הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 43, 2004-11-24 09:30

רן כהן: שלום לכולם, בשבוע הבא ובשבוע שלאחר מכן, ניפרד מעדנה שנמצאת בטיול בחוץ לארץ.

רן כהן: מהיום מנהלת הוועדה היא בת-שבע פנחסוב, אני מקדם אותה בברכה, אני מאוד מקווה שאנחנו נמשיך יחד איתך בהצלחה גדולה בת-שבע.

רן כהן: אני מקווה שנצליח לעשות את זה.

רן כהן: בעיקרו של דבר, היום אנחנו דנים בנושאים שנוגעים שוב לצערי לאלימות ולפגיעות בעובדים זרים במהלך גירושם, או במהלך מעצרם.

רן כהן: בפנינו סוגיות רבות.

רן כהן: נמצאים איתנו נציגי שגרירות גאנה בישראל, אנחנו מקבלים אותם בברכה.

רן כהן: רבותי, אנחנו נתמקד היום לפחות בשלושה-ארבעה מקרים שאנחנו חווים אותם בזמן האחרון.

רן כהן: אני לא מדבר על המקרה של שרה, שאירע לפני כשנה או משהו כזה, אלימות נגד שכן שלה, נגדה ונגד בעלה.

רן כהן: קיוויתי שמאז הדברים ישתנו, ואני עדיין מקווה.

רן כהן: נדמה לי שלנוכח הגירוש של אזרחית גאנה בשם רבקה אדואמואה, המקרה שפורסם בצורה די נרחבת, ועל פי עדויות, טוב מאוד שהוא פורסם בצורה בולטת, כיוון שהוא נראה קשה ביותר.

רן כהן: אני מאוד מקווה לשמוע מהמשטרה וממשטרת ההגירה מה קורה עם זה.

רן כהן: המקרה השני – בשבת האחרונה היה מבצע מעצרים בדרום תל אביב.

רן כהן: במהלכו הגיע כתב ה"עיר" עזיז דיוף וצילם את הדברים.

רן כהן: שם כפי שאני מבין, נעשתה פעולת מסחר, שאם יואיל הצלם לא לפרסם את התמונות, אז ישחררו את העצורה, דבר שנראה בכלל bargain מדהים, מייד נשמע.

רן כהן: המקרה השלישי – באותה שבת נעצרו במסעדה תורכית ברחוב לוינסקי, ושברו את ידו של חוסיין דורמייז, אחד מיושבי המסעדה שניסה לברוח.

רן כהן: אני קורא היום ב"ידיעות אחרונות" על מעצר או כמעט מעצר של אורחים בתערוכה בינלאומית למזון, מחברות אמריקאיות ואירופאיות שבאו להשתתף בתערוכה הזאת, והם אנשי עסקים לפי הכתבה.

רן כהן: אני מבין שלמשטרת ההגירה היה חשד שהם עובדים זרים, ולכן ניתן דו"ח כנגד העסקתם כעובדים זרים.

רן כהן: אבל אני מבין שזו בעיה.

רן כהן: ויש גם עוד ידיעה שעוד לא הספקתי לקרוא אותה של איתמר אייכלר, שמשטרת ההגירה עצרה את הנספחת המסחרית של סין.

רן כהן: לצערי הרב יש לנו פה מקרים רבים מאוד לעסוק בהם.

אליהו אהרוני: יש לי הערה.

אליהו אהרוני: בזימון לוועדה המקרים שאתה מציין לא מפורטים כאן.

אליהו אהרוני: מן הראוי היה להגיד לנו את המקרים שנוכל לבוא מוכנים.

אליהו אהרוני: מה שיש לי בזימון, ואתמול דיברנו איתכם, זה תלונה על דמות המשטרה.

אליהו אהרוני: יש המון כתבות עיתונאיות, זה אומר שהכל אמת?

רן כהן: כל מה שאני יכול לעשות זה רק דבר אחד, תענה על מה שאתה יודע, אבל אני לא יכול כאשר אני יודע מהיום או מאתמול על נושא אחר ולא הספקנו להגיד אותו - - -

אליהו אהרוני: חלקם אירועים ישנים מה שאתה אומר, לא אירועים טריים.

אליהו אהרוני: על עזיז דיוף, וחוסיין דורמייז, אלה לא אירועים שפורסמו היום בבוקר.

אליהו אהרוני: אני חושב שהיה מקום לבוא ולהגיד אותם.

רן כהן: ניצב משנה אהרוני, אנחנו נשתדל מאוד אפילו טלפונית אם יש תוספת לסדר היום, נשתדל.

רן כהן: אני מונה דברים שאני פשוט רואה אותם.

רן כהן: אני לא יכול לעצום את העיניים ולהגיד שזה איננו.

רן כהן: מה שתוכל לומר תאמר, מה שבמהלך הישיבה תצליחו לברר בטלפון כדי להגיד לנו מה קורה יקרה.

רן כהן: אי אפשר שאירועים יקרו ולא נזכיר אותם, או ננסה לראות מה התשובות להם.

רן כהן: למשל לגבי מה שקרה בשבת, במעצר ליד הכנסיות.

רן כהן: אפשר בינתיים לברר מה קרה שם, תענו לנו, כי לנו הבטיחו כאן חד-משמעית, לא יהיו מעצרים ליד כנסיות ובתוך כנסיות, משום שהדבר מהווה פגיעה ביכולת לקיים פולחן של האנשים.

אמיר גל: חובת הוכחה על הכותב.

אליהו אהרוני: דווקא בגלל מה שאתה אומר אדוני, הרי לא יעלה על הדעת - - -

רן כהן: אני אחקור את האנשים שטוענים שיש להם עדויות, הם יגידו מה העדויות והטענות שלהם.

רן כהן: אם יש עדויות בידיהם יציגו אותם, אולי לרשותנו וגם לרשותכם.

רן כהן: ולאחר מכן, אתם תוכלו גם לראות אם יש להם או אין להם עדויות, וגם לומר מה הגירסה שלכם.

רן כהן: זה הנוהג אגב, כך אנחנו עובדים בכנסת מימים ימימה בכל הנושאים שנוגעים לבדיקת דברים.

רן כהן: זה הדבר שאנחנו בודקים אותו.

רן כהן: אם אין בידיהם עדויות, אז אין עדויות.

רן כהן: אם יש עדויות, נראה מה התשובות, אין בעיה.

רן כהן: אנחנו לא עושים שום מחטף, שלא תדאג.

רן כהן: מר סמואל ברוני, אני רוצה לשאול אותך על כל המידע שאתה יודע על אלימות נגד אזרחי גאנה, במיוחד נגד עובדים זרים, עובדים זרים לא חוקיים.

רן כהן: כפי שאני מבין, שלחת מכתב בנושא, יש לך מידע בנושא.

רן כהן: אנא ספר מה אתה יודע לגבי המקרים האלה, ולאחר מכן נשאל את האנשים.

רן כהן: בבקשה.

שאלה: כמה עובדים חוקיים מגאנה יש כאן?

רן כהן: אין חוקיים כאן מגאנה.

דובר: יש אחד.

פרדריק אופורי: (מדבר באנגלית, להלן תרגום דבריו) מאוד עצוב שאנשי גאנה בעניין הזה – נוהגים כלפיהם בברוטליות על ידי המשטרה.

פרדריק אופורי: היו הרבה מאוד מקרים כאלה, אך זו המדיניות של ישראל.

פרדריק אופורי: הרבה פעמים רבים מהם סבלו בדרכים שונות בגלל ההתנהגות הזאת, אך כדי להכליל, אבקש מחברי להמשיך.

סמואל ברוני: (מדבר באנגלית, להלן תרגום דבריו) אנו מאוד מצטערים שהמידע בעיתונים במקום במערכת הרשמית.

סמואל ברוני: שוב - הנושא הוא שקיבלנו מספר תלונות מהקולגות שלנו, עובדים לא חוקיים מגאנה.

סמואל ברוני: אנו תמיד מייעצים להם: ישראל אינה רוצה אתכם יותר, פשוט לכו הביתה.

סמואל ברוני: אך הם ממשיכים להגיע.

סמואל ברוני: אנו שואלים אותם: האם אתם תוקפים את המשטרה?

סמואל ברוני: הם אומרים: לא, הם פשוט מאוד אלימים.

סמואל ברוני: אנו לא מעודדים אותם להתנהג באלימות כלפי המשפחה, אנו לא מעודדים אותם אפילו להתנגד.

סמואל ברוני: אנו אומרים להם: צייתו, כי הם אינם רוצים אתכם כאן יותר, הם רוצים שתלכו הביתה.

סמואל ברוני: אם הם עוצרים אתכם, בסדר, פשוט לכו.

סמואל ברוני: הם לא אלימים ופושעים.

סמואל ברוני: אנו לא מערערים על הסמכות של ישראל לקחת אותם מכאן.

סמואל ברוני: הם יכולים לעשות זאת, אך כשאתם לוקחים אותם חזרה לגאנה, אל תתנהגו אליהם בברוטליות, אל תגרמו להם טראומה לפני שאתם לוקחים אותם הביתה, כי הם הולכים הביתה, ואז הם מהווים "שירות" רע לישראל, זה מרעיל את מוחם של הגאנים הרגילים, הם חושבים שישראל היא מדינה מאוד קשוחה ותקיפה.

סמואל ברוני: למעשה, לפני שהגענו לישראל, הדברים שראינו בטלוויזיה על ישראל – הגענו לישראל ונוכחנו שמה שאנו רואים בטלוויזיה אינו זהה למציאות.

סמואל ברוני: יש הרבה יותר שוטרים ברחובות בגאנה מאשר ברחובות ישראל, אנו לא צריכים לראות זאת.

סמואל ברוני: זאת ארץ מאוד שקטה ונחמדה.

סמואל ברוני: אז למה כל הזמן הדברים בעניין הברוטליות של המשטרה וההתנהגות של המשטרה נגד אנשים רגילים?

סמואל ברוני: אנו לא חושבים שזו תדמית נחמדה.

רן כהן: אנא ספר לנו בפירוט מידע על מקרים שאתה יודע עליהם, אולי בששת החודשים האחרונים, על אזרחי גאנה?

סמואל ברוני: נהגו בברוטליות כלפי אדם אחד, הוא נאלץ להתאשפז.

רן כהן: היכן זה קרה?

סמואל ברוני: בתל אביב בינואר.

רן כהן: כלומר לפני עשרה חודשים.

רן כהן: מה קרה אתו?

רן כהן: עכשיו הוא בגאנה?

סמואל ברוני: לא, הוא עובר טיפול רפואי.

פרדריק אופורי: אני רוצה לומר לפרוטוקול שהרבה מהגאנים שנשארים בישראל כעת הם אלה שמקבלים טיפול רפואי או יש להם תיק משפטי או בעיה אחרת לפתור לפני שהם- -

רן כהן: כמה אזרחי גאנה חוזרים לארצכם, כשהם מתלוננים נגד אלימות נגדם?

רן כהן: ספר לנו על המקרים האישיים, בבקשה.

פרדריק אופורי: יש רשימה של אנשי גאנה שדיווחו למח"ש, כך שנעשה איזה טיפול.

רן כהן: יש ב-2002, נעזוב את זה, באפריל 2003, לידיה אופוקו, מאי 2003, אנטוי קווים בספטמבר 2003, דניאל אמפוסה, ספטמבר 2003, אנדרו קש בינואר 2004, ג'ון אסאקי, ינואר 2004, סבח מאפריל 2004, דוריס בואטמן, ספטמבר 2004, זה לפני חודשיים.

רן כהן: מה אתה יודע על המקרה האחרון של גברת רבקה אדומואה?

פרדריק אופורי: בשבילה הלכנו יום אחד לשגרירות, היא נעצרה על ידי המשטרה וטענה שהיא בהריון, והיא לא היתה בהריון.

פרדריק אופורי: אך אז היתה לנו איזו עדות ממישהו שהיה עד למקרה המעצר שלה, זו עדות מלאה, שהוא ראה.

רן כהן: זה המקרה של כפר שלם, יש כאן עדות של- -

פרדריק אופורי: היא לא רוצה להזדהות, היא פוחדת מהמשטרה.

רן כהן: זה המקרה של כפר שלם.

רן כהן: יש כאן מישהו שיש לו אינפורמציה לגבי המקרה הזה באופן ספציפי?

רן כהן: קראנו עליו בעיתון "הארץ" בכתבה של רותי סיני, שם ישנן עדויות של שכנות של המקרה הזה.

רן כהן: את יכולה לומר לנו מה את יודעת, ומה אנשים שחזו במקרה הזה יודעים?

סיגל רוזן: כתבתי מלה במלה את מה שאמרה לי אותה אישה שסירבה למסור את שמה, בטענה שהיא מפחדת מהיתקלות המשטרה.

סיגל רוזן: היא גרה באזור שבה יש התחככות גדולה עם המשטרה, ובגלל זה היא מפחדת למסור את השם שלה.

סיגל רוזן: לא יכולתי להאשים אותה, כי הרי בעצמנו הגשנו תלונה למח"ש.

סיגל רוזן: העד, למרות שהוא אב לילדים ישראלים, המשטרה הצליחה למצוא את הדרך לעצור ולגרש אותו מהארץ.

סיגל רוזן: לא יכולתי להאשים אותם, ואני לא כועסת עליהם.

רן כהן: כי גם היא עובדת זרה.

סיגל רוזן: היא ישראלית.

רן כהן: למה היא מפחדת?

סיגל רוזן: כי היא מפחדת.

סיגל רוזן: באזורים שבהם היא גרה, המשטרה מסתובבת ולפעמים נכנסת לבתים ועוצרת אנשים מסיבות מוצדקות.

אליהו אהרוני: רק הערה לגבי מה שכתוב בעיתון.

רן כהן: עוד לא קראתי מה שכתוב בעיתון, והוועדה לא יודעת.

רן כהן: אני אקרא ברשותך.

רן כהן: תאמין לי, אני אסדר את הדברים בסדר.

רן כהן: אני קורא מתוך עיתון "הארץ" מלפני כמה ימים 23, בנובמבר.

רן כהן: "ציד בני אדם" השוטר התנהג כמו הנאצים, אגב, אני שונא את ההשוואות האלה, לא מקבל אותן בשום פנים ואופן.

אליהו אהרוני: זה חלק מהעניין אדוני.

אליהו אהרוני: גם צריך לדון בזה, איך שופכים את דמנו.

רן כהן: למה אתה צריך להעיר כשאני בעצמי מסתייג מזה באופן הכי ברוטלי?

רן כהן: אילו לא הייתי מסתייג, היה מקום שאתה תסתייג.

רן כהן: אני, כיושב ראש הישיבה, וכמי שקורא, אני מסתייג, ואפילו מגנה את ההשוואות הללו.

רן כהן: כך תיארו עדי ראייה את מעצרה של ר.

רן כהן: א.

רן כהן: אזרחית גאנה.

רן כהן: כך תיארה דפנה בת 14 את המחזה שראתה במכתב ששיגרה למערכות העיתונים: ביום חמישי בבוקר, העירו אותנו צעקות מפחידות מהרחוב.

רן כהן: כאשר הצצנו החוצה ראינו מחזה קורע לב.

רן כהן: אדם רגיל למראה תפס וחבט באישה אפריקנית צעירה, שצעקה, זעקה והתחננה באנגלית שיעזוב אותה כי היא בהריון, והיא פוחדת לאבד את תינוקה.

רן כהן: בקושי רב היא נאבקה בו, אך לשווא.

רן כהן: הוא היה גדול וחזק ממנה, הוא דחף אותה על הריצפה, והיא המשיכה לצעוק שהוא יעזוב אותה, שהיא כבר איבדה תינוק אחד בעבר.

רן כהן: השוטר התעלם לגמרי מדבריה, והמשיך לנהוג בה באלימות בניסיון להשתלט עליה.

רן כהן: יש פה המשך עדויות גם של שכנים אחרים.

רן כהן: אני מפסיק לקרוא כאן, כדי לתת רק את המושג על מה בעצם אני מסתמך כדי שנקבל את התשובות ממשטרת ההגירה.

רן כהן: לאחר מכן התברר שהיא לא היתה בהריון, אני לא יודע אם היא כן איבדה תינוק, או לא איבדה תינוק בעבר, אבל היא לא היתה בהריון במקרה הזה.

רן כהן: האלימות לפי העדויות שישנן כאן, היא אלימות שכל העדות שהיו לעניין הזה, טוענות שהיתה ברוטלית, היתה קשה.

רן כהן: אני רוצה להציג כאן בבקשה שתי שאלות, ולבקש ממשטרת ההגירה את ההסברים.

רן כהן: כלומר, אני כבר מניח שאני לא צריך להתווכח איתכם לגבי העניין הזה, שאנחנו לא רוצים בשום פנים ואופן, ואסור על פי חוק, שתהיה אלימות נגד האנשים הללו.

רן כהן: היתה לי פה הבטחה חד-משמעית ממפקדי משטרת ההגירה, שלא תהיה אלימות נגד העובדים הזרים.

רן כהן: על הערכים אין ויכוח, מה שעכשיו אני רוצה לשאול זה שתי שאלות.

רן כהן: מה קרה כאן במקרה הזה, בעיקר לנוכח העובדה שהמדובר בשני דברים מדהימים.

רן כהן: משטרת ההגירה נשארה באותו גודל, למרות שטענתם בישיבה הקודמת, שנשארו רק 70 אלף עובדים זרים בלתי חוקיים, לעומת 200 שהיו.

רן כהן: אז למה צריך שיהיה שוטר אחד שמשתלט על אישה אחת, וצריך להפעיל נגדה כוח או לרדוף אחריה.

רן כהן: כל טענה על מה שעשתה, שולחים שני שוטרים, שלושה שוטרים.

רן כהן: אם היא לא חוקית, עוצרים אותה כמו בני אדם, ומסדרים את העניין.

רן כהן: בכל זאת סליחה על הרגישות, מדובר באישה.

רן כהן: תהיה אישה חזקה ככל שתהיה, אני לא מאמין שצריך להגיע לאלימות ולפגיעות כאשר מדובר במעצר של אישה אם הדבר הזה נידרש.

רן כהן: מה תוכלו לומר לנו על המקרה הזה, אולי גם לטובת חברינו משגרירות גאנה, מה תוכלו לומר גם על המקרים של העבר, אולי גם אם יש לכם הערכה כמה עובדים זרים בלתי חוקיים מגאנה עדיין שוהים בארץ בתוך ה-70 אלף הבלתי חוקיים.

אליהו אהרוני: יש אחד, נפחית אחד מכל היתר שהם יגידו.

נסים אפרים: זה לא אחד, זה עשרות.

רן כהן: סליחה, הוא יודע מה שהוא אומר, דווקא אמר דבר נכון.

רן כהן: אתה יודע כמה אזרחי גאנה מעוכבים כעת בישראל בגלל שהם בלתי חוקיים?

סמואל ברוני: אנו מודעים לאלה שמקבלים טיפול רפואי, לאלה שיש להם בעיות חוקיות.

סמואל ברוני: אני לא חושב שיש למעלה מ-200.

רן כהן: ההערכה שלי היא 199, הורדנו אחד שהוא חוקי.

אליהו אהרוני: כשנעבור את ה-200 נדבר איתם.

אליהו אהרוני: תעבור בבקשה לרוח חיובית.

אליהו אהרוני: אני מנסה מאוד להיות ענייני, הוגן.

אליהו אהרוני: אני לא מקנטר אותך, אתה אל תקנטר את הוועדה.

אליהו אהרוני: אני מבקש ממך, הרי אני שאלתי אותך, אם אתם יודעים כמה שוהים בלתי חוקיים מגאנה ישנם.

אליהו אהרוני: אתה הפנית את השאלה אליהם.

אליהו אהרוני: אני הפניתי את השאלה אליהם בעקבותיך.

אליהו אהרוני: אם אתם יודעים תגידו, אתם לא יודעים אל תגידו, בשביל מה להתחכם.

אמיר גל: זה נתון שלנו של משרד הפנים, אין לנו ידיעה.

רן כהן: אין לכם ידיעה, גם לא הערכה.

אמיר גל: באוכלוסייה אין לנו ידיעה, מצד שני גם סיגל אמרה, או נסים אמר, שחלקם נשואים לישראלים, חלקם רשומים אצלנו, אז הם כבר הופכים להיות באיזשהו מעמד.

אמיר גל: חלקם לא מגיעים בכלל ללשכות כדי להגיד שהם נשואים, להתחיל תהליך.

אמיר גל: אנחנו לא יודעים, הם מגיעים אחרי מעצרים, אז מתחילים לספר בעיתונות שעוצרים סתם אנשים.

אמיר גל: בגדול, אנחנו לא יודעים.

סיגל רוזן: 300.

רן כהן: סיגל אומרת 300, זה סביר?

אמיר גל: יכול להיות.

סיגל רוזן: בכנסיות בשבת זה די משקף.

אמיר גל: אני חושב שזה קצת יותר, אבל בסדר.

רן כהן: ניצב משנה אהרוני לגוף העניין, מה קרה?

אליהו אהרוני: שלום לכולם, ראשית אני רוצה לציין לפרוטוקול, שאנחנו דנים כרגע בשוהים בלתי חוקיים ממוצא גאנאי.

אליהו אהרוני: לנו יש קשר ישיר עם כל הקונסוליות, ובכלל זה קונסוליית גאנה.

אליהו אהרוני: היינו בקשר עם ג'וזף, התפלאנו לראות את הכתבה, מבלי שנוצר איתנו קשר מוקדם.

אליהו אהרוני: יש לנו קשר טוב עם הקונסול, פעלנו איתו בכל מיני מקרים לפתור בעיות הומניות בפנייה שלו, ועל כל מיני בעיות שוטפות.

אליהו אהרוני: כששאלנו לפשר המכתב, ג'וזף אמר שהמכתב הוא לא על דעת השגרירות, הוא אינו משקף את האמת, ומתכוונים ליזום איתנו מפגש כדי ליישר את ההדורים, כי זה לא משקף את מה שהם אומרים.

אליהו אהרוני: אני חייב לומר משהו שיושב לי על הלב.

אליהו אהרוני: אני חלילה לא מעביר ביקורת, אבל אני רוצה לפתוח במלה לזיכרו של רפול.

אליהו אהרוני: אתמול רפול אבד, והוא אבד לכולנו.

אליהו אהרוני: אדם גדול במורשת מדינת ישראל.

רן כהן: רפול היה המג"ד שלי הראשון בתור קצין.

רן כהן: עבדתי איתו עשרות שנים בצבא.

רן כהן: הייתי קרוב אליו מאוד.

רן כהן: עשינו הרבה מאוד פעולות במלחמות, והייתי במלחמה תחת פיקודו, וממש איתו.

רן כהן: התעמתתי איתו בכנסת פוליטית בגלוי.

רן כהן: היה חבר טוב, היה מתעמת טוב.

רן כהן: אבד באופן שקורע את הלב, באיזו דרך הוא הלך.

רן כהן: אמרתי זאת בכל כלי התקשורת שהשתתפתי בהם.

רן כהן: לזכותך, אני גם עושה את זה פה.

אליהו אהרוני: אז אמרנו דברים לזיכרו, זה גם חשוב.

רן כהן: גם את דו"ח העוני לא הזכרתי פה.

רן כהן: זו קטסטרופה בריבוע.

אליהו אהרוני: גם מתוך הכתבה עצמה, ניתן ללמוד שהכתבה מגמתית, ובחלקה לפחות שיקרית.

אליהו אהרוני: היא טוענת מצד אחד שהיתה בהריון, אבל בבדיקות רפואיות שנעשו לה, היא לא היתה בהריון.

אליהו אהרוני: זאת היתה טענה על מנת להתחמק.

רן כהן: אתה טוען שהטענה היתה בשעת מעשה כדי להתחמק ממעצר.

אליהו אהרוני: בוודאי.

אליהו אהרוני: זה קורה לנו חדשות לבקרים בכל מעצר.

רן כהן: זה סביר, אבל זו עוד לא סיבה להכות אותה.

אליהו אהרוני: אני פותח ואומר שאם היה שם מקרה של תקיפה, אני מניח שהוגשה תלונה ומח"ש תבדוק את זה.

אליהו אהרוני: ואם יימצא שהשוטר פעל שלא כדין, ובניגוד למדיניות מינהלת ההגירה, שמעת את הדברים שאמר מפקד מינהלת ההגירה הקודם, והמפקד הזה תומך ומחזק אותם, ולמרות שכתבנו את זה בחזון שלנו וזה נכתב בחזון של משטרת ישראל.

אליהו אהרוני: למרות שזה נאמר בתדריכים היומיים, בשיעורים, ובכל הזדמנות לשמור על כבוד האדם באשר הוא אדם, ולא משנה כרגע אם הוא שוהה חוקי או בלתי חוקי.

אליהו אהרוני: אם שוטר עשה דבר כזה, הוא ייענש בכל חומרת הדין.

אליהו אהרוני: אני חושב שאין גוף במדינה שמעניש את עצמו, כמו שאנחנו מענישים את עצמנו.

אליהו אהרוני: אני יכול לומר לך, שבתחילת הפעילות של מינהלת ההגירה, היה מקרה של שוטר שהוכח שהוא השתמש באלימות, הוא פוטר מהמשטרה בכלל בלי שום סנטימנטים.

אליהו אהרוני: אנחנו לא שומרים בתוכנו אנשים כאלה, זה בניגוד למדיניות.

אליהו אהרוני: זה גורם לנו נזק, זו לא המטרה שלנו, זה לא המנדט שקיבלנו ממדינת ישראל, ולא נעשה כך.

אליהו אהרוני: אני לוקח את זה ב-50%, יכול להיות שיש כאן איזושהי אמת בקשר לשימוש באלימות נגד אותה עובדת זרה.

אליהו אהרוני: אם האלימות נבעה כתוצאה מהפעלת שימוש בכוח בגלל התנגדות שלה, או שזאת היתה התעמרות של השוטר, יש גוף שהוא - - -

רן כהן: אתה אומר בעצם, שאין לכם אינפורמציה עדיין אם היתה אלימות או לא היתה, אתה אומר אם, ואם, ואם, אני לא מבין מזה כלום.

אליהו אהרוני: לא מוסמכים לבדוק את זה.

אליהו אהרוני: מהרגע שהוגשה התלונה למחלקה נגד חקירות שוטרים, אסור לי לברר את התלונה הזאת.

אליהו אהרוני: כל פעולה שלי בנושא הזה מהווה פגיעה בחקירה.

אליהו אהרוני: אני מפר את נהלי המשטרה.

אליהו אהרוני: אני מותקף, אני גם לא יכול להגיב, כי אני לא יכול לבדוק את העובדות לאשורן.

רן כהן: לפיכך זה הרי נמצא במשרד המשפטים.

רן כהן: יש כאן נציג ממשרד המשפטים?

אליהו אהרוני: חסר כאן נציג מח"ש.

יעל קוטיק: אני.

יעל קוטיק: אבל צריך להיות כאן נציג מח"ש.

רן כהן: אז צריך להיות כאן נציג מח"ש ספציפי.

אליהו אהרוני: בכל מקרה, אם השוטר הזה או כל שוטר אחר שפעל בניגוד לכל מה שאמרתי, בניגוד לעקרונות של מינהלת ההגירה, מקומו לא איתנו.

אליהו אהרוני: יש גוף שישפוט אותו, שיבדוק את הטענות, שישפוט אותו על מה שצריך ויטיל עליו את העונש.

אליהו אהרוני: אני לא מוסמך לפעול עד שמח"ש אומר לי אתה יכול לפעול.

אליהו אהרוני: אז אני עובר להליך של בדיקה, לראות את הדברים אם הוא בדק, אם הוא החליט לא לבדוק את המקרים.

אליהו אהרוני: יש תלונות שמועברות אליו והוא מחליט שלא לבדוק, או שהוא החליט את מה שהוא החליט.

אליהו אהרוני: יש המלצה להעמיד לדין באיזושהי אינסטנציה במשטרה, או בבית דין אזרחי, ואז הוא יקבל את עונשו.

אליהו אהרוני: אני רק רוצה להעמיד את הדברים בפרופורציה.

אליהו אהרוני: מתוך הנתונים של סיגל, בעיתון ספרתי את כל המקרים.

אליהו אהרוני: אני לא בודק עכשיו אם חלק מהמקרים הם חופפים או לא חופפים.

אליהו אהרוני: יכול להיות שמה שכתוב שהמתלונן גורש בטרם נחקר, והתיק נסגר – או המתלונן הפסיק לשתף פעולה, יש כאן חפיפה.

אליהו אהרוני: ספרתי את כל המקרים, 76 מקרים.

אליהו אהרוני: ראשית, אם יש 76 מקרים, ואם כולם נכונים, הם מקרים מיותרים, הם בניגוד למדיניות שלנו.

אליהו אהרוני: אבל כדאי להעמיד את זה בפרופורציה מהקמת המינהלת עד עכשיו, ומדובר על נתונים מהקמת המינהלת.

אורנה נחמני: סליחה, הנתונים מלפני הקמת המינהלת, משנת 1999.

אליהו אהרוני: אז בכלל.

אליהו אהרוני: אני מניח שהמספר שיציגו מח"ש הוא פחות מזה בחצי לפחות, וזה תלונות, אין בעיה.

אליהו אהרוני: ומי שיציג נתון אחר בבקשה, נוכל להתעמת עם אותו נתון.

רן כהן: אתה רואה שזה מעט מאוד, לעומת מספר מקרים שנעצרו.

אליהו אהרוני: יותר מדי מקרים הם נכונים, אבל כדי להעמיד את זה בפרופורציה מהקמת המינהלת ועד עכשיו, היה לנו 192,500 מגעים עם עובדים זרים, ואם תעשה את זה באחוזים, תראה שזה אפילו 0.00 משהו.

אליהו אהרוני: גם אם אני אצמצם את המספר כי חלק מתוך אותם נתונים אלה אנשים ששוהים בארץ, הרחקנו עד היום 42,631 עובדים זרים לא חוקיים מהארץ, גם אם תיקח את המספר הזה 76 הוא מעט.

אליהו אהרוני: כמדיניות זה יותר מדי מקרים.

אליהו אהרוני: כל מקרה הוא מיותר, אבל בפרופורציה תיקח כל גוף אחר, ותראה שכמות התקלות שלו עולה בעשרות אחוזים על מה שיש לנו.

אליהו אהרוני: שאלת לגבי גודל משטרת ההגירה.

רן כהן: לא שאלתי, קבעתי.

רן כהן: אמרת משטרת ההגירה 498, היא לא צומצמה.

רן כהן: אמרתי שמשטרת ההגירה היא בתור סדר גודל שהיתה גם כאשר היו 200 אלף שוהים בלתי חוקיים, עובדיים בלתי חוקיים, וגם עכשיו כשיש רק 70 אלף, אז אפשר אולי שהחיים יהיו יותר קלים, זה מה שאמרתי.

אליהו אהרוני: נכון שהמספרים הם פחות או יותר כמו שאתה מציג, זה לא משנה כרגע עוד עשרה פחות עשרה.

אליהו אהרוני: מה שנשאר כאן בארץ זה באמת הגרעין הקשה יותר של עובדים זרים, או שוהים זרים בלתי חוקיים.

אליהו אהרוני: אם לדוגמה בעבר בכניסה לדירה היית מוצא עשרה נתינים זרים בלתי חוקיים, היום, אתה בקושי מוצא אחד או שניים.

אליהו אהרוני: כי הם למדו שכדאי להשקיע בשכר דירה, לשלם יותר, להתפזר, ואז קשה יותר למצוא אותם.

אליהו אהרוני: יש תופעות שאתה לא מאמין שזה קורה במדינה.

אליהו אהרוני: אתה תופס אנשים מחופשים לחרדים, הם עושים הכל ואת הכל כדי להישאר כאן בארץ.

אליהו אהרוני: קוראים להם מסתהיידים.

אליהו אהרוני: יותר מזה, החברים שלי יציגו לך נתונים.

אליהו אהרוני: יש תופעה - - -

רן כהן: בגאנה מאוד קשה להתחפש לחרדי.

רן כהן: עוד לא ראיתי תופעה כזאת.

רן כהן: זה אפשרי?

אליהו אהרוני: זה אפשרי.

אליהו אהרוני: אתה לא תבחין אם הוא אתיופי או לא אתיופי.

רן כהן: זה היה רק כדי להקל על האווירה ולא יותר מזה.

רן כהן: בבקשה, ניצב משנה אהרוני.

אליהו אהרוני: הם עושים את הכל.

אליהו אהרוני: יש לנו נתין ניגרי שקנה בשבוע האחרון מחבר שלו החלטת בג"צ שאומרת שהוא יכול להישאר בארץ.

אליהו אהרוני: זייף תעודה, ועם זה הוא נשאר בארץ.

רן כהן: ברור לי לגמרי שאתם נאבקים למניעת זיופים.

אליהו אהרוני: אתם דנים רק בצד אחד של העניין.

אליהו אהרוני: כתוצאה מכל מה שעולה כאן על השולחן, אמרתי את דעתי, אמרתי את המדיניות שלנו, דמנו הפך להיות מותר לכל דיכפין ולכל פירחח.

אליהו אהרוני: השוטרים שלנו מותקפים חדשות לבקרים.

אליהו אהרוני: השימוש בביטוי נאצים הוא לא ראוי במדינת ישראל, ואנשים עומדים על זה לדין.

אליהו אהרוני: אנחנו נציג לך נתונים כמה שוטרים שלנו מותקפים.

רן כהן: אני מוקיע אותו.

אליהו אהרוני: השימוש בביטוי נאצים הוא לא ראוי במדינת ישראל, ואנשים עומדים על זה לדין.

אליהו אהרוני: אנחנו נציג לך נתונים כמה שוטרים שלנו מותקפים, ננשכים, שוברים ידיים, נשלחים לבתי חולים, עד כדי סכנת נפשות.

אליהו אהרוני: לא ירחק היום שחלילה שוטר יאבד את חייו בגלל מה שקורה כאן, בגלל ההסתה הזאת.

אליהו אהרוני: אדוני, אתה צריך לפעול להפסיק את ההסתה הזאת.

אליהו אהרוני: זה לא יעלה על הדעת.

אליהו אהרוני: אני לא שליח פרטי של עצמי, אני שליח של מדינת ישראל.

אליהו אהרוני: יש עליי בקרה, יש נהלים מסודרים, יש מדיניות.

אליהו אהרוני: אם מישהו בארגון הזה חרג, מקומו לא איתנו.

אליהו אהרוני: זו לא אמירה שלי, זו אמירה מהמפכ"ל ולמטה.

אליהו אהרוני: אבל מכאן ולהתיר את דמנו, ולהפקיר את השוטרים בשטח, הדרך היא רחוקה מאוד.

רן כהן: אני מודה לך על הפרטים האלה שמסרת.

רן כהן: תרשה לי שתי הערות.

רן כהן: הוקעתי ממש בשנייה הראשונה שקראתי.

רן כהן: אני אומר, כל השוואה עם כל מה שנעשה במדינת ישראל, עם השואה ועם הנאצים, בעיניי היא תועבה וראויה להוקעה.

רן כהן: אין השוואה בשום דבר, בשום תחום, גם בדברים הרבה יותר ברוטליים מהנושא שאנחנו מדברים עליו פה.

רן כהן: אני שונא ומתעב את ההשוואה הזאת, כך שאני הוקעתי את זה בתחילת הדברים, ואני מצטרף לדבריך.

רן כהן: הדבר השני, אני חושב שאתה קצת מגזים להגיד שמתירים את דמכם.

רן כהן: אני לא מכיר אף אחד שמתיר את הדם של השוטרים.

רן כהן: השוטרים, עצם תפקידם הוא להתגייס למערכת משטרתית שמתמודדת עם פלילים.

רן כהן: אתה לא יכול להגיד למשל, שכאשר אתם הולכים לעצור את רוזנשטיין, אז מישהו מתיר את דמכם.

רן כהן: קרוב לוודאי ששם אתם מסתכנים יותר מאשר עם אותה פיליפינית מגאנה.

רן כהן: אף פעם לא חשבתי כאשר יצאתי לקרבות במדים של צה"ל שמישהו מתיר את דמי.

רן כהן: אני יוצא למלחמה, זה המאבק שלכם, זה המאבק של הצבא, זה התפקידים.

רן כהן: מה זה מתירים את דמכם?

רן כהן: מישהו מסית להרוג אתכם.

רן כהן: בוא נחסוך בביטויים האלה.

רן כהן: בכל אופן, יש לי שתי שאלות אליך.

רן כהן: אני יודע שהמשטרה מדי פעם, אפילו הרבה פעמים, כשיש סבירות של אלימות, היא מוציאה גם צלם שלה שיצלם את האירוע, כדי שתהיינה עדויות נגד האנשים שנוהגים באלימות נגד המשטרה.

רן כהן: האם משטרת ההגירה מוציאה צלמים כאלה לאירועים שהיא עוצרת כדי שיהיו לה עדויות לעניין?

רן כהן: ואם יש לכם צילומים מהאירוע הזה, האם תוכל להגיד לוועדה מה אתם יודעים בעניין?

רן כהן: השאלה השנייה שלי, אני מבין שאותה רבקה אדואמואה גורשה.

רן כהן: היא כבר לא בארץ.

רן כהן: אי לכך, באיזה אופן יגבו עדויות ממנה כדי שאפשר יהיה למצוא את האשמים לדעת אם היתה אלימות, לא היתה אלימות, ומה בדעתכם לעשות עם העניין הזה.

רן כהן: אתם תחזירו אותה לארץ, תשלחו אנשים לגאנה כדי לקבל ממנה עדויות, הרי היא כבר איננה פה.

רן כהן: נדמה לי אגב, שזה נוגד את המדיניות.

רן כהן: מה שאני זוכר, שהמדיניות היתה של מפקד משטרת ההגירה, שכאשר ישנה עדות על אלימות, ישנה תלונה על אלימות.

רן כהן: לא מגרשים, אלא נשארים בארץ עד שיש עדות מלאה שלה לצורך התביעה אם היא תגיע לבית המשפט.

רן כהן: מה תוכל לומר לי על שלוש השאלות האלה?

רן כהן: בבקשה.

אליהו אהרוני: אני אענה לך על השאלות, על מה שאני מוסמך לענות.

אליהו אהרוני: אורית שהיא עוזרת הדובר, תגיב על החלק הראשון.

אליהו אהרוני: בעיקרון, כל מי שהגיש תלונה למחלקה לחקירת שוטרים, אני מניח שאותה גברת שפורסמה בעיתונים, ויש מאחוריה סוללה של יועצים וארגוני זכויות, יכלה לפנות למח"ש.

אליהו אהרוני: כאשר מח"ש יש לו עניין בעיכוב של עד מסויים שהגיש תלונה נגד שוטרים, והתלונה שלו נמצאה מוצדקת, אנחנו מעכבים אותו.

אליהו אהרוני: אנחנו מעכבים בגין פנייה של בית משפט לעכב, בין אם זה בית משפט מינהלי מחוזי בתל-אביב, או אם זה בית הדין למשמורת.

אליהו אהרוני: וגם אם מח"ש מבקש ממני לעכב, אז אני מעכב אותו.

אליהו אהרוני: לגבי מה לעשות איתה, זה מח"ש צריך להגיב, אני לא מוסמך.

אליהו אהרוני: יש תלונה אצלו, אם הוא יחליט שצריך להביא אותה לארץ כדי להעיד, אנחנו נכבד את זה, אם הוא יחליט שבשלב הראשון הוא רוצה תצהיר על ידי עורך דין ממדינת המוצא שלה שיתאר את מה שעשתה, ואחר כך הוא יחליט מה לעשות.

רן כהן: אז לא קיבלתם פנייה?

אליהו אהרוני: לא, לא קיבלנו פנייה.

אליהו אהרוני: אני רוצה לומר על מקרה אחר שהיה, שביקשו מאיתנו להחזיר מישהי לארץ, עשינו הכל כדי שהיא תיכנס חלק לארץ, פיקחנו באופן אישי.

אליהו אהרוני: אם תהיה פנייה כזאת, ויוחלט על החזרתה, נעשה הכל כדי לסייע לה לחזור ולומר את מה שיש לה.

אליהו אהרוני: זה יעזור לנו אם היה מקרה כזה.

רן כהן: ולשאלה הראשונה בבקשה.

אורית פרידמן: לשאלה הראשונה אני רוצה להתייחס ברשותכם.

אורית פרידמן: אני רב פקד, עוזרת הדובר במשטרת ההגירה.

אורית פרידמן: אני רוצה להתייחס לכל הנושא של הפעילות של התקשורת בסיפור הזה, ולומר כמה דברים.

אורית פרידמן: כל המפגשים שלנו, כל הפעילויות שלנו, כמעט כולן מתועדות על ידי מצלמות שהשוטרים שלנו נושאים איתם.

אורית פרידמן: באמת בעיקר בשביל אולי להחצין את הפעילות הזאת, ובשביל שהיא תגיע לידי האזרח הקטן ושיידע באיזה חוויות, או באיזה סוגיות שוטרי המינהלת נתקלים.

אורית פרידמן: כשהפעילות ממש מתועדת גם באמת כדי להחצין אותו, וגם למען הסר ספק.

אורית פרידמן: כדי שבכל המקרים האלה שאותם אומרים על התעללות, הכאה, יהיה לנו איזשהו תיעוד, ואנחנו הדוברים נוכל להשתמש בהם כדי לתת כל מיני צידוקים, או כדי לתאר את המקרה.

אורית פרידמן: ברשותך, אני רוצה להתייחס למקרה שהיה בתל-אביב, אותה בחורה שאמרה שהיא נעצרה ליד הכנסייה, והיה אסור לנו כי זאת ההנחייה.

אורית פרידמן: הבחורה הזאת נעצרה ברחוב לבנדה עין הקורא, כשזיהו שהיא נמצאת שם פנו אליה ואמרו לה שמבקשים שתציג מסמכים.

אורית פרידמן: היא שמעה את הפנייה של השוטרים והתחילה במנוסה.

אורית פרידמן: השוטרים הבינו שהמנוסה שלה היא כנראה כתוצאה מאי חוקיותה, וממש אחרי מספר מטרים היא נעצרה.

אורית פרידמן: היא נשכבה על הקרקע ועשתה את צרכיה, וצעקה שהיא לא מסוגלת לעמוד שכואבת לה הבטן.

אורית פרידמן: אז במקרה לבנדה 34 שם יש כנסייה.

אורית פרידמן: היא לא היתה בדרכה, היא לא היתה בתפילה, היא לא יצאה מתפילה.

אורית פרידמן: פשוט ניהלו אחריה איזושהי הליכה קצרה לכמה מאות מטרים, ושם היא נעצרה, היא נשכבה.

אורית פרידמן: המדיניות של המינהלת היא שלא מבצעים מעצרים ליד כנסיות, בוודאי לא בתוכן.

אורית פרידמן: אבל אם קרה ועובד זר נעמד ליד כנסייה, למרות שהוא כאילו לכאורה עבר על ידה, אני לא חושבת שזה איזשהו טיעון צודק להגיד שאנחנו פעלנו ממש ליד כנסייה.

אורית פרידמן: אני רוצה לומר משהו לגבי אלימות.

אורית פרידמן: אני חושבת שכמו שהשגרירים שלנו, הקונסולים, או כל בעלי התפקידים מגאנה כאן, שאומרים שהם לא מעודדים את העובדים הזרים לנהוג באלימות, ולא לעודד אותם להתנגדות, אני בטוחה שגם את השוטרים שלנו, אף אחד לא מעודד לנהוג באלימות.

אורית פרידמן: יש לנו המון מקרים, שבהם אנחנו כאנשי תקשורת, אלה שבסופו של דבר צריכים לענות לפניות של התקשורת, מזהים שנעשה כאן עוול ממש לא הוגן, בעניין שלוקחים איזשהו זוג על תמונה מסויימת, מנתקים את הסיטואציה ממה שקרה לפני, ומה שקורה אחרי, ומצלמים את השוטרים בסיטואציה שכאילו לכאורה הם אלה שהחלו את המגע, הם אלה שתקפו.

אורית פרידמן: בוודאי שרה תדבר על המקרה הפרטני שלה אם היא תרצה לדבר עליו.

אורית פרידמן: אבל אני מכירה את הסיטואציה מתחילתה ועד סופה, כשבסופו של דבר החליטו להתמקד על איזושהי תמונה אחת, שלא משנה מה קדם לה דקה לפני כן, ולא משנה מה קרה אחרי כן, ומי היו שותפים.

אורית פרידמן: זאת אומרת, שאנחנו מתמודדים עם סיטואציה שהיא מאוד בעייתית, להסביר תמונה אחת כשאף אחד לא מכיר את המכלול.

רן כהן: אורית, אני מכיר את הסיפור של שרה כמעט לכל אורכו.

רן כהן: למיטב ידיעתי, כמעט לכל אורכו הוא טראגי.

רן כהן: זו לא איזו תמונה יפה.

רן כהן: זה היה בתוך ביתה, זה היה על אדם שהוא לא גר איתה, ולא עם בעלה, והאלימות היתה בתוך דירתה, כאשר גידפו אותה ואת בעלה.

אורית פרידמן: תסכים איתי שאותו בחור שאולי הוא לא מתגורר איתה, השוטרים שלנו ביקשו ממנו לעצור.

אורית פרידמן: הוא נכנס לתוך הבית שלהם, היה שם דין ודברים.

שרה קדרי: סליחה, הוא לא נכנס אלי הביתה.

אורית פרידמן: אני לא רוצה להיכנס למקרה הזה.

אורית פרידמן: אני אכנס אליו אחר כך.

אורית פרידמן: אני רוצה לומר שבכלל, באופן עקרוני אנחנו מכירים המון סיטואציות שבהן שוטר הותקף על ידי עובד זר, וכל המכלול לא מובא בכלל לידיעת הציבור.

אורית פרידמן: אלא בסופו של דבר כאשר הוא נחבל ונאזק, אז זאת התמונה שמצולמת ומשרתת את האינטרסים של כולם.

אורית פרידמן: אני אומר עוד יותר מזה, כשהוא דיבר על הסתה פרועה, בעניין הזה אני פונה אליך באופן אישי, למרות שאין בינינו שום היכרות, אנחנו רק דרך התקשורת.

אורית פרידמן: כשאתה אומר אין הסתה, הבאתי לפה שני תמלולים שנאמרו על ידך.

אורית פרידמן: המקרה האחרון של פיטר הינומה, זה משהו אקטואלי אחרון שבו היתה השתלשלות של אירועים, שלדעתי לא נבדקה עד הסוף.

אורית פרידמן: בסופו של דבר, כאשר העלית את הדברים שלך בתקשורת, אמרת על השוטרים שזה נראה כמו איזו רישעות וטמטום, למרות שבסופו של דבר אתה מנהל ועדה שאמורה לייצג את המשטרה ואת העובדים הזרים.

רן כהן: אני לא מייצג לא את המשטרה ולא את העובדים הזרים.

רן כהן: אני מייצג את הכנסת, את הוועדה בכנסת.

רן כהן: אמרתי שמהלך של דברים שהובאו לפניי, נראה כמו רישעות וטמטום, זה מה שאמרתי.

אורית פרידמן: זה לא נבדק עד הסוף, משום שאם היית מזמן אותנו ובודק את הדברים לעומקם - - -

רן כהן: הנה, אני מזמן.

רן כהן: את רואה שהישיבה הזאת מתנהלת כדי לברר את הדברים.

אורית פרידמן: זה לא נבדק עד הסוף.

אורנה נחמני: מה שנאמר נאמר.

קריאה: זה מה שנעשה.

אליהו אהרוני: זה לא מה שנעשה, ואל תסלף את הדברים.

רן כהן: כל רשות הדיבור זה כדי לענות לי על השאלה שלי.

רן כהן: אורית עוד לא ענתה על השאלה שלי.

אורית פרידמן: השאלה שלך היא אם אנחנו מתעדים - - -

רן כהן: אתם מצלמים, אתם מתעדים.

רן כהן: אבל גם שאלתי את התוכן.

רן כהן: שאלתי האם יש לכם תיעודים לגבי המקרה הזה של רבקה.

אורית פרידמן: של רבקה אני צריכה לבדוק.

אורית פרידמן: אני לא מכירה אותו, הוא הועבר ישירות למח"ש, ולא ניתנה לנו בכלל זכות התגובה על המקרה הזה.

רן כהן: אני שואל אם יש לכם צילומים.

אורית פרידמן: אני אומרת שאני לא יודעת להגיד לכם.

רן כהן: איך באתם לישיבה?

אורית פרידמן: אני לא ידעתי שאנחנו באים לדבר על המקרה הספציפי של רבקה.

רן כהן: את זה בעליל ידעתם.

רן כהן: על זה הוזמנתם.

אורית פרידמן: אני ידעתי שאנחנו באים לדבר על שני מקרים אחרים.

רן כהן: אורית, אודה לך אם תוכלי לברר במשך היום על הסרטים ועל התמונות.

אורנה נחמני: גם אם יש לנו צילומים, בתנאי שמח"ש לא מבצע חקירה בעניין.

אורנה נחמני: ניתן את הצילומים למח"ש, למי שחוקר את העניין הזה.

אורנה נחמני: אני מבקשת שאנחנו לא ננהל פה חקירה על העניין הזה, אם חקירה כזאת מתנהלת כבר במשרד המשפטים.

רן כהן: לא חקירה, אני לא מבקש חקירה.

רן כהן: אני מבקש רק דבר אחד.

אליהו אהרוני: גם אם יש צילום, לא נהיה רשאים למסור חומר מבלי שמח"ש ירשה.

אליהו אהרוני: אם מח"ש ירשה להציג לך אותם, לנו אין בעיה.

אליהו אהרוני: לגבי הכנסיות.

אליהו אהרוני: הייתי נוכח בחודש שעבר במקרה שבו שוטרים שלנו בירושלים, במדרחוב בן-הלל נכנסו לדירה.

אליהו אהרוני: בתוך הדירה נצפו עובדים זרים בלתי חוקיים ממוצא פיליפיני.

אליהו אהרוני: אתה נכנס לתוך דירה, הדלת פשוטה, זה נמצא בתוך מרכז מסחרי, גרים שם גם אנשים.

אליהו אהרוני: בחדר נוסף בתוך הדירה, מסתבר שהיתה כנסייה.

אליהו אהרוני: הגעתי לשם תוך כמה דקות מקריאה, כשהסתבר לנו שזו כנסייה, ידענו שיש שם עובדים בלתי חוקיים, גם הכומר אמר לנו, יש כאן בלתי חוקיים.

אליהו אהרוני: אמרתי לחבר'ה, וגם אם לא הייתי אומר, כך היה מתבצע.

אליהו אהרוני: אנחנו יוצאים מהמקום, אף אחד לא נעצר, לא בתוך הכנסייה, גם לא כשהם יוצאים.

אליהו אהרוני: אז לגבי נושא של כנסיות, אין ספק, וזו מדיניות, וגם אנחנו פועלים כך, שאף אחד לא נעצר בכנסייה ולא בדרך אליה.

אליהו אהרוני: אבל כל מי שנמצא בסביבה שם, טוען שהוא בדרך לכנסייה.

אליהו אהרוני: אם יש כנסייה בסדר, זה תירוץ טוב.

רן כהן: המקרה הזה שהיה בשבת האחרונה לגבי הצילום שהצלם צילם, אתה צילמת את הצילום ליד הכנסייה?

עזיז דיוף: כן, אני צילמתי מול הכנסייה.

רן כהן: מה קרה אחרי שצילמת?

עזיז דיוף: אחרי שהמשטרה הלכה, אספו את הבחורה, והכומר בא ואמר לי שהשוטר ביקש ממני לא לפרסם את התמונות שבגללן אספו את הבחורה.

עזיז דיוף: הוא אמר לי לא לכתוב על זה, כי השוטר ביקש ממני, לא לפרסם.

רן כהן: השוטר ביקש ממך?

עזיז דיוף: לא, הכומר ביקש ממני לא השוטר.

רן כהן: אם לא תפרסם את התמונה, אז ישחררו את הבחורה?

סיגל רוזן: על סמך הבטחה של הכומר.

אליהו אהרוני: לא על סמך הבטחה של הכומר.

אליהו אהרוני: היתה פנייה וציינה זאת אורית, של נציג הקונסוליה במקום לשחרר אותה.

אליהו אהרוני: גם היא היתה במצב שהוא ביזה אותה, ביזה אותנו, עשתה את צרכיה במקום, והחלטנו לשחרר אותה.

אליהו אהרוני: אין קשר בין מה שהוא אומר, כי זה מקור שני שהוא אומר.

אליהו אהרוני: הכומר לא נמצא כאן, אני לא יודע אם אמרו לו, לא אמרו לו.

אליהו אהרוני: אם הבין נכון, לא הבין נכון.

אליהו אהרוני: השיחרור שלה נעשה אך ורק על פי פנייה של נציג הקונסוליה.

אליהו אהרוני: ציינתי זאת בתחילת דבריי, שיש לנו קשר טוב עם הקונסוליות.

רן כהן: נציג הקונסוליה היה במקום?

אליהו אהרוני: כן, היה במקום.

אליהו אהרוני: הוא הכומר.

אליהו אהרוני: יכול להיות שמה שהוא אמר זה על דעתו, זאת לא היתה פנייה שלנו.

אליהו אהרוני: יש לנו מערך דוברות מפואר.

עזיז דיוף: הבעיה היא לא אם ישחררו אותה או לא ישחררו אותה.

עזיז דיוף: הבעיה היא שזה היה ביום שבת, וגם מול כנסייה.

עזיז דיוף: לפי החלטת הוועדה אסור לעצור מתפללים ביום שבת מול כנסייה.

עזיז דיוף: לפי דעתי גם הבחורה יצאה מהכנסייה.

עזיז דיוף: דיברתי גם עם הכומר, הוא אמר לי שהבחורה הזאת היתה איתנו באותו יום בכנסייה, ויצאה מהכנסייה לפני חמש דקות.

עזיז דיוף: אז קראו לנו לרדת למטה בגלל המשטרה.

רן כהן: איך אתה ידעת להגיע לשם?

עזיז דיוף: אני הייתי שם באותו זמן.

רן כהן: אני מודה לך.

רן כהן: בבקשה, אילן ספירא, מה אתה עושה?

אילן ספירא: אני גם צלם.

אילן ספירא: הייתי שם, התקשרו אלי שתופסים אנשים מול הכנסייה.

אילן ספירא: הייתי ברמת גן, לקחתי את האוטו נסעתי.

רן כהן: כמה זמן זה לקח לך?

אילן ספירא: עשר דקות.

אילן ספירא: יש לי מספר רכב של המשטרה, של השוטר שאני מכיר.

אילן ספירא: הצעתי לא פעם אחת, אפילו בשיחה עם אורית לפני שלוש שנים, להצטרף למשטרת ההגירה, לא אגיד אובייקטיבי, כמו שהם לא אובייקטיבים, גם אני לא.

אילן ספירא: אני לא נגד המשטרה, וגם לא בעד העובדים הזרים.

אילן ספירא: הצעתי להצטרף כצלם, לא עבדתי ב"ידיעות אחרונות", עבדתי בבית הספר של הילדים של העובדים הזרים.

אילן ספירא: לא הסכימו.

אילן ספירא: ראיתי את האשה שעשתה מה שעשתה.

אילן ספירא: עזבו אותה, אבל זו לא הפעם הראשונה - - -

רן כהן: הניידת של המשטרה חנתה על יד הכנסייה?

סיגל רוזן: יש פה תמונה שרואים את הקצה שלה.

אילן ספירא: היו שתי ניידות.

אילן ספירא: אחת עם מספר אדום, ואחת 15259050.

אילן ספירא: הם חנו ממול.

סיגל רוזן: מול לבנדה 34, הנה הקצה של הרכב.

אליהו אהרוני: כשהיה הסיפור עם נציג השגרירות אז כן, אבל לא בתחילת הפעילות, תציג את האמת.

אילן ספירא: אני מספר מה שראיתי, אני לא משקר.

אילן ספירא: אני מספר את האמת שלי מהרגע שהגעתי, מה היה קודם אני לא יכול להגיד.

אילן ספירא: הגעתי, ראיתי את האישה, השוטרים מעליה כי היא שכבה, עשו את מה שעשו, ואחר כך הלכו.

אילן ספירא: אפילו לא עזרו לה לקום, או משהו שיכול להיראות כעזרה, כי זה התפקיד של המשטרה.

אילן ספירא: הנקודה היא לא עובדים בלתי חוקיים, אין פה הבדל בין חוקי או לא חוקי.

אילן ספירא: כשרואים אחד כמו אנדרו קואצ'י, שבעטו בו ושברו לו וריסקו לו את הברך, והשאירו אותו ואפילו לא קראו לאמבולנס, וזה לא מקרה יחיד, אז לאף אחד לא משנה אם יש לו ויזה או אין לו ויזה.

אילן ספירא: מדובר בבני אדם.

אילן ספירא: תפסיקו להפקיר.

רן כהן: אני רוצה להגיב גם לגבי התמונות, וגם על מה שאת יודעת.

יעל קוטיק: הזכירו פה נושא של אלימות הדדית.

יעל קוטיק: אולי השוטרים יוכלו להציג בפנינו נתונים.

יעל קוטיק: כל הזמן מדובר על אלימות הדדית, אני רוצה מישהו שיציג לנו פה נתונים.

רן כהן: עם כל הכבוד, אתם מפספסים את כל העניין.

רן כהן: לא מדובר פה על שני צבאות או שתי משטרות שהולכות מכות אחת מול השנייה.

רן כהן: התפקיד של המשטרה זה להילחם באלימות.

רן כהן: זה התפקיד שלה, והיא צריכה לקיים את החוק.

רן כהן: מה זה נקרא שמשטרה מתלוננת על זה שמישהו מתנגד לה?

רן כהן: זה טבעי שמתנגדים לה.

רן כהן: עוד יבואו להגן גם על הפליליים, גם על רוצחים.

רן כהן: המשטרה תתלונן שהרוצחים רוצחים.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אני מבקש שלא תפספסו את התמונה.

אורנה נחמני: אנחנו לא מפספסים, אנחנו רק רוצים לאזן את התמונה.

רן כהן: אגב, זאת צורת בכיינות שעוד לא שמעתי אף פעם.

רן כהן: שמשטרה תבוא להגיד שגורמים שהיא באה להתמודד איתם נוהגים באלימות, ולכן מתירים את דמם, זאת ממש פעם ראשונה בחיים שאני שומע את זה.

רן כהן: תפקידה של המשטרה להתמודד עם גורמים שלעתים הם אלימים.

רן כהן: להציג לי עכשיו שני צדדים, ואני צריך להיות פוסק בין שני צדדים, אני לא פוסק.

רן כהן: אנחנו יושבים בכנסת, דנים בעניין.

רן כהן: אין אפילו מחלוקת.

רן כהן: המשטרה אומרת שלמרות שלפעמים השוהים הבלתי חוקיים הם אלימים, המשטרה רוצה לא לנהוג באלימות.

רן כהן: אז מה אתם רוצים, אני מבקש שתנהג לא באלימות.

סיגל רוזן: רציתי לומר שאין פה נציג של מח"ש, מפני שבאמת כאן הבעיה.

סיגל רוזן: ניצב אהרוני צודק שהם לא יכולים להתייחס למקרים שנמצאים בטיפול מח"ש.

סיגל רוזן: הייתי מבקשת מאוד להתייחס לטבלה הזאת שגם אתה קיבלת ממנה עותק, שמראה מה קורה לתיקים.

סיגל רוזן: יש לנו פה מתוך 76 תלונות שהגשנו למח"ש, ואלה תלונות שהגשנו שיש להן מספרי תיק, 36% מהמתלוננים גורשו לפני שהם אפילו נחקרו על ידי מח"ש, וזה למרות שאת התלונות אנחנו מגישים סמוך מאוד למעצר.

רן כהן: את צודקת.

רן כהן: אני לא יכול לעשות את זה בלי שיש פה נציגות בכירה של מח"ש לעניין הזה.

רן כהן: אני אזמן ישיבה, אני אבקש מבת שבע לזמן ישיבה עם מנהל מח"ש שבירו הרצל, לאחת הישיבות הקרובות.

רן כהן: נדון בכל הנושא של התלונות, החקירות והגירוש לפני ואחרי.

רן כהן: אני לא רוצה, סיגל, לעבור על זה דרך אגב.

רן כהן: עכשיו אני רוצה לדבר על המקרים הללו, ועוד אני גם אבקש מחבר הכנסת אהוד רצאבי להציג סוגייה שהוא העלה בעניין הזה.

רן כהן: אבל אני רוצה שתחזרי בכל זאת לשני המקרים האחרונים של רבקה, ושל שבת.

אמיר גל: אני חייב להעיר שמח"ש במקרים שהוא מוצא לנכון, הוא מעכב.

רן כהן: אני גם אעמוד על זה שבאותה ישיבה גם אתה תהיה.

רן כהן: אני מחליט עכשיו שאנחנו לא דנים עכשיו בבדיקה של מח"ש, בלי שנציג בכיר של מח"ש יהיה פה.

רן כהן: בואו לא נחליף אותו, שהוא יעשה את העבודה.

רן כהן: הוא יבוא וייצג את הדברים הכי טוב.

סיגל רוזן: על המקרה הספציפי הזה אותה אישה רבקה אדואמואה, בזמן שהיא טרם גורשה, כבר הגיבו לעיתון גם מהמשטרה וגם ממח"ש שקרתה תקלה ואנחנו פועלים שמקרים כאלו לא יישנו.

סיגל רוזן: עדיין ניתן היה למנוע כי היא עוד היתה בארץ, אבל לא מנעו את התקלה שקרתה אחרי הפירסום בעיתון.

סיגל רוזן: רק יום למחרת היא גורשה מהארץ.

סיגל רוזן: יש לנו קשר איתה, ודרך אגב, האשה נבדקה בגאנה, והיא טוענת שהיא עדיין בהריון.

סיגל רוזן: אני לא יודעת, יכול להיות שהיא לא בהריון, אני לא אומרת.

סיגל רוזן: אני חושבת שהיא בהריון.

סיגל רוזן: לא זאת הנקודה.

סיגל רוזן: הנקודה היא שמה שקורה שמתלוננים מגורשים מהארץ, ואחר כך החקירה נסגרת, ובזה נסגר העניין.

סיגל רוזן: כך שכל ההפנייה הזאת למח"ש לא עוזרת לאף אחד.

סיגל רוזן: ביקשנו נוהל פעולה עם מח"ש איך למנוע מקרים כאלה.

רן כהן: נעזוב את מח"ש.

רן כהן: אני שואל שאלה, למיטב המידע שיש ברשותך, באותו אירוע עם רבקה, היתה אלימות יתר נגדה, או לא?

סיגל רוזן: לפי עדים כה רבים, כנראה שכן.

סיגל רוזן: כך זה נשמע מכל העדים.

סיגל רוזן: טוענת פה אורית פרדימן, שרדפו אחרי אותה אישה ניגרית מרחוב אחר, מרחוב עין הקורא לכיוון הכנסייה.

סיגל רוזן: אז איך זה שהניידת של מינהלת ההגירה יושבת לה בדיוק בפתח הכנסייה ויש תמונה?

רן כהן: לכן שאלתי את אילן.

רן כהן: הניידות עמדו מול הכנסייה.

אליהו אהרוני: היא לא חונה שם בתחילת הפעילות, אדוני.

אליהו אהרוני: על זה בדיוק דיברה אורית.

סיגל רוזן: היא חנתה שם.

סיגל רוזן: בעיניי זה חמור שהניידת חונה שם בכלל.

סיגל רוזן: למה בשבת כאשר אנשים מגיעים לכנסייה, למה חונה שם ניידת?

סיגל רוזן: היא חנתה בשעות הצהריים, ופעם נוספת בסביבות השעה ארבע.

אליהו אהרוני: על זה בדיוק דיברה אורית, שמציגים מיקטע כאילו שזאת האמת.

אליהו אהרוני: אני מניח שתוך כדי ניהול הדברים עם נציג השגרירות, נסעו עם האוטו כדי לדבר איתו.

אליהו אהרוני: אותו קצין שנסע ברכב, נסע לדבר איתו.

אליהו אהרוני: לבוא ולהציג שכאילו בתחילת הפעילות וזו האמת.

אליהו אהרוני: ..

רן כהן: סיגל, תודה.

רן כהן: אנחנו מסכמים בשתי דוברות אחרונות.

רן כהן: אולי כדאי שתמתיני, למרות שעכשיו תורך.

רן כהן: אני אבקש משרה לומר בקצרה, כדי שניצב אהרוני יוכל להגיב.

שרה קדרי: מכירים פה פחות או יותר את הסיפור שלי, שצילמנו עובד זר כשמשטרת ההגירה היכתה אותו.

שרה קדרי: אנחנו לא בבית משפט עכשיו, ואני לא רוצה להרחיב.

שרה קדרי: אני רוצה לעמוד שנייה, יש פה בחורות ויש פה גברים.

שרה קדרי: אני רוצה שתגיד לי אדוני אם אני בהריון או לא.

שרה קדרי: תסתכל עליי מהצד, איך אני נראית לך.

אליהו אהרוני: אני לא מבין את השאלה שלך.

אליהו אהרוני: אני נביא?

אליהו אהרוני: אני אענה לך.

שרה קדרי: זה לא להשפיל, אני רק שואלת.

אליהו אהרוני: אני גם לא רוצה להשפיל אותך.

אליהו אהרוני: את שואלת בצורה כזאת, שכל תשובה תוכלי לפרש אותה כהשפלה.

שרה קדרי: יש פה אנשים שיפרשו את זה, אני לא אפרש אותך.

אליהו אהרוני: את יכולה להיות בהחלט בהריון בגלל מבנה הגוף שלך, כי יש לך בטן שמראה כאילו שאת בהריון.

שרה קדרי: תודה רבה.

שרה קדרי: אם אני בהריון, זה ענייני אם אני בהריון או לא.

שרה קדרי: אמרתי לשוטרים ממשטרת הגירה להניח לי לנפשי, ולא לשים אותי באזיקים, ולתת לי את הכדורים שלי, כי אני בהריון אחרי טיפולי הפרייה, והם פשוט החליטו שאני לא בהריון.

שרה קדרי: אחרי ארבעה ימים התחלתי לדמם.

שרה קדרי: אני חושבת שאתם לוקחים את החוק שלכם יותר מדי לידיים.

אליהו אהרוני: הגשת תלונה למח"ש?

שרה קדרי: כן.

אליהו אהרוני: אני שמח.

רן כהן: שרה, מה קורה באמת עם התלונה הזאת?

שרה קדרי: בעלי היה בחוץ לארץ, והם סגרו את התיק במח"ש, מכיוון שבעלי לא מסר הודעה מפורטת על מה שקרה.

שרה קדרי: אחרי שמח"ש צילם את בעלי עם הפגיעות שלו בידיים, ואחרי שנתתי להם את כל האישורים הרפואיים, הם סגרו את התיק.

שרה קדרי: לא משנה, עכשיו זה בבית משפט.

שרה קדרי: אנחנו מחכים לתהליך, בגלל זה אני לא רוצה לפרט יותר מדי, כי יש מי שישפוט את זה.

שרה קדרי: אבל מי שופט את זה, שהייתי בהריון, ואלה השוטרים שלכם, שאזקו אותי חמש שעות בכיסא עם ידיים מצולבות בצורה שכזאת, בלי לקבל את הזריקות שלי, בלי לקבל את הגלוקפאט שלי בשביל הסכרת.

שרה קדרי: אחרי חמש שעות הם נתנו לי להחזיק את הכוס בצורה שכזאת, ולהיות בלי אוכל.

שרה קדרי: אתה יכול לשלם על תינוק שמת?

שרה קדרי: העניין מאוד חורה לי, וזו הפעם הראשונה שאני מבטאת את עצמי בצורה שכזאת.

שרה קדרי: כי אני רוצה לדעת אם זה בגלל שאני נשואה לנוצרי, ומדינת ישראל לא רוצה ילדים נוצריים במדינה הזאת, או שבגלל שאני עם כושי, כי כל בחורה פה שאומרת שהיא בהריון, אתם אומרים "את לא בהריון".

שרה קדרי: תביאו רופא איתכם בניידת שיבדוק אותה, ושיהיה עם ערכת אולטרסאונד ועם מבחנה לבדיקת דם.

שרה קדרי: אין לאף אחד זכות להגיד אם אני בהריון או לא בהריון.

רן כהן: תודה רבה שרה, אני משתתף בכל הכאב שאת מבטאת בדברים שלך, ובסיפור מחריד.

רן כהן: אורית, את מבינה למה אני חושב לפעמים שזאת רישעות?

רן כהן: אולי עכשיו תביני, אני לא מצפה לתשובה.

אורית נחמני: אני תמיד שמחה להגיע לוועדה הזאת, באיזשהו מקום יש לנו הזדמנות לעשות איזון של מה שנעשה בתקשורת.

אורית נחמני: לצערנו אנחנו צריכים להתמודד עם נושא תקשורתי שאני כיועצת משפטית, זה לא ענייני להתמודד עם התקשורת, ואני שמחה על זה.

אורית נחמני: אני מתמודדת עם הטענות האלה מול בתי המשפט, ובמקומות שאנחנו צריכים להתמודד איתם עניינית, תוך כדי זה שאנחנו בודקים את העובדות לאשורן, ונותנים תשובות עובדתיות עד כמה שהדבר ניתן לפי בדיקה מדוקדקת שאנחנו עושים.

אורית נחמני: כדי להתכונן לוועדה הזאת, אנחנו גם עשינו בדיקה מדוקדקת, לראות מה קורה בצד ההפוך.

אורית נחמני: אכן, בשנת 2004 נפתחו 70 תיקי פ.א.

אורית נחמני: על תקיפות של שוטרים.

אורית נחמני: תיק כזה שנפתח - למה אני אומרת את זה - אתה צודק שאתה אומר שאין לנו מה להתבכיין.

אורית נחמני: כי תיק כזה שנפתח, הוא נפתח אחרי בחינה מדוקדקת.

אורית נחמני: לא על כל אלימות שנעשית בשטח נגד שוטרים פותחים תיק פ.א.

אורית נחמני: עובדה שנפתחו 70 פ.א.

אורית נחמני: רק בשנת 2004.

אהוד ראצבי: מה זה פ.א.?

אורית נחמני: פ.א.

אורית נחמני: זה פרטי ארוע.

אורית נחמני: לא רק נגד זרים.

אורית נחמני: הרוב זה זרים.

אורית נחמני: רק במינהלת ההגירה, ורק בתל אביב.

אורית נחמני: למה אני אומרת, באחד התיקים האלה כבר נשפט האדם ונדון על מאסר על תנאי וקנס כספי.

אורית נחמני: למה אני אומרת את זה?

אורית נחמני: כי תמיד צריך להסתכל על התמונה הפתוחה.

אורית נחמני: הרי בחוק הכניסה לישראל כתוב במפורש, ששוטר או פקח של משרד הפנים, שנתקל בהתנגדות, יש לו סמכות של שימוש בכוח סביר.

אורית נחמני: תמיד אנחנו נעים בין סמכות של שימוש בכוח, סביר או לא סביר.

אורית נחמני: הרבה פעמים השימוש בכוח סביר, הוא לא נראה טוב, מה לעשות.

אורית נחמני: אם יש תקשורת צמאת דם, אז הוא בטח לא נראה טוב.

אורית נחמני: אנחנו יודעים את זה, לא מהיום ולא מאתמול.

אורית נחמני: העובדה היא שהעניין לא מאוזן.

אורית נחמני: לכן אני באה לומר כך, תיקי תקיפות שטענה ששוטרים תוקפים עובדים זרים, אנחנו מעוניינים ורוצים שהם יגיעו למח"ש וייחקרו על בוריים והאמת תצא לאור.

סיגל רוזן: אתם קונים את הכרטיסים - - -

רן כהן: הדבר השני שאני רוצה להגיד, שמינהלת ההגירה גם נמצאת בשלב כזה שהיא עורכת פיקוח.

רן כהן: נכון שמעוכבים בשטח אנשים, שאולי פעם שנייה ופעם שלישית דיברו איתם.

רן כהן: אבל זה חלק מהעבודה שלנו.

רן כהן: לפקח, לראות שמי שנמצא כאן שוהה כדין, וכתוב גם בחוק את העניין הזה.

רן כהן: כתוב בחוק שאדם ששהייתו מחייבת רישיון, ניתן לבדוק אותו.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אני רוצה לסכם את הנושא הזה.

רן כהן: אבקש מחברי, חבר הכנסת רצאבי, להציג את הנושא הבא.

רן כהן: אני רוצה לומר שני דברים, קודם כל סיכום טכני.

רן כהן: אנחנו נקיים ישיבה בקרוב, יחד עם מנהל מח"ש בעניין של התיקים עם כל העדויות, מה נעשה בהם וכו'.

רן כהן: אנחנו נבדוק מה יקרה עם כל התיקים.

רן כהן: אני מקבל את זה שמשטרת ההגירה לא מכה את כל העצורים שהיא עוצרת, ושהשיעור אולי הוא אחוז או פחות מאחוז, או שברי אחוז.

רן כהן: צריך לזכור רק דבר אחד, שלא יעזור כלום.

רן כהן: המקרה הברוטאלי היחיד, הוא החמישי או העשירי, אלה שיוצרים מהו פרצופה של מדינת ישראל בעולם, ומהו פרצופה כלפי אזרחים זרים שנמצאים.

רן כהן: לכן חייבים לעקור את האלימות הזאת מידי המשטרה.

רן כהן: אני כמובן מתנגד לאלימות של השוהים הבלתי חוקיים, אני חושב שהיא לא לגיטימית, וצריך לעצור אותה.

רן כהן: אבל היא לא נותנת לגיטימציה לאלימות של שוטרים.

רן כהן: בשום פנים ואופן, בוודאי לא מעבר למידה שכרגע סגן ניצב אורנה נחמני אמרה את זה.

רן כהן: לא מעבר למידה הסבירה.

רן כהן: מה לעשות, כאשר מדובר על זה ששוברים ידיים, ורגליים, אנשים מגיעים לבתי חולים ונזרקים, זה לא סביר.

רן כהן: אני קורא לכם לעמוד בעניין הזה מאוד מאוד בנחרצות נגד אלימות במצבים האלה.

רן כהן: האמינו לי, אתם עכשיו צריכים להגן על מדינת ישראל ועל דמותה, אז תעשו את זה.

רן כהן: אבקש מחברי אהוד רצאבי להציג את הסוגייה הזאת.

אהוד ראצבי: מה שאני עומד להעלות כאן, מחוויר לכאורה ליד סיפורה של שרה, אבל עדיין אלימות זאת אלימות, אנחנו נדבר בהחלט על אלימות של שוטרים, משטרת ההגירה.

אהוד ראצבי: האלימות היא לאו דווקא ורק לגבי עובדים זרים, אלא אלימות לגבי תושבי ישראל.

אהוד ראצבי: אמרת שאנחנו צריכים לשמור על פרצופה של המדינה, כלפי חוץ.

אהוד ראצבי: אני חושב שאנחנו צריכים לשמור קודם כל על פרצופה של המדינה כלפי התושבים שלנו עצמם.

אהוד ראצבי: המקרה שמדובר עליו, אפרט אותו כרגע.

אהוד ראצבי: כבר קראתי על זה בעיתונים, אבל הגיע אליי ישירות מאדם שאני מכיר.

אהוד ראצבי: אשה בת 81 חולת אלצהיימר, מחזיקה עובדת פיליפינית ברשיון בביתה.

אהוד ראצבי: הפיליפינית הזאת יוצאת בשבע בבוקר כל בוקר לסופר, לעשות קניות מהר מהר לפני שהאשה שבה היא מטפלת תתעורר.

אהוד ראצבי: כשהיא יצאה מהסופרמרקט עם עגלת הקניות, עצר אותה שוטר.

אהוד ראצבי: ביקש מסמכים.

אהוד ראצבי: הראתה לו מסמך של בריאות שיש לה, יש שם את השם שלה.

אהוד ראצבי: את ה-FOREIGN NATIONAL IN ISRAEL יש לה ביטוח רפואי.

אהוד ראצבי: אמרה להם שהם רוצים את הפספורט, היא גרה חמש דקות, בבקשה שילוו אותה, והיא תמציא להם את הרשיונות.

אהוד ראצבי: העלו אותה על הרכב, הסתובבו איתה שעה ועשרים בעיר, לקחו לה את הטלפון הנייד.

אהוד ראצבי: אחרי שעה ועשרים, הורידו אותה בקצה השני של העיר, ושבת שלום.

אהוד ראצבי: תודה רבה, תסתדרי.

אהוד ראצבי: אמרה להם, תורידו אותי ליד אוטובוס, תורידו אותי ליד תחנת מוניות, האשה שאני מטפלת בה לבד בבית, היא כבר ערה, ומישהו צריך להיות לידה.

אהוד ראצבי: לא עזר שום דבר.

אהוד ראצבי: הורידו אותה איפה שהורידו, היא הלכה ברגל, עד שהגיעה חזרה אל המעסיקה שלה.

אהוד ראצבי: כמובן פרצה בבכי.

אהוד ראצבי: האמא – אותה אשה בת 81 יושבת במיטה, רטובה מצרכיה היא.

אהוד ראצבי: אני לא מדבר על זה שאותה אישה בת 81 בוכה.

אהוד ראצבי: אני מדבר על האלימות הזאת.

אהוד ראצבי: האלימות לא צריכה להיות פיזית.

אהוד ראצבי: לא צריך להרביץ מכות.

אהוד ראצבי: האלימות יכולה להיות בהתנהגות.

אהוד ראצבי: אם מח"ש לא מתפקד, מבחינתי זה צריך לעבור למקום אחר.

אהוד ראצבי: לא יכול להיות מצב שאזרחי מדינת ישראל, מתנהגים כלפי אזרחי מדינת ישראל - אני לא מדבר על עובדים זרים כרגע, אני מדבר על האזרחים שלנו.

אהוד ראצבי: לא יכול להיות בכלל שישראלי, אני לא תופס את הדבר הזה, שוטר לוקח לעצמו את הסמכות להתעלל בבן-אדם.

אהוד ראצבי: לא יכול להיות דבר כזה.

אהוד ראצבי: יש אפשרות לקחת מסמכים, אפשר היה לעלות איתה למעלה.

אהוד ראצבי: זה דבר שאפשר לפתור אותו.

אהוד ראצבי: בטח לא להוריד אותה מרחק של שעה ועשרים ברכב.

אהוד ראצבי: מה זה הדבר הזה.

רן כהן: למה לעשות סיבוב, אם אפשר ללכת איתה חמש דקות עד למקום שלה.

אהוד ראצבי: זאת לא פעם ראשונה.

אהוד ראצבי: קראתי על זה בעיתונים.

אהוד ראצבי: זה הגיע אלי חי.

אהוד ראצבי: זה דבר שלא בא בחשבון.

אהוד ראצבי: אני לא מבין את ההתנהגות.

אהוד ראצבי: מי נותן סמכות לאדם להתנהג כחזיר לאדם אחר.

אהוד ראצבי: מאיפה זה בא הדבר הזה?

רן כהן: מה אתם יודעים על המקרה הזה?

אורית נחמני: לא יודעים.

אליהו אהרוני: אדוני מצפה שאני אגיב על משהו שאני לא יודע ממנו.

רן כהן: כל מה שאדוני יכול להגיב, זה שהוא לא יודע.

אליהו אהרוני: קודם כל, חבר הכנסת הנכבד יכול לכתוב אלינו, או להגיש שאילתה.

אליהו אהרוני: עושים את זה בכל מיני מקרים אחרים.

אורית פרידמן: אנחנו יכולים לדבר באופן כללי על המקרים האלה.

אורית פרידמן: זאת אומרת, זו לא הפעם הראשונה שדבר כזה קורה, וצריך לא לנתק את זה מהקונטקסט.

אהוד ראצבי: איזה קונטקסט?

אורית פרידמן: יש הרבה מאוד מקרים שעובדים זרים מנסים להשתמט מאותה בדיקה.

אהוד ראצבי: ואז מורידים אותם בקצה השני של העיר?

אורית פרידמן: באותה הזדמנות הם מוצאים כל מיני צידוקים כיצד לא לעלות לניידת, וכיצד לא להביא את המסמכים.

אורית פרידמן: או לחילופין, היו גם מקרים שבהגעה המשטרתית נקראים כיפה אדומה.

אורית פרידמן: מביאים אותך למקום מסויים, אומרים לך כאן נמצאים המסמכים, ושם מחכים לך כל מיני עובדים זרים שמרביצים לשוטרים, או מנסים לברוח או להתחמק.

אורית פרידמן: גם זה קרה ואתה מכיר את המקרים.

רן כהן: אני מבין שבכלל כל המשחק הזה המשטרה היא - - -

אורית פרידמן: יש איזשהו נוהל תקין של בדיקה.

אורית פרידמן: לוקחים את העובד הזר, מביאים אותו לנציג משרד הפנים.

אורית פרידמן: שם נערכת הבדיקה.

אורית פרידמן: יש הליך מתוקן שעושים את הדברים האלה.

אליהו אהרוני: יש תלונה על זה למח"ש?

אהוד ראצבי: אין תלונה למח"ש.

רן כהן: אני כבר מודיע לכם שהעניין הזה גם ייבדק פה, ותבואו עם תשובות לאחר שחבר הכנסת רצאבי יעביר לכם את הדברים.

רן כהן: וגם תהיה תלונה למח"ש.

אליהו אהרוני: אני לא מתנה, אני רק אומר מבחינת הסדר הטוב.

רן כהן: אני מכיר את העניין, אם זה יהיה במח"ש, אז זה לא יהיה פה.

אליהו אהרוני: אני כבר אומר לך, שבשבוע הבא זה ייבדק פה, ואחר כך זה יעבור למח"ש.

אהוד ראצבי: אני רוצה להשלים את סיפורי כיפה אדומה.

אהוד ראצבי: אני לא נכנס לכיפה אדומה, ולא לסבתא ושבעת הגמדים, זה לא מעניין אותי.

אורית פרידמן: אנחנו לא עובדים במישור הציני.

אורית פרידמן: אני מנסה להסביר לך איך זה עובד.

אהוד ראצבי: אני אסביר לך איך זה עובד.

אהוד ראצבי: זה עובד כמו שצווינו בעשרת הדיברות.

אהוד ראצבי: כבד אחד את השני.

אהוד ראצבי: דברי אל אדם כאל אדם, ולא משנה מה מינו ומה ציבעו ומאיפה הוא בא.

אהוד ראצבי: לקחתם את העובד כיוון שכיפה אדומה מאיימת עלינו, עלא כיפאק.

אהוד ראצבי: תטיילו איתה שעה וחצי, תחזירו אותה הביתה.

אהוד ראצבי: תחשבו על זה ששוכבת אישה בת 81 חולת אלצהיימר, והכל בגלל כיפה אדומה.

אהוד ראצבי: השוטר הלובש מדים מפחד מכיפה אדומה פיליפינית.

אורית פרידמן: אבל תחשוב על - - -

אהוד ראצבי: אין לי מה לחשוב.

רן כהן: אני מודה לחבר הכנסת רצאבי.

אליהו אהרוני: אני מסכים איתך עם מה שאתה אומר.

אליהו אהרוני: אנחנו נבדוק את העניין.

אליהו אהרוני: תעבירו אלי את הפרטים.

רן כהן: רבותי, אני מודיע.

רן כהן: אני חושב שהמקרה הזה הוא מקרה חמור.

אמיר גל: אני לא לובש מדים וזה יותר קל.

אמיר גל: קודם כל, אני מקבל את הדרך.

אמיר גל: אני יכול להגיד לך ששווה לעשות ביקור אצלנו.

אמיר גל: אני מזמין אותך גם לראות את כמויות העתירות של בתי המשפט, אנחנו עומדים על אלף ומשהו עתירות.

אמיר גל: כל עובד זר היום שנעצר, עותר.

אמיר גל: יש פה מספיק עורכי דין, ואנשים שיודעים שכאשר פונים אלי, אני עובד גם בלילות.

אמיר גל: יש לי מקרים שבהם יש לי ארבעה עורכי דין, עם יפויי כוח, ועוד המוקד שגם מטלפן.

אמיר גל: זו גם התשובה על הכמות.

אמיר גל: כיום אנחנו עוסקים בבעיות הקשות של השוהים הבלתי חוקיים לכאן ולכאן.

אמיר גל: שנית, אסור לקבל את הגישה, אדם לאדם, הוא אדם היכן שהוא יהיה, לא משנה איפה.

אמיר גל: אבל עדיין אנחנו עוסקים בכנסת ישראל, זה משהו שמייצג את החוק.

אמיר גל: אנחנו דנים בעובדים ושוהים בלתי חוקיים.

אמיר גל: אני אבקש פה גם את העזרה של הקונסול שיעזור לנו שהשוהים הבלתי חוקיים, אשר מפריעים לכלכלת המדינה, כי בכובעו האחר של חבר הכנסת רצאבי הוא מתעסק עם כלכלה.

אמיר גל: אנחנו שמחים גם שהצלחנו להכניס ישראלים למשק העבודה, כך פורסם בעקבות התיקון בנושאים של השוהים הבלתי חוקיים.

אמיר גל: זה עדיין לא אומר שאסור להתייחס לשוהים בלתי חוקיים לא כאנשים.

אמיר גל: זה לא אומר כלום.

אמיר גל: יש פה מספיק אנשים, שבכל מקרה ומקרה כאשר פונים אליי, למעט עם סיגל שאנחנו חלוקים על נושא של יפויי כוח וזה ייפתר.

אמיר גל: כל מקרה שבא אלינו מקבל התייחסות תוך 48 שעות.

אמיר גל: יושב פה נסים שיכול להגיד את זה.

אמיר גל: יושבת פה יעל שיכולה להגיד את זה.

אמיר גל: יש לי בעייה עם יפויי הכוח, כי לפי החוק אני צריך שיסדרו את יפויי כי זה כתוב בחוק שאני צריך לקבל יפויי כוח, ואז הבן אדם מייצג, וזה מול המוקד.

אמיר גל: אבל הטלפון שלי וגם של יוסי מטפל בכל מקרה באמצע הלילה.

אמיר גל: בעניין העוולות אנחנו מנסים לפתור את הבעיות, לא תמיד דרך בתי הכלא, דרך ערבויות, דרך כל מיני גופים.

אמיר גל: תקרא את הכתבה אתמול, על אותם אנשים שעושים ילדים.

אמיר גל: דרך אגב, לענות לך בלי לפגוע באף אחד, לעשות ילדים זה – הוא עשה ילד מאישה זרה.

אמיר גל: יכול להיות, אבל הוא לא טיפל בצד של המעמד שלה.

אמיר גל: הוא בכלל לא בא לאף אחד, לא מעניין אותו החוק.

אמיר גל: זה לא עובד כך.

אמיר גל: אנחנו לא נגד ילדים.

אמיר גל: לכן חשוב להדגיש בפניכם, שלאור כל מה שעלה בוועדה, נותנים אוזן קשבת לכל אחד שהוא זר, ואני אשאיר פה גם את החומר על אותו מקרה שהגבת, כדי להראות שאנחנו לא כאלה שחורים.

אמיר גל: לצערי הרב, לא נותנים לנו את האיזון הנכון.

אמיר גל: אין לי ספק שכתבה באשר היא כתבה, היא יותר עסיסית כשהממסד ניתפס.

אמיר גל: אבל תבינו, לא יכול להיות שאחרי שנתיים יגידו פה על השולחן – אני אומר את זה בכל וועדה, אף אחד לא יציין שהגורמים גם של משטרת ההגירה, וגם של משרד הפנים, וגם של משרד העבודה לא עשו סדר בתחום, ולא מוצאים אוזן קשבת.

אמיר גל: בפעם הבאה אני אביא כמה עובדים זרים שטיפלנו בהם.

אמיר גל: שוהים בלתי חוקיים, נתנו להם יציאה עם משפחתם כמו בני אדם.

רן כהן: אמיר, תודה רבה.

רן כהן: בוועדה הזאת רוצים בהחלט גם להלל ולשבח, אנחנו עושים את זה.

רן כהן: אני חושב שבעניין הזה, התפקיד שלנו בכל זאת הוא לא כל הזמן להלל.

רן כהן: התפקיד שלנו הוא לעמוד על המשמר שמדינת ישראל תנהג בבני אדם כבני אדם באופן הראוי.

רן כהן: זאת אנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו.

נסים אפרים: אני רוצה לומר שמשטרת ההגירה, הדובר, הארגונים, משרד הפנים הם אנשים.

נסים אפרים: אנחנו נמצאים באותו מקום ובאותה מדינה.

נסים אפרים: החלטות חייבים לבצע.

נסים אפרים: אם ישנה החלטה על ידי שלושה שופטים בבית משפט המחוזי הקובעת שאסור לעצור ילדים, אז אסור לעצור ילדים.

נסים אפרים: זו אלימות נכון.

נסים אפרים: כל יום נעצרים ילדים.

נסים אפרים: זו אלימות?

נסים אפרים: אלימות.

נסים אפרים: הדבר השני הוא, אם נעצר שוהה בלתי חוקי, סיעודי, לא סיעודי, לא משנה מי, ולוקחים לו את הפלאפון מהיד, הוא איננו, הוא לא קיים יותר, זו אלימות?

נסים אפרים: זו אלימות.

נסים אפרים: מה שאני מבקש זה רק דבר אחד.

רן כהן: זו פגיעה, זו לא אלימות.

נסים אפרים: מה שאני מבקש זה רק דבר אחד, לא לקחת להם את הפלאפונים כדי שיוכלו להתקשר.

נסים אפרים: דבר שני, לא לעצור ילדים, יש החלטה, למה עוצרים ילדים?

רן כהן: יש הוראה, לא החלטה.

רן כהן: יש פקודה למיטב ידיעתי, שאסור לעצור ילדים.

אמיר גל: לא קטינים, מסתננים.

נסים אפרים: מה זה קטין?

נסים אפרים: קטין הוא ילד.

קריאה: אין הוראה כזאת.

אמיר גל: קטינה שעוסקת בזנות, והיא הסתננה ממצרים - - -

נסים אפרים: שיחררתי אתמול ארבעה ילדים לא קטינים, הם לא מסתננים, והם לא זונות.

נסים אפרים: הם ילדים בני 15-16.

אמיר גל: שלא יקבלו פה החלטה.

אמיר גל: מסתננים לישראל קטינים דרך גבול מצרים - סליחה, יש גם ההוראה אלי של השר שלי.

אליהו אהרוני: זה מה שהוא אומר שיש החלטה, אבל אין החלטה.

אליהו אהרוני: אתה מסלף את המציאות, זה לא נכון מה שאתה אומר.

אליהו אהרוני: אתה מסלף את הדברים.

סמואל ברוני: תודה, אדוני היושב-ראש.

סמואל ברוני: אני רוצה להגיד שאנחנו דיפלומטים ולגאנה יש יחסים טובים עם ישראל.

סמואל ברוני: מאז קבלת העצמאות יש לנו יחסים טובים עם ישראל.

סמואל ברוני: הנשיא הראשון שלנו וראש הממשלה הראשון של ישראל, בן-גוריון, היו חברים טובים.

סמואל ברוני: עד עכשיו הרבה חברות ישראליות עברו לגאנה.

סמואל ברוני: אפילו תה"ל עובדת עם מערכת המים שלנו, סולל בונה וחברות אחרות.

סמואל ברוני: רק בשבועיים האחרונים 40 אנשי עסקים ישראלים ביקרו בגאנה.

סמואל ברוני: כשאזרח מגאנה בא לעבוד כאן זה בשביל הישרדות, אני לא חושב שיש פושעים במקום הזה.

סמואל ברוני: אנחנו מדברים על הנושא הזה לא בגלל שאנחנו נגד המדיניות של ישראל, אבל אנחנו מבקשים טיפול שגרתי הולם באזרחים שלנו.

סמואל ברוני: אנחנו לא מבקשים שתוענק להם אזרחות, אבל חלק מהם חיים פה יותר מ-10 שנים.

סמואל ברוני: לא התנהל תהליך כלשהו של הפיכתם לחוקיים, אבל אנחנו מבקשים שהמשטרה תתיחס אליהם היטב.

סמואל ברוני: אני רוצה לחזור ולומר שאלו שהתנהגו אליהם בברוטליות ואלה שסבלו מהטיפול של המשטרה, שבו הביתה, ודיווחו על כך לממשלה שלנו.

סמואל ברוני: רובם עדיין נמצאים בבית חולים לטיפול.

סמואל ברוני: אם כן, אנו מפצירים בכם להתייחס אליהם בצורה הוגנת.

סמואל ברוני: הם לא פושעים, הם נמצאים פה כדי לעבוד.

סמואל ברוני: למרות שמספר ישראלים נמצאים בגאנה, אנחנו לא רוצים שהם ישובו לביתם משום שהם אזרחים זרים, חובתנו כדיפלומטים היא לקדם את היחסים בין ישראל וגאנה.

סמואל ברוני: אם תסתכלו באינטרנט שלנו, תראו שהעניינים האלה מתפרסמים לציבור מדי יום.

סמואל ברוני: גם אותו פרסום נכנס לשם.

סמואל ברוני: איננו רוצים שזה ייצא לעיתונות, כי כדיפלומטים אנו יודעים שהערוץ הרגיל הוא טיפול במינהלת ההגירה.

סמואל ברוני: אך אני שב ואומר שנושאים אלה מופיעים מדי יום באינטרנט, ומציגים את ישראל באור שלילי.

סמואל ברוני: לפיכך, אנו מפצירים בכם, וזוהי הסיבה להגעתנו לכאן.

סמואל ברוני: איננו באים לתקוף את המדיניות של ישראל.

סמואל ברוני: אבל אנחנו נמצאים כאן כדיפלומטים, המבקשים לדאוג לאינטרסים של האנשים שלנו.

סמואל ברוני: אם הם באים, אנחנו לא יכולים לשמוע אותם כי אחרת המשטרה תזיק להם.

סמואל ברוני: הם הולכים הביתה ומדווחים לממשלה שלנו.

רן כהן: מר ברוני, אני מבקש להודות לך מקרב לב על כך שהגעת לכאן להשתתף בדיון הזה.

רן כהן: נוכחותך והשתתפותך בדיון היו חשובים מאוד.

רן כהן: אני מבטיח לך שאנחנו מכבדים את ארצך ואת אזרחי ארצך, וכפי שאמר חברי, חבר הכנסת רצאבי, אנו נרצה לכבד את ארצכם.

רן כהן: עם זאת, אנו חפצים במקביל לכבד את האזרחים שלנו ואת ארצנו.

רן כהן: לפיכך, אנו מנסים לעצור את האלימות הזאת, ולשמר את היחסים הטובים בין האנשים שלנו לבין האנשים שלכם, שיעשו הכל כדי לעשות את זה באופן ההוגן ביותר שאפשר.

רן כהן: לפיכך, הייתי מבקש כי תבין.

רן כהן: הזמנו אותך לכאן כיוון שרצינו לחקור ולגלות הכל לגבי מה שקרה כאן, ולאפשר לנו לדעת שהכל התנהל כשורה בתחום הזה.

רן כהן: ברצוננו לדעת שאין עובדים בלתי חוקיים בארצנו, ואני מקווה שרצונך זהה לזה שלנו.

רן כהן: עם זאת, נרצה לעשות זאת באופן ההוגן ביותר שניתן.

רן כהן: לפיכך, אתה מבין זאת בוודאי.

רן כהן: אני שב ומודה לך על הגעתך לכאן.

רן כהן: חבר הכנסת רצאבי, בבקשה.

אהוד ראצבי: מר אהרוני, אף אחד לא מזלזל בעבודה החשובה שאתם עושים.

אהוד ראצבי: אתם עושים עבודה, יש לזה תוצאות, רואים אותן בשטח.

אהוד ראצבי: יותר מהכל, אתם מקיימים את החלטת הממשלה, וזה תפקידכם.

אהוד ראצבי: בד בבד, אני חושב שאת העבודה הזאת ניתן להגיע לאותן התוצאות בדרך קצת שונה.

אהוד ראצבי: אני חושב שכחלק מההכשרה של אותם שוטרים שעוסקים בבני אדם, לא יזיק להם אם יעברו הכשרה ביחסי אנוש.

אהוד ראצבי: אספר לך קוריוז קטן.

אהוד ראצבי: חברה טובה שלי שהיא ילידת הארץ, גרה ברמת השרון כמוני, יושבת בבית קפה מרכזי ברמת השרון, ניגש אלינו שוטר של משטרת ההגירה, מציג את עצמו, ומבקש ממנה תעודות כי מה לעשות, כמו הרבה מאיתנו היא ילידת הארץ, אבל בת להורים ממוצא פולני.

אהוד ראצבי: היא נראית פולניה, חשבו שהיא עובדת זרה.

אהוד ראצבי: הוא לא התנהג אליה יפה, הוא דיבר אליה בברוטאליות, עד שהיא פתחה את הפה והוא הבין שהוא צריך לסגת.

אהוד ראצבי: הכל ניתן לעשות, לא בצעקות, בנחת רוח, בדרך פנייה יפה.

אהוד ראצבי: מי שאלים צריך לטפל בו, מי שלא אלים, אפשר לעשות את זה אחרת ולהגיע לאותן תוצאות.

רן כהן: אני מאוד מודה לחברי, חבר הכנסת רצאבי.

רן כהן: אני מסכם את הישיבה.

רן כהן: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת כאמור בנושא של התלונות למח"ש.

רן כהן: אם מדובר על 78 תיקים שנפתחו שם, אנחנו רוצים לדעת מה עלה בגורלם, מה נחקר, האם הצליחו לקבל עדויות מהנפגעים בטרם גורשו.

רן כהן: כל הנושא הזה יובא לכאן, כאשר נזמין את מנהל מח"ש לישיבה.

רן כהן: אני מאוד רוצה לחזור ולבקש – שנקבל תשובות לגבי המקרה.

רן כהן: נבקש מבת-שבע להעביר את זה למינהלת ההגירה, ושם נקבל תשובות הכיצד זה פיליפינית – אגב זה הכי נורמלי בעולם, שפיליפינית עוזרת לחולת אלצהיימר, שתקבל את החמש דקות אפשרות להגיע עד למטופלת ולהציג את הפספורט שלה.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שזה לא יהיה ושלא ינהגו בהתאם.

רן כהן: אני מאוד מבקש, ואני חוזר ומבקש, אני לא רוצה בשום פנים ואופן, ואמרנו את זה פעם, פעמיים ושלוש.

רן כהן: אין מעצרים על יד כנסיות.

רן כהן: כמו שאני אומר לכם, אם יהיה מעצר של יהודי איפוא שהוא על יד בית כנסת, אתם יודעים שזה אנטישמי.

רן כהן: לא יכול להיות מצב שבו אדם ייעצר ליד כנסייה, במקרה, לא במקרה, באקראי, בהליכה, לא בהליכה.

רן כהן: אסור שזה יקרה.

רן כהן: ימצאו הזדמנות אחרת, אבל יותר טוב כך ושיאשימו את מדינת ישראל כפוגעת בפולחן ובאמונה של האנשים הללו.

רן כהן: האמינו לי, אז יהיה עוד שוהה בלתי חוקי שיתחמק לכם, זה יותר טוב מאשר מעצר על יד כנסייה, כי זה מכפיש את המדינה, מכפיש את העם היהודי, זה מכפיש את משטרת ישראל, ויותר טוב לחסוך את זה.

רן כהן: אנא תקפידו על העניין הזה.

רן כהן: אני מסכם ואומר לכם, האלימות אפילו המעט שנוקטים שוטרים פוגעת בכולנו.

רן כהן: תעקרו אותה כמה שאפשר, תעקרו אותה.

רן כהן: אם צריך להוסיף עוד שוטר, ועוד שוטרת כדי שזה יהיה אנושי ותרבותי, תעשו את זה.

רן כהן: יותר טוב שיעשו את זה שני שוטרים ושוטרת, ויעשו את זה באופן אלגנטי והוגן, מאשר ששוטר אחד גדול נאבק עם שוהה בלתי חוקית אישה.

רן כהן: אורית אמרה בעצמה, התמונה נראית רע.

רן כהן: ומה לעשות, אנחנו חיים בעולם של תמונות, אבל זה גם מציאות.

רן כהן: אני סוגר את הישיבה.

רן כהן: אני מקיים את הישיבות הבאות הלאה, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי עקירת האלימות בתחום הזה מכל הכיוונים.

רן כהן: תודה רבה.