוח לאומי.

נסים דהן: אתה מדבר על שנת 2001.

נסים דהן: מאז השתנו דברים.

נסים דהן: זה לפני ההסכם שלי עם האוצר, לפני החתימה שלי עם הרופאים ולפני הוועדות שהקמתי.

שאול יהלום: אומר שר הבריאות שהעניין השתנה.

שאול יהלום: האם שמעת על שופט שקוראים לו מנחם גולדברג?

גיא קריגר: שמעתי.

שאול יהלום: האם ידוע לך על דוח שהוציא השופט מנחם גולדברג?

גיא קריגר: כן.

שאול יהלום: אתה יכול לחזור על תמציתו?

גיא קריגר: לא.

שאול יהלום: אומר השופט גולדברג כך: "כל חברי הוועדה, למעט הנציג של האוצר, בדעה שמן ראוי להקים גוף עצמאי, שירכז את נושא הבדיקות.

שאול יהלום: הגוף שיוקם יהיה כפוף מינהלית לרשות שיפוטית.

שאול יהלום: הוועדות הרפואיות תקיימנה.

שאול יהלום: ." בא השופט גולדברג ואמר שמבחינת המינהל התקין צריך שתהיה הפרדה בין הגוף שמחליט לגוף שמבצע, אחרת יש ניגוד אינטרסים.

שאול יהלום: הוא אומר שהגוף שמשלם רוצה כמה שפחות לשלם.

שאול יהלום: אם הרופא הוא גם של הגוף הזה אז ברור שיש ניגוד אינטרסים.

שאול יהלום: אומר השופט גולדברג שהבדיקה צריכה להיות אובייקטיבית על ידי גוף שיפוטי, כשהתשלום יינתן על ידי הביטוח הלאומי.

שאול יהלום: אם יש בעיה של תורים, אז תלכו למכון לפריון עבודה ותשפרו את המצב של התורים.

נסים דהן: אדוני היושב-ראש, עשינו את זה.

שאול יהלום: אם עשיתם את זה אז אין תורים.

שאול יהלום: תקריא לי נתונים של 2003, לא של 2001.

שאול יהלום: איך אתה כמשפטן, שדוח של שופט צריך לעמוד כנר לרגליך, מציע דבר הפוך?

גיא קריגר: המצב כרגע הוא מצב שאין הפרדה של הוועדות מתוך הביטוח הלאומי.

גיא קריגר: זה גם לא עומד לקרות.

גיא קריגר: ההמלצות של ועדת גולדברג לא התקבלו על ידי הממשלה.

גיא קריגר: הצגת הנושא כאילו מדובר בפנינה שנמצאת במשרד הבריאות לעומת מצב שחור משחור בביטוח הלאומי היא לא הצגה מדוייקת.

גיא קריגר: המצב בביטוח לאומי רחוק מלהיות שחור משחור.

שאול יהלום: אתה לא שמעת שאמרתי שחור משחור.

שאול יהלום: אני אמרתי שיש ניגוד אינטרסים.

גיא קריגר: הביטוח הלאומי פועל לטובת המבוטחים, על זה הוא אמון.

גיא קריגר: האינטרסים שהוא מייצג הם תמיד האינטרסים של המבוטחים.

גיא קריגר: זה לא סוד שבגלל זה אנחנו נמצאים הרבה פעמים בחילוקי דעות קשים.

שאול יהלום: אל תצפה מאיתנו לשתף פעולה איתכם.

שאול יהלום: כשאתה בא אלינו אתה צריך שיהיה דו שיח על בסיס של ניגוד אינטרסים, על בסיס של ועדות שיפוטיות במדינת ישראל, לא על בסיס דורסני.

שאול יהלום: אתה בא ואומר שבגלל שלא ביצעתם בביטוח הלאומי צריך להוציא את זה מידי משרד הבריאות.

גיא קריגר: אנחנו מביאים את הצעת החוק לא רק על דעת האוצר.

גיא קריגר: האוצר לא כפה כאן את דעתו הר כגיגית בממשלה על הגופים האחרים.

גיא קריגר: ההצעה הזאת היא על דעת משרד הבריאות, היא על דעת המוסד לביטוח לאומי.

גיא קריגר: כל האנשים המעורבים בעניין סבורים שהדבר הוא לטובת האנשים שמעורבים בעניין הזה.

אילנה כהן: מה לגבי הרטרואקטיבי?

גיא קריגר: הפינה של הרטרואקטיבי זה עיקרון יסוד בדיני הביטחון הסוציאלי.

גיא קריגר: זה עיקרון יסוד שעובר כחוט השני בכל החוקים שהמוסד לביטוח לאומי מבצע.

גיא קריגר: חשבנו להכניס אותו גם לכאן.

גיא קריגר: אין כוונה בשינוים המבניים להשפיע על מערכת הזכויות או לפגוע בסכומים המשולמים.

גיא קריגר: כל הכוונה היא לעשות מערכת יעילה יותר וטובה יותר למקבלי ההטבות ולציבור.

אילנה כהן: האם החולים התלוננו על כך שהם מחכים הרבה זמן?

שאול יהלום: אני בטוח שכן.

שאול יהלום: אני רוצה לשמוע ממשרד הבריאות כמה חולים טופלו על ידם, וכמה חולים עדיין לא פנו.

יעל אנדורן: הממשלה לא קיבלה את הדוח מטעמיה היא.

יעל אנדורן: על פי המצב הקיים, המוסד לביטוח לאומי משלם כבר למעלה מ-7 מיליארד שקל.

יעל אנדורן: במידה ותתקבלנה אותן המלצות יש מקום לבחון את זה, אבל על פי המצב הקיים המוסד לביטוח לאומי כך פועל.

יעל אנדורן: המנגנון הזה קיים.

יעל אנדורן: הדבר הזה הוא לא מהלך העסקים הרגיל של משרד הבריאות.

יעל אנדורן: הוא לא עושה ועדות רפואיות לקביעת אחוזי נכות, המוסד לביטוח לאומי עושה את זה.

יעל אנדורן: למה אם גוף אחד כבר עושה את זה, צריך להשאיר את זה בגוף אחר?

שאול יהלום: את אומרת שכל עוד המדינה לא קיבלה את העיקרון של השופט גולדברג צריך את המיעוט להעביר לרוב.

יעל אנדורן: בדיוק.

אילנה כהן: מי שקובע את אחוזי הנכות אלה הרופאים.

אילנה כהן: מה זה משנה איפה הם יושבים?

אילנה כהן: לא הפקיד בביטוח הלאומי קובע, הרופא הוא זה שקובע.

בועז לב: צריך לומר דברים כהווייתם.

בועז לב: החוק הזה חוקק והועבר למשרד הבריאות ליישום.

בועז לב: לקח הרבה שנים עד שהוקם מנגנון.

בועז לב: המנגנון הזה איננו יעיל.

בועז לב: יש כפילות מנגנונים.

בועז לב: יש מנגנון שעוסק בנושא של קביעת נכויות, כשבמקביל יש מנגנון בביטוח לאומי שעושה את עבודתו.

בועז לב: הוא רכש מיומנות.

בועז לב: תורים לנפגעי הגזזת הם ארוכים במשרד הבריאות.

בועז לב: היה בהחלט שיפור.

בועז לב: ניסינו במהלך הדרך לעשות כמיטב יכולתנו, אבל זה לא בלב העשייה של משרד הבריאות.

בועז לב: זאת הסיבה שסברנו שנכון להעביר את הוועדות האלו לביטוח הלאומי, כדי שזה ייכנס הכל תחת מטרייה אחרת.

בועז לב: אנחנו גם סברנו בזמנו שאולי נכון שיקום גוף שיעסוק בזה, אבל הממשלה לא קיבלה את זה.

בועז לב: אני חושב שלא נכון יהיה שמשרד הבריאות יעסוק בזה ויקים לצורך כך מנגנון.

בועז לב: המנגנון הוא לא יעיל, מנופח ובעייתי.

בועז לב: אנחנו סברנו שראוי ונכון שגם ועדת המומחים תעבור לאחריות הביטוח הלאומי, כי לא נכון להפריד בין הרשויות ולומר ועדה אחת בראשות ביטוח לאומי וועדה אחת בראשות משרד הבריאות.

בועז לב: אנחנו נמצאים במגעים עם הביטוח הלאומי, כדי לראות איך להעביר את זה.

בועז לב: אין כוונה כאן לפגוע בציבור החולים, נהפוך הוא: רוצים להעביר את הטיפול למנגנון שמיומן בכך ויעיל יותר.

בועז לב: הנושא של הבעלות האדמיניסטרטיבית של העניין צריכה לשרת את החולים.

בועז לב: לטעמנו, החולים ישורתו יותר טוב במסגרת הזאת.

שאול יהלום: כמה עד היום נמצאים בחוק?

בועז לב: מספר תביעות שהוגשו מ1995 עד היום הוא כ-29 אלף.

חיים כץ: 29 אלף, או 27 אלף שמונה מאות ומשהו?

בועז לב: 27,753.

בועז לב: מספר התובעים שתביעתם הוכרה הוא 1269.

בועז לב: ההכרה היא על פי חוק.

בועז לב: זכאים לקבל לא כל מי שהוקרן, אלא רק מי שחלה באחת המחלות המוכרות על פי החוק.

חיים כץ: ומקנות לו נכות של 40%.

בועז לב: ומוכר על פי החוק.

בועז לב: 40% זה גמלה.

חיים כץ: שם אין בעיית רטרואקטיביות.

בועז לב: מספר תובעים שתביעתם נדחתה 1138; מספר תובעים שזומנו לדרמטולוג 210; מספר תובעים שממתינים לבדיקה דרמטולוגית על פי ועדת המומחים 339; מספר הממתינים להזמנה בוועדת המומחים או להחלטה סופית בתביעתם הוא כ8700; מספר הערעורים שהוגשו כנגד ועדות המומחים הוא כ-300; מספר הערעורים שהוחזרו לוועדה בהסכמה הוא כ-15; מספר הערעורים שהוחזרו בפסיקה הוא כ-5.

בועז לב: אומרים לי החברים שהוכרו 12,000, לא 1200.

בועז לב: אני מתנצל על הטעות.

שאול יהלום: 12000 הוכרו, 1138 נדחו והשאר באמצע תהליכים.

בועז לב: נכון.

שאול יהלום: בכל ה-28 אלף לא יפגעו רטרואקטיבית.

גיא קריגר: מי שיגיש תביעה עד ל31 בדצמבר 2003 הדבר הזה לא יחול עליו.

גיא קריגר: אנחנו מציעים לשנות את הכללים לגבי התביעות שתוגשנה מ-1 בינואר 2004.

שאול יהלום: על 29 אלף לא חל העניין של הרטרואקטיביות.

שאול יהלום: הפגיעה התקציבית שמטרידה אותנו היא הרטרואקטיביות.

שאול יהלום: כמה אנשים, להערכתכם, יגישו אחרי 1 בינואר 2004?

רוחמה אברהם-בלילא: מה העלות התקציבית של אותם אנשים?

שאול יהלום: אני חושב שמדובר ב100, 200, 1000 גג.

שאול יהלום: כמה אנשים עוד לא הגישו את התביעה שלהם?

שאול יהלום: כמה אנשים הגישו תביעה בשנה האחרונה?

בועז לב: כ-5000.

שאול יהלום: מדובר באנשים הכי מסכנים, אפילו יכול להיות עיוורים שלא קראו עיתון.

שאול יהלום: נניח שיהיו 3000,

שאול יהלום: בשבילם נעשה את העניין הרטרואקטיבי?

שאול יהלום: מה העלות הממוצעת של אדם ברטרואקטיביות?

שאול יהלום: נניח שמדובר ב1000 איש או 2000 איש, כמה נחסוך בביטול סעיף הרטרואקטיביות?

לאה אחדות: אנחנו לא יכולים להעריך את מספר האנשים שלא הגישו תביעות ויגישו בעתיד.

לאה אחדות: החיסכון שיכול להיות בעניין הרטרואקטיבי לאדם שיגיש תביעה מהיום זה סדר גודל של 58 אלף שקל.

קריאה: אני נדהמת לראות שכל מה שמעניין את אחי היהודים זה כסף.

קריאה: מה עם החיים שלנו?

קריאה: איזו בושה.

שאול יהלום: אומר לך כאן מנכ"ל משרד הבריאות שהוא לא יעיל, שהוא מפגר בתביעות, שהוא רוצה להעביר את זה למוסד לביטוח לאומי.

שאול יהלום: כל הבעיה היא הנושא של הרטרואקטיביות.

שאול יהלום: בך לא נוגעים ולא פוגעים.

שאול יהלום: לא צריך על זה לבכות.

רוחמה אברהם-בלילא: היא מדברת בשם אלה שלא הגישו.

שאול יהלום: מתי הגשת בקשה?

קריאה: לפני שנתיים.

קריאה: אני בוכה בשביל אנשים אחרים.

רות הורן: אדוני יודע שעמדת המוסד לביטוח לאומי היא כמו העמדה שהובעה כאן.

רות הורן: יש החלטת ממשלה שאומרת שראוי להעביר את הוועדות למוסד לביטוח לאומי.

רות הורן: תור ההמתנה אצלנו גדל בשנים האחרונות.

רות הורן: הוא כנראה יותר קצר מאשר במשרד הבריאות, אבל נסים גדולים מידי בתחום הזה לא צריך לצפות.

שאול יהלום: האם את חולקת על כך שבמקרה הספציפי הזה ההמתנה במשרד הבריאות היא 300 יום, כשאצלכם ההמתנה 80 יום?

נסים דהן: זה לא נכון.

נסים דהן: דיברו על 2001.

שאול יהלום: זה מה שהוצג.

גיא קריגר: אמרתי שהממוצע יותר גבוה.

רות הורן: אצלנו תור ההמתנה הוא יותר קצר.

רות הורן: אדם שמבקש היום לערער על החלטת הוועדה הרפואית או על ההחלטה של התביעות שלנו הולך לבית הדין לעבודה, בעוד שכאשר מבקשים לערער על החלטה של ועדת מומחים הולכים לבג"ץ.

רות הורן: זה למרות הסעיף בחוק.

שאול יהלום: מה אומר הסעיף בחוק?

רות הורן: הסעיף בחוק אומר שכאילו כל עניין מועבר לבית הדין לעבודה.

רות הורן: מבחינה עניינית פנייה על החלטת ועדת המומחים לבית הדין לעבודה היא לא רלוונטית.

רות הורן: החוק הזה הוא חוק נזיקי במהותו.

רות הורן: הוא בא לעולם משום שאנשים שנפגעו רצו להגיש תביעות כנגד המדינה.

רות הורן: ההחלטה של ועדת המומחים, שבראשה גם עומד שופט מהמערכת הכללית, היא לא בתחום ההתמחות של בית הדין לעבודה, כי אין ראיות ישירות.

נסים דהן: לחלקם יש ראיות ישירות.

נסים דהן: דוח מודן, למשל, הוא ראיה ישירה.

רות הורן: את רשימות מודן לא הצלחתי לקבל עד היום, למרות שביקשתי.

רות הורן: מדובר פה בביקורת שיפוטית על החלטה שהיא לא בתחום ההתמחות של בית הדין לעבודה.

רות הורן: לכן נעשתה ההפרדה כך שערעורים על החלטות ועדת המומחים הולכים למסלול אחר.

ג'ודי וסרמן: על אף מה שכתוב בסעיף 15 לחוק.

שאול יהלום: מה אתם מציעים?

רות הורן: לומר את זה במפורש בחוק.

שאול יהלום: מצמצמים את בית הדין לעבודה.

שאול יהלום: איפה מרחיבים את בית המשפט.

שאול יהלום: .?

רות הורן: אין צורך.

שאול יהלום: האם יש לכם סטטיסטיקה לגבי אנשים שנדחו ופנו לבית הדין לעבודה?

רות הורן: היו, אולי, מקרים בודדים.

שאול יהלום: כמה תביעות היו לבג"ץ?

ג'ודי וסרמן: כמה תביעות היו לבית הדין?

ג'ודי וסרמן: האם כשאנשים פנו לבית הדין, בית הדין לא דן בעניין?

רות הורן: אני לא זוכרת מקרים שפנו לבית הדין לעבודה.

רות הורן: פרקליטות המדינה טיפלה בנושא.

שאול יהלום: את אומרת שחוץ מכמה בודדים שניגשו לבית הדין לעבודה הרוב ניגש לבג"ץ.

שאול יהלום: מה אם יתברר לך שהפרופורציה אחרת?

גיא קריגר: המומחיות המערכתית בעניין הזה לא נתונה לבית הדין לעבודה.

גיא קריגר: מה שחשוב לאדוני הוא שמירה על זכות הפנייה של אנשים.

גיא קריגר: השמירה הזאת נעשית.

אריה אלדד: אני מכיר את הנפגעים האלה מהצד של המנתח.

אריה אלדד: במשך הרבה שנים הגיעו אלי למחלקה אנשים שסובלים מגידולי עור קשים ביותר.

אריה אלדד: כשאנחנו רואים סוג כזה של גידול - בקרקפת בייחוד - אחת השאלות הראשונות שאנחנו שואלים את האדם אם הוא הוקרן.

אריה אלדד: כשהגידולים גדולים ומפושטים התשובה בדרך כלל חיובית.

אריה אלדד: מספר האנשים שמופיעים במרפאות שלנו הולך ויורד משנה לשנה, לכן הדאגה של האוצר מפני איזה מבול פתאומי של תביעות שיבואו בהמשך אין לה על מה לסמוך.

אריה אלדד: גם מטבע המחלה אנחנו אחרי הגל העיקרי של הופעות המחלה.

אריה אלדד: אנחנו נראה פחות ופחות מידי שנה.

אריה אלדד: אני מוטרד כמוך מהאפשרות שאנחנו הולכים לפגוע בקבוצות קטנות של אנשים בשם איזה חיסכון כספי שאולי ברמה האבסולוטית קיים, אבל ברמה המשמעותית לתקציב המדינה אינו קיים.

אריה אלדד: במי נפגע?

אריה אלדד: נפגע באותם אנשים שמכחישים את מחלתם, כלומר שאינם באים מוקדם כשיש להם גידול קטן, אלא באים בשלבים מאוד מאוחרים, בשלבים מאוד קשים.

אריה אלדד: מדובר במספרים קטנים מאוד, לכן יש לנו גם סיבה טובה להגן עליהם.

אריה אלדד: לגבי מיקום הוועדות הרפואיות אני מסכים עם דוח השופט גולדברג שאומר שצריך להפריד את הרשויות, אבל אם לא הפרידו מטעמים כאלה או אחרים אין שום סיבה להפריד.

אריה אלדד: אין סיבה לעשות למחלה הזאת ועדות רפואיות מיוחדות דווקא כשאותו מקום בא ואומר שהוא איננו מבצע אותן ביעילות.

שאול יהלום: איך יכול להיות שמספר התביעות שהוגשו בשנת 2003 כל כך גדול?

נסים דהן: הוא מדבר על אנשים חדשים שמגלים את המחלה, לא על אנשים שכבר חולים ויש להם מודעות להגיש את התביעה.

אריה אלדד: אני מדבר על תצפית קלינית, שאומרת שהתחלואה הקשה שהיינו עדים לה לפני 10 שנים הולכת ופוחתת בשנים האחרונות.

אריה אלדד: המקרים החדשים שיהיו יהיו מקרים קשים.

נסים דהן: צריך לזכור שחוק נפגעי הגזזת הוא חוק פרטי שנכפה על הממשלה.

נסים דהן: משרד האוצר עשה הכל למעט את ההוצאות בגינו.

נסים דהן: אחת השיטות של משרד האוצר למעט את ההוצאות בגינו היה על ידי כך שהוא לא נתן תקציבים מתאימים לוועדות.

נסים דהן: כשהייתי שר בריאות היינו מכריזים אחרי כל 3,4 חודשי פעילות שאין יותר תקציב, שאין יותר ועדות.

נסים דהן: 3,4,5 חודשים לא קיבלו אף אחד.

נסים דהן: עכשיו מתפלאים שהתור ארוך.

נסים דהן: אני זוכר שאם תקציב הוועדות היה 11,12 מיליון שקל בשנה, משרד האוצר היה כותב בספר התקציב שזה 3 מיליון.

נסים דהן: איך אפשר לעבוד עם 3 מיליון כשהתקציב האמיתי הוא 12 מיליון?

נסים דהן: אז היתה מתחילה התדיינות ביני ובין האוצר כדי לכסות את שאר העלויות.

נסים דהן: אחד השינויים הרדיקליים שעשיתי במשרד היה שהחתמתי כל חבר ועדה על 800 תיקים מינימום בחודש.

נסים דהן: אם התקציבים היו עומדים לרשות הוועדות היינו מחסלים את התור מזמן.

שאול יהלום: האם היית מסכים שהוועדות יצאו מתחום סמכותך כשר בריאות?

נסים דהן: באחד הדיונים אצלנו במשרד הגענו למסקנה שמשרד הבריאות לא מסוגל לקבל את התקציבים המתאימים, ואולי המוסד לביטוח לאומי יימצא 11 מיליון שקל בשנה.

נסים דהן: אני אישית קיימתי דיונים עם הנהלת המוסד לביטוח לאומי.

נסים דהן: אמרתי להם שיקחו את זה ממני.

נסים דהן: הם לא רצו.

נסים דהן: ביטוח לאומי התנגד שנה אחרי שנה לקבל את זה.

נסים דהן: אני לא מבין למה הם מסכימים לקבל את זה עכשיו.

נסים דהן: הם אמרו שאין להם ניסיון, שהם לא יכולים, שהם יצטרכו להקים ועדות חדשות.

שאול יהלום: כשאומר לך מנכ"ל משרד בריאות שהוא מוכן שייקחו את זה ממנו, והמוסד לביטוח לאומי אומר שהוא מוכן לקבל את זה, מדוע אתה מתנגד?

נסים דהן: אם משרד האוצר הבטיח לביטוח הלאומי את העלות האמיתית של הוועדות, אז תנו את זה למשרד הבריאות כי הוא זה שרכש את הניסיון, הוא זה שרכש את המיומנות, הוא זה שרכש את האמון של האנשים האלה.

שאול יהלום: אתה מצפה שאני אגיד לד"ר לב, למרות שהוא לא רוצה, לקחת את זה?

נסים דהן: הוא אומר שאין לו כסף.

נסים דהן: בועז לב אומר שאם תתן לו את הכסף המתאים הוא יעשה את זה.

נסים דהן: כל שנה ד"ר בועז לב צריך לגייס 6,7 מיליון שקל ממקורות אחרים כדי להפעיל את הוועדות.

נסים דהן: אם נכריח את משרד האוצר לתקצב נכון את הסעיף התקציבי של ועדות המומחים, אז לא תהיה בעיה במשרד הבריאות.

שאול יהלום: אבל הוא לא רוצה.

שאול יהלום: הוא לא אומר את זה.

נסים דהן: בשנה שעברה הוא אמר את זה.

נסים דהן: אנחנו כפוליטיקאים יודעים למה הוא לא אומר את זה.

נסים דהן: היום יש משרד בריאות אחר.

נסים דהן: להעביר את זה לביטוח לאומי זאת התעללות באותם אנשים שזכאים.

נסים דהן: יש מקרים קורעי לב.

נסים דהן: להגיד להם ללכת לביטוח לאומי זה לעצור את התהליך הזה שנה עד שביטוח לאומי יתארגן.

נסים דהן: אני כבר לא מדבר על הרטרואקטיביות, שזה סתם חוצפה אחת גדולה.

נסים דהן: האנשים האלה מוציאים כל שנה הוצאות שאף אחד לא מכסה להם אותן.

אילנה כהן: אנחנו שוב רואים שפוגעים באנשים חלשים.

אילנה כהן: גם הבן שלי לא גילה כשהיה לו סרטן, עד שאמא שלו לא שמה את היד.

אילנה כהן: אי אפשר להגיד שמי שהגיע ראשון הוא זה שיקבל.

אילנה כהן: בהתחלה היו הרבה אנשים שפנו, אבל לאט לאט המספר הולך וקטן.

אילנה כהן: מדוע לגרום להם את ההתעללות הזאת?

אילנה כהן: הם אומרים שלא איכפת להם מי יתן להם את זה, רק שלא יעכבו להם את זה.

שאול יהלום: הם אומרים שהביטוח הלאומי יהיה יותר יעיל.

אילנה כהן: מנכ"ל משרד הבריאות אמר שעד לא מזמן ביטוח לאומי לא רצה לקחת אותם.

אילנה כהן: אסור לעשות את העניין של הרטרואקטיביות.

אילנה כהן: מי שלא כואב לו לא צועק "אי".

אילנה כהן: אל תתעללו בהם.

אילנה כהן: מספיק התעללתם באנשים.

חיים כץ: החיסכון למדינה שיכול להיות אם יהיו 3000 אנשים שיגישו תביעות הוא 165 מיליון.

חיים כץ: שנה הם בכל מקרה נותנים, שזה יוצא 21 מיליון.

חיים כץ: הפער הוא 140 מיליון.

חיים כץ: שם המשחק הוא כסף.

חיים כץ: הם מכופפים קצת את ביטוח לאומי, קצת את משרד הבריאות.

חיים כץ: עד כמה אנחנו יורדים נמוך?

חיים כץ: איפה הקווים האדומים שלנו?

חיים כץ: איפה הכסף מפסיק לשחק?

חיים כץ: אם נוריד את תוחלת החיים מ80 לגיל 67, שזה מה שהציעו בקרנות הפנסיה, אז נפתור את כל הגירעונות של הביטוח הלאומי, את כל הגירעונות של קרנות הפנסיה.

חיים כץ: שם המשחק זה כסף.

חיים כץ: עבודה הם לא רוצים.

חיים כץ: אפילו רווחה הם לא רוצים.

חיים כץ: עד פה.

שאול יהלום: אנחנו נראה עכשיו סרט.

שאול יהלום: (הקרנת סרט) כולנו מתרגשים אחרי שראינו את הסרט הזה.

שאול יהלום: אני מודה לעורכים שהביאו את הסרט.

שאול יהלום: כולנו מלאי כאב ובשם כל העוסקים מבקשים סליחה וכפרה מכל הנפגעים שכך עשו להם בטעות.

שאול יהלום: השאלה אם לנטרל את אלה שיגישו את התביעות זאת שאלה שנצטרך להכריע בה.

שאול יהלום: הנקודה השנייה שעומדת כאן לדיון היא העברה לביטוח הלאומי.

שאול יהלום: אני לא יכול אם באים משרד הבריאות והמוסד לביטוח לאומי ואומרים שהם רוצים את העברה לא להיענות לבקשה.

שאול יהלום: הנקודה הנוספת היא סמכות בית הדין לעבודה.

שאול יהלום: אני ארצה לשמוע מהעוסקים בדבר אם נכון הדבר שאין טעם להשאיר את סמכות הערעור על ועדת המומחים בבית הדין לעבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם ההורים והמשפחה שלי שהגיעו מצפון אפריקה וממרוקו עברו את הטיפול הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא הייתי מודעת לזה.

רוחמה אברהם-בלילא: נחשפתי לזה אחרי שהורי סיפרו לי.

רוחמה אברהם-בלילא: עד היום אבי מסרב לספר לי את התלאות שהוא עבר כילד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שאת העניין הזה צריך להסיר מסדר היום.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אוכלוסייה שנפגעה מספיק.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהכי צעיר בה הוא בן 50,60.

רוחמה אברהם-בלילא: מרביתם כבר לא בחיים.

רוחמה אברהם-בלילא: מה אנחנו הולכים לחסוך למדינת ישראל?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה כל אותו סבל שאותם אנשים חוו?

רוחמה אברהם-בלילא: למה אנחנו כמדינה צריכים לחזור ולהתעלל באותם אנשים?

רוחמה אברהם-בלילא: בגלל שמשרד הבריאות לא יודע לנהל את הדברים שלו כמו שצריך?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוכנה למצוא למשרד הבריאות מקורות תקציביים שמשם הוא יוכל לקחת את הכסף, רק לא לגעת בחולים האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה צריך להיות טאבו.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה נתקל בעשרות מקרים שנופלים בין הכיסאות.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה אותו ידע מקצועי שאותה ועדה צברה באותן שנים?

רוחמה אברהם-בלילא: היא מכירה כל פרט וכל סימן שנגרם מאותן הקרנות שהיו אז.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אנחנו צריכים להיות אטומים ולומר שזה שיקול תקציבי?

רוחמה אברהם-בלילא: לא הכל נגמר בכסף במדינה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהסרט שהוקרן פה הוא סרט מזעזע.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת מהיושב-ראש לדרוש להקרין את הסרט הזה בטלוויזיה, כדי שכולם יראו מה היה בעבר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני דורשת לחשוף את קובץ מודן.

רוחמה אברהם-בלילא: יש שם את כל אותם האנשים שנפגעו, את כל האנשים שעתידים להיפגע.

רוחמה אברהם-בלילא: אני דורשת מפקידי האוצר למצוא מקורות תקציביים אחרים לקיצוץ המרושע הזה.

איריס ירון-הונגר: ראשיתו של החוק הזה הוא בתביעות שהגשנו לבית המשפט המחוזי.

איריס ירון-הונגר: אם הן היו מגיעות לסוף הדרך אנשים היו מקבלים מיליוני שקלים.

איריס ירון-הונגר: בשלב כלשהו מדינת ישראל הבינה שיש בעיה, לכן חוקקו את החוק שנועד לתת פיצוי לאנשים.

איריס ירון-הונגר: זה לא חוק סוציאלי, זה חוק נזיקי.

איריס ירון-הונגר: להשוות אותו לחוקים סוציאליים זאת טעות.

איריס ירון-הונגר: הוא נועד לפצות אנשים שמדינת ישראל גרמה להם נזקים.

איריס ירון-הונגר: ככה צריך להתייחס אליו.

איריס ירון-הונגר: בשיטת הסלמי הולכים ומקצצים את החוק הזה.

איריס ירון-הונגר: האנשים האלה מוצאים את עצמם בין הכיסאות.

איריס ירון-הונגר: האוצר בא ואומר כך: "קודם תגישו תביעה למשרד הבריאות, תעברו את ועדת המומחים.

איריס ירון-הונגר: אחרי שיאשרו שעברתם הקרנות, תרוצו לביטוח הלאומי ותגישו תביעה נוספת".

יעל אנדורן: לא.

איריס ירון-הונגר: זה בדיוק מה שנאמר בחוק.

איריס ירון-הונגר: את הקצבאות סופרים רטרואקטיבית מהיום שהאדם הגיש את התביעה לביטוח הלאומי, לא מהיום שהוא הגיש את התביעה הראשונית.

איריס ירון-הונגר: אם הוא נתקע 3 שנים בוועדה זה לא נחשב.

איריס ירון-הונגר: אני לא רוצה לחשוב על האפליה שעושים כאן.

איריס ירון-הונגר: למה אשמים אנשים שרק עכשיו התפרץ אצלם הסרטן?

איריס ירון-הונגר: למה הם צריכים להיות מופלים לרעה לעומת האחים שלהם שקיבלו את הפיצוי?

שאול יהלום: תסבירי את העניין של בית הדין לעבודה.

איריס ירון-הונגר: הנתונים שניתנו פה הם לא מדוייקים.

איריס ירון-הונגר: גם אני וגם חברי הגשנו עשרות תביעות לגבי נושא של ועדת המומחים.

איריס ירון-הונגר: נכון שעולה בעייתיות כיוון שבית המשפט הוא לא מספיק מומחה, אבל בהחלט מוגשים עשרות ומאות ערעורים על החלטות של הוועדה הרפואית.

שאול יהלום: מה יהיה הנזק אם יקבלו את ההצעה שזה יישאר בסמכות בג"ץ?

איריס ירון-הונגר: זה אף פעם לא היה בסמכות בג"ץ.

שאול יהלום: בדוח שהכין משרד הבריאות כתוב שמספר הערעורים שהוגשו כנגד ועדת המומחים הוא 300.

שאול יהלום: האם עשרות הוגשו לבית הדין לעבודה?

איתן פולג: מאות.

שאול יהלום: מה איכפת לכם שזה לא יהיה בית הדין לעבודה?

רות הורן: אנחנו מציעים לבטל את הסמכות כייחודית.

שאול יהלום: ואז למי הם ייגשו?

רות הורן: יש אפשרות לומר שלבית הדין יש סמכות ייחודית ואז חייבים ללכת רק אליו, שזה מה שכתוב בחוק.

איתן פולג: זה מה שקורה.

רות הורן: ממה שהבנתי היתה בעיה, לכן הוצע מה שהוצע.

רות הורן: אם אין בעיה אז תורידו את התיקון.

שאול יהלום: אם הם לא ייגשו לבית הדין לעבודה, אז למי הם ייגשו?

רות הורן: כשיש סמכות ייחודית אז לכאורה אפשר ללכת לבית המשפט הכללי.

איתן פולג: אני מצטער לשמוע את עמדת משרד הבריאות.

איתן פולג: אני חושב שנפלה אצלם הזכות הגדולה להחזיר לאנשים תקווה, קצת להגיד סליחה.

איתן פולג: כשהייתי סטודנט קיבלתי את תיקי הגזזת לא כי רציתי, אלא כי אף אחד לא רצה להתעסק בזה.

איתן פולג: את אותו רושם אני מקבל פה.

איתן פולג: זה מאוד מצער אותי לראות את זה.

איתן פולג: משרד הבריאות צריך לקחת את הנושא הזה בשתי ידיים, ולהתחיל להריץ אותו בצורה הכי טובה שרק ניתן.

איתן פולג: החוק היום אומר שלאחר שמוגשת תביעה התיק עובר לוועדת מומחים.

איתן פולג: ועדת מומחים קובעת אם האדם קיבל טיפול או לא קיבל טיפול.

איתן פולג: זאת ועדה אחת שיושבת בתל-השומר ודנה בתביעות מכל הארץ.

איתן פולג: בשל כך היא קורסת מעומס.

איתן פולג: ברגע שעוברים את הוועדה הזאת אז תוך חודשיים התיק נגמר.

איתן פולג: הבעיה היא ועדת המומחים.

איתן פולג: הצעת החוק לא עושה כל שיפור בעניין הזה.

שאול יהלום: אתה אומר שכל העיכוב הוא בוועדת המומחים, לא בוועדות הרפואיות.

שאול יהלום: אתה אומר שאת ועדת המומחים משאירים במשרד הבריאות, לכן אין בזה תועלת.

איתן פולג: נכון.

איתן פולג: משרד הבריאות קיבל את החוק לידיו בשנת 1994.

איתן פולג: עד שהוא הצליח להיכנס לעניינים עברו מספר שנים.

איתן פולג: ועדת ערר ראשונה התקיימה בשנת 1999.

איתן פולג: סך הכל מדובר באותם רופאים, הם כבר מכירים את המטריה.

איתן פולג: כשהם רואים שאישה נכנסת עם פיאה הם יודעים שאת הנושא הנפשי צריך לבדוק.

איתן פולג: כשהאישה הזאת תיכנס לביטוח לאומי, אני לא יודע עד כמה שם יבינו.

איתן פולג: אי אפשר להתעלם היום משנים של ניסיון.

איתן פולג: זה צריך להישאר איפה שמבינים את זה.

איתן פולג: ועדות רפואיות לערר במשרד הבריאות לא יתכנסו אם לא ישב שם פסיכיאטר, כי הן יודעות שההשלכות הנפשיות הן הלב של העניין.

שאול יהלום: אני פונה אליכם לרדת מהעניין של הרטרואקטיביות, כי אין לאף אחד מאיתנו את רוע הלב לפגוע באלה שנפגעו ועדיין לא הגישו.

שאול יהלום: מדובר בבודדים.

שאול יהלום: צריך לדחות את זה מכל וכל.

שאול יהלום: לגבי כל שאר הנקודות יש הרבה תמיהות.

שאול יהלום: התמיהה הראשונה היא על הרעיון שלכם להוריד את בית הדין לעבודה כסמכות ייחודית.

שאול יהלום: האנשים שבאים מהשטח אומרים שמאות תביעות מוגשות.

שאול יהלום: כל אחד יודע שאם אתה מונע את סמכותו הייחודית של בית הדין לעבודה, אז אתה מקשה כי הוא יותר נוח לגישה של הציבור.

שאול יהלום: אני מבקש מכם לעשות שיעורי בית.

שאול יהלום: אני האחרון שיבוא ויגיד למשרד הבריאות ולביטוח הלאומי "לא" כשהם רוצים, אבל אתם שומעים שדרך החתחתים שעוברים זה בוועדת המומחים, ואם את ועדת המומחים אישרנו, אז מה הועלנו?

שאול יהלום: או שמעבירים את הכל או שלא.

שאול יהלום: הדבר האחרון שאומרים זה לתת את יתרון ההתמחות.

שאול יהלום: כאן מדובר על ירידה לפרטים של אותם מומחים שבקיאים בעניין הזה ושוחים בו.

שאול יהלום: אני לא רוצה לפגוע במשרד הבריאות, אבל לבוא ולהגיד 1200 במקום 12,000..

בועז לב: על טעות סופר אתה עושה עניין?

בועז לב: התנצלתי על זה.

שאול יהלום: אני אומר שצריך לעשות יותר שיעורי בית.

בועז לב: היתה כאן טעות סופר.

בועז לב: אני חוזר ואומר 12,000.

בועז לב: כמה אפשר להעליב בעניין הזה?

שאול יהלום: צריך לעשות יותר שיעורי בית לגבי המצב של ההמתנה, והאם כשאנחנו משאירים את המומחים אצלכם אנחנו מועילים.

שאול יהלום: אני מבקש לרדת יותר לפרטים.

שאול יהלום: הרושם שקיבלנו הוא שהדברים לא נבחנו לעומקם.

בועז לב: משרד הבריאות הוא המשרד שדואג ואיכפת לו, יחד עם רבים אחרים, לאותה אוכלוסייה.

בועז לב: יעידו חברי שלא נמנעתי מלהיפגש איתם ולדאוג לעניינם.

בועז לב: עשינו מאמצים כבירים כדי שהאיכות של עבודת הוועדות ורציפות עבודתן תהיה הטובה ביותר, כדי שאותו סבל יקבל מענה.

בועז לב: צריך לבחון את הדברים לאשורם ולראות אם אנחנו היעילים ביותר בעניין הזה.

בועז לב: התשובה היא לא.

בועז לב: אמרתי שראוי להעביר את ועדת המומחים.

קריאה: מה, אתה חושב שבביטוח לאומי יטפלו בנו יותר טוב?

בועז לב: כן.

קריאה: מי שפגע בי זה משרד הבריאות.

קריאה: אתה מדבר ברוע לב, באכזריות.

בועז לב: איך את מעיזה?

שאול יהלום: כל משרד ממשלתי רוצה לקבל עוד תחומים, הוא לא רוצה לתת תחומים.

שאול יהלום: אם בא כאן מנכ"ל משרד הבריאות ואומר שיהיה יותר יעיל אם הדברים יהיו במשרד אחר, אז צריך לכבד את העניין.

רוני שכטר: צריך לבדוק את מספר הערעורים על התביעות בביטוח לאומי.

בועז לב: אין שום כוונה לפגוע במקצועיות של הוועדות.

בועז לב: יש פה מטריה אדמיניסטרטיבית יותר יעילה, יותר טובה.

בועז לב: תפקידנו לראות איך משפרים את השירות לאותה אוכלוסייה.

בועז לב: אנחנו חושבים שצריך למצוא את המנגנון שעושה את זה בצורה הטובה ביותר.

בועז לב: נכון שיש כאלה שחושבים שזה לא ישתפר, אבל אנחנו חושבים שזה כן ישתפר.

בועז לב: צר לנו לראות את הפגיעה באוכלוסייה הזאת כאשר זה אצלנו.

שאול יהלום: אני מקבל את הצעתה של חברת הכנסת רוחמה אברהם, וקורא לרשתות השידור האלקטרוניות של מדינת ישראל להקרין את הסרט.

שאול יהלום: ליוצרים שלו אני מציע לקרוא לו "אסון ילדי הגזזת".

שאול יהלום: אותה מילה שאנחנו מייחדים למלחמת העולם השנייה לא שייכת לכאן.

שאול יהלום: חלק ממה שהיה בתקופת השואה זה היה מלכתחילה.

שאול יהלום: כאן הדברים לא נעשו בכוננה, נעשו דברים בשוגג.

שאול יהלום: אני לא חושב שאיזה שהוא רופא או אחות עשו דברים בכוונה.

שאול יהלום: אנחנו רוצים להיענות לשיפור המצב.

שאול יהלום: אני מבקש שתעשו שיעורי בית ותביאו לכאן הצעה שנבדקה.

שאול יהלום: אם היא תענה על השאלות שהועלו על ידי כל הגורמים נשמח לחוקק אותה.

שאול יהלום: אף אחד מחברי הוועדה לא ייתן ידו לעניין של הרטרואקטיביות.

דוד בלחסן: אני מקבל את התיקון של המינוח, אם כי יש חשד שכאן בוצע ניסוי במימון אמריקני.

דוד בלחסן: יש כ-100 אלף מוקרני גזזת, כ-30 אלף הגישו תביעה, כ- 15 אלף נפטרו, כ15 אלף לא עלו ארצה.

דוד בלחסן: בצרפת מתארגנת קבוצה די גדולה שרוצה להגיש תביעה גורפת נגד מדינת ישראל.

איריס ירון-הונגר: לא כל המוקרנים נפגעו.

דוד בלחסן: כי החוק מכסה רק 5 מחלות.

דוד בלחסן: כל מוקרני הגזזת, ללא יוצא מהכלל, נפגעו.

דוד בלחסן: היו"ר שאול יהלום.

דוד בלחסן: זאת שאלה אחרת.

דוד בלחסן: להוסיף מחלה ל-5 המחלות נשאיר לתקופה בה תהיה צמיחה.

דוד בלחסן: כשתהיה צמיחה נדבר על מחלה שישית או שביעית.

דוד בלחסן: כרגע אנחנו מחזיקים בציפורניים את הקיים, לא רוצים להזיק לו.

דוד בלחסן: אם הקבוצה בצרפת תתבע היא לא תעשה את זה על פי החוק הזה, זאת תהיה תביעת נזיקין מסוג אחר.

דוד בלחסן: אנחנו לא רואים שיהיה מבול של פניות, לכן אנחנו פונים לממשלה לחזור בה מהעניין הרטרואקטיבי.

דוד בלחסן: תודה רבה, הישיבה נעולה.