ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 53, 2003-11-18 10:00

קולט אביטל: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב גם לצופים בבית.

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: היום אנחנו מנסים לדון בשקט בנושא שהוא בעצם טעון, שההיה הרבה שנים טאבו, למרות שהכנסת טיפלה בו גם בשנים קודמות, אולי מנקודות ראות שונות.

קולט אביטל: אנחנו מדברים קודם כל על תופעת הירידה, וכמובן, כנגזרת מתופעת הירידה מהארץ, אנחנו מדברים על תופעת התושבים החוזרים – מהי מדיניות מדינת ישראל לגבי תושבים חוזרים, מה צריכה להיות אותה מדיניות, ומהן ההמלצות שלנו.

קולט אביטל: אני רוצה לפתוח בכמה מילים את הדיון הזה על תופעת הירידה מן הארץ, שהיא כמובן לא תופעה חדשה.

קולט אביטל: את הדיון הזה יזמנו במשותף חבר הכנסת ברונפמן ואנוכי, וגם הוא יגיד כמה מילים.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שתופעת הירידה היא תופעה עתיקת יומין.

קולט אביטל: היתה ירידה, אם אפשר לקרוא לזה כך, גם לפני הקמתה של מדינת ישראל.

קולט אביטל: אולם במשך השנים, היו גלים מאוד גדולים.

קולט אביטל: אין, למעשה סטטיסטיקות אמיתיות.

קולט אביטל: זאת אחת הבעיות שמקשות עלינו.

קולט אביטל: הסטטיסטיקה הרשמית של הלשכה המרכזית על סטטיסטיקה, מדברת על כ-650,000 איש שעזבו את הארץ מאז הקמתה של מדינת ישראל.

קולט אביטל: כמי ששירתה שנים בחו"ל, ובעיקר בשנים האחרונות שלי בשירות החוץ – שירתתי בניו יורק – נראה לי שהתופעה, בארה"ב לפחות, היא בהיקף של חצי מיליון איש.

קולט אביטל: ולכן, נראה לי שאם אנחנו לוקחים את הסך הכל – ולא רק בארה"ב, אלא בארצות יעד אחרות, כמו אוסטרליה, קנדה, ניו-זילנד, וגם מדינות אירופיות – אנחנו מתקרבים למיליון ישראלים שעזבו את הארץ.

קולט אביטל: היחס אליהם במרוצת השנים השתנה.

קולט אביטל: אני אומרת את זה בקיצור רב, כדי לאפשר לאחרים לדבר.

קולט אביטל: פעם התייחסנו אליהם כאל נפולת נמושות.

קולט אביטל: אני זוכרת שהיתה הנחיה שנים רבות בשירות החוץ לפיה לא כללנו אותם ברשימות המוזמנים שלנו לאירועים שונים.

קולט אביטל: הייתי אומרת שבשנות ה-80 חל שינוי – גם מתוקף העובדה שהתחלנו להסתכל על החיים בצורה אחרת, וגם בגלל שפתאום נתקלנו בתופעות של אנשים בעמדות מאוד בכירות בארה"ב ובמקומות אחרים, שהיו יורדים או בניהם של יורדים, החל מעוזרי סנטורים וכלה בנשים שהיו להן – ועדיין יש להן – עמדות מאוד בכירות בעולם העסקים ובתקשורת.

קולט אביטל: לכן, היחסים התחילו להתפתח בצורה שונה.

קולט אביטל: בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90, הבאנו לאיזשהו שינוי חשיבתי-מערכתי, והיתה יוזמה, שנדמה לי שהיא עדיין קיימת, לפתוח "בתי ישראל" בשיתוף בין משרד הקליטה ומשרד החוץ בכמה מקומות שבהם יש התחלתו של טיפוח כלשהו של ישראלים או של קהילות ישראליות, שנמצאים היום בחו"ל.

קולט אביטל: שני דברים צריכים לעניין אותנו בדיון הזה: ראשית, כיצד ומה ניתן לעשות כדי לנסות למנוע ירידה, אם ניתן, והיום התופעה החדשה היא תופעה די חמורה.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שבשנים האחרונות חזרו לברית המועצות לשעבר כ-40 אלף איש.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שיש היום ישראלים רבים, שמכינים בקפידה רבה מכינים את עזיבתם את הארץ למקומות יעד כמו אוסטרליה, ועושים את כל ההכנות בצורה רצינית – לומדים אנגלית, מוכרים בתים, מסדרים את כל העניין התקציבי.

קולט אביטל: זאת אומרת, שהיום ההתייחסות היא כאל הגירה.

קולט אביטל: מה אנחנו יכולים לעשות כדי לנסות ולמנוע את התופעה הזאת?

קולט אביטל: שנית, מה צריכה להיות המדיניות שלנו, וכיצד אנחנו יכולים לטפח את הקשר עם המאגר העצום הזה של ישראלים?

קולט אביטל: אני רוצה להבליט דבר אחד.

קולט אביטל: במאגר העצום הזה, הוא הפוטנציאל הגדול הטוב ביותר לעליה ולחזרה הביתה, הרבה יותר מאשר מבין קהלים אחרים.

קולט אביטל: מה אנחנו עושים באופן אקטיבי כדי לנסות ולהחזיר אותם?

קולט אביטל: איזה סוג קשרים?

קולט אביטל: כיצד אנחנו מטפחים את הקשר הזה?

קולט אביטל: נושא שלישי שנדבר עליו הוא מהי המדיניות הרשמית היום.

קולט אביטל: נראה לי, שבניגוד למה שאמרתי עד עכשיו, עליו מוסכם שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי לנסות ולחזיר אנשים הביתה, ההנחיות האחרונות שיצאו מהאוצר מכבידות ותכבדנה מאוד על אלה שרוצים לחזור.

קולט אביטל: אני מתייחסת במיוחד לשני דברים.

קולט אביטל: הדבר הראשון אותו אני רואה בחומרה רבה הוא ההנחיה החדשה בחוק, לפיה ישראלים אשר שוהים או ישהו יותר משנתיים בחו"ל ייאלצו לשלם מס בריאות מאוד גדול, מעין קנס כמעט, שהרבה מהם לא יכולים להרשות לעצמם.

קולט אביטל: המס הזה הוא פרוגרסיבי, וגם על זה נרצה לדבר, וכמובן ביטול הטבות אחרות, כמו הנחות על ייבוא – דברים שהם השתמשו בהם.

קולט אביטל: אולי הדבר האחרון הזה הוא לא הקובע והמכריע אצל ישראלים שרוצים לחזור.

קולט אביטל: נראה לי שהדבר הקובע והמכריע הוא הידיעה שהם יכולים להשתלב פה, למצוא פה עבודה ולמצוא מקום מגורים.

קולט אביטל: מה אנחנו עושים לצורך העניינים האלה.

קולט אביטל: נמצא אתנו היום צוות ששקד על עבודה גדולה מאוד בנושא הזה.

קולט אביטל: נדמה לי שבפעם הראשונה קם צוות שערך עבודה רצינית מאוד עבור הקונגרס הציוני הישראלי, ואני אבקש גם מהם לתת לנו סקירות קצרות ענייניות על מה שהם גילו וזיהו, ומהן המלצותיהם.

קולט אביטל: כמובן, אתנו גם המנכ"לית של המשרד לקליטת עליה.

קולט אביטל: אנחנו נמצאים היום בעיצומה של עצרת הפדרציות היהודיות בארה"ב, והיא תצטרך לעזוב אותנו מוקדם יותר, אז ננסה לסדר את סדר הדוברים, כך שהיא תוכל לדבר לפני שהיא יוצאת.

רומן ברונפמן: גבירותיי ורבותיי, בוקר טוב.

רומן ברונפמן: אני חושב שהחברה הישראלית מתמודדת היום עם שתי תופעות, שקשורות ואינן קשורות זו בזו.

רומן ברונפמן: התופעה הראשונה היא תהליך הגלובליזציה של העולם, כאשר התנודה והתנועה בין המדינות ניכרת.

רומן ברונפמן: הגבולות כמעט פתוחים, והעבודה המוצעת בארצות אחרות כבר לא מתקבלת בעיני החברה הישראלית כ"ירידה", אלא כעזיבה לצרכים שונים.

רומן ברונפמן: מצד שני, המשבר הביטחוני, המדיני והכלכלי שאנחנו חווים יום יום, הופך את מדינת ישראל ממקום אטרקטיבי, כפי שהיא הייתה בשנת 1993-1999, למדינה בעלת בעיות ביטחון, כלכלה וחברה, שתושביה חושבים לא פעם ולא פעמיים על עזיבה, כפי שאמרה יושבת-ראש הוועדה.

רומן ברונפמן: על רקע שתי התופעות האלה, ועל רקע המספרים שמופיעים מפעם לפעם בתקשורת הישראלית, אנחנו לומדים על שני תהליכים נוספים.

רומן ברונפמן: על ירידה משמעותית בממדי העליה לישראל מארצות העולם, ובעיקר מהמדינות שהיוו בעבר את ברית המועצות.

רומן ברונפמן: אם בתחילת שנות ה-90 דיברנו על 200 אלף איש, ואפילו על 300 אלף איש לשנה בשנות השיא, היום אנחנו מסכמים את שנת 2002 ב-33,000 איש.

רומן ברונפמן: ב-2003 נסכם את העולים בכ-20 אלף איש, בו בזמן שהמספרים הלא-מדוייקים והלא-מבוקרים מדברים על ירידה מהארץ באותן תקופות, שבמספרים אבסולוטיים היא זהה, או אפילו גדולה יותר.

רומן ברונפמן: אתם בוודאי זוכרים פרסום – אחר-כך אמרו שהוא לא היה מדוייק – על ירידה מאסיבית של ישראלים לטורונטו.

רומן ברונפמן: כל מי שביקר בטורונטו בשנים האחרונות כבר יודע שיש שם קהילות יהודיות, לא קהילה יהודית, אלא קהילות יהודיות.

קריאה: קהילות ישראליות.

רומן ברונפמן: קהילות ישראליות, אבל קהילות יהודיות שמורכבות מקהילות ישראליות, מקהילות העולים מרוסיה, מקהילות הישראלים יורדי שנות ה-80, וכו'.

רומן ברונפמן: אבל מי שביקר במוסקווה לאחרונה, וזה החידוש הגדול, יודע שכבר במוסקווה יושבת קהילה ישראלית, לא קהילה יהודית.

רומן ברונפמן: השגרירות שלנו במוסקווה מעריכה בזהירות רבה מאד את הקהילה הישראלית בכ-20 אלף איש, ובביקורי האחרון שם שמעתי שזה מגיע למספרים עוד יותר גדולים.

רומן ברונפמן: זאת התמונה, ובנושא הזה התקבלה החלטה של משרד האוצר – שאם אני אשים בצד את המשמעויות הכלכליות של ההחלטה, ותיכף אני אסביר למה אני שם אותן בצד – ואנחנו מדברים בסופו של דבר על מסר ישראלי וממלכתי המופנה לעולים ולתושבים חוזרים, לפיו החזרה שלהם והעליה שלהם אינן חשובות למדינת ישראל.

רומן ברונפמן: מדובר בעצם בשתי החלטות עקרוניות של משרד האוצר.

רומן ברונפמן: מצד אחד, ביטול הטבות בדברים די שוליים, אני חייב לומר.

מרינה סולודקין: מענק למשכנתא זה לא שולי.

רומן ברונפמן: אני מדבר על הרכישות, לא על מענק למשכנתא.

רומן ברונפמן: לתושבים חוזרים לא היתה זכות למשכנתא.

רומן ברונפמן: אני מדבר על תושבים חוזרים כרגע.

רומן ברונפמן: מצד שני – כפי שאמרה היושבת-ראש – הקנס, שהוא ממש קנס.

רומן ברונפמן: בסוגריים: ביטול זכויות לביטוח בריאות ממלכתי.

רומן ברונפמן: זה המסר.

רומן ברונפמן: למה אמרתי שאני שם בצד את המשמעויות הכלכליות?

רומן ברונפמן: כי כמה תושבים חוזרים חזרו בשנת 2002?

רומן ברונפמן: אלפים בודדים.

רומן ברונפמן: כמה חזרו במהלך שנת 2003?

רומן ברונפמן: לפי הנתונים שבידי – כמה מאות.

מירלה גל: בשנת 2002 חזרו 3,546 איש, ונכון לאוקטובר 2003 חזרו 2,771.

רומן ברונפמן: אז אני לא טעיתי.

רומן ברונפמן: זה לא כמה מאות, זה אלפיים איש.

מירלה גל: זה כאלה שעוברים דרכנו, יכולים להיות כאלה שחוזרים לא דרכנו.

נדיה פריגת: זה בסך הכל די הרוב.

קולט אביטל: זו לא אשמתכם, אני רק אומרת שזה מספר מאוד עלוב.

נדיה פריגת: המספרים שלנו הם בדרך כלל 50% מהחוזרים.

מירלה גל: לא כולם עוברים דרך המשרד.

נדיה פריגת: את יודעת מה, חזרו 5,000 איש.

רומן ברונפמן: זה ממש לא משנה.

רומן ברונפמן: אני חוזר ואומר שאני לא מדבר על מספרים כלכליים אבסולוטיים.

רומן ברונפמן: אני מדבר על המסר של מדינת ישראל לקהילות ישראליות ויהודיות בעולם.

רומן ברונפמן: בגלל חיסכון של 10 מיליון שקלים או 12 מיליון שקלים – על זה מדבר משרד האוצר בביטול הפטורים וביטול ביטוח בריאות ממלכתית – אנחנו מוסרים מכאן, מירושלים, מסר לקהילות העולם: חברים, תשארו במקומכם.

רומן ברונפמן: זוהי המשמעות הפשוטה.

רומן ברונפמן: אני לא אומר שהמשפחה תחזור בגלל הפטור או בגלל ביטוח הבריאות הממלכתי.

רומן ברונפמן: אבל כשמשפחה מתכננת חזרה, היא רוצה לדעת שלפחות הסעיף של ביטוח בריאות ממלכתי עומד לרשותה, כי זו משפחה ישראלית.

רומן ברונפמן: אני מקווה שבעזרת הישיבה הזאת ובעזרת הארגונים הרלוונטיים, נוכל מכאן, מכנסת ישראל ומהוועדה לקליטת העלייה והתפוצות, לשנות את ההחלטה הזאת, כי היא נראית לי לא צודקת, לא מוצדקת מבחינה כלכלית, ובעיקר – אנטי ציונית.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: רשות הדיבור לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: תודה רבה ליושבת-הראש.

מרינה סולודקין: אני חושבת שההחלטה היא שערורייתית.

מרינה סולודקין: אנטי ציונית זה לא מספיק.

מרינה סולודקין: זאת שערורייה.

מרינה סולודקין: רוצים לפגוע, ופוגעים.

מרינה סולודקין: חבר הכנסת ברונפמן, אני לא מסכימה אתך בנושא הגלובליזציה.

מרינה סולודקין: יש כוחות במשרד האוצר ובמדינה, שבכלל לא רוצים מדינה קולטת עליה, ולא רוצים תושבים חוזרים.

מרינה סולודקין: יותר מזה, הם רוצים לפגוע בהם אם הם רוצים לחזור לארץ, ומאחורי זה אני מרגישה אידאולוגיה שלימה.

מרינה סולודקין: אני קראתי את החוברת שהכינו לנו, ובין ההסברים הם כותבים: "קיימת פגיעה חברתית ומוסרית כאחד בהעדפת תושבים חוזרים, סטודנטים, שליחים, בהשוואה לציבור שאינו זכאי להטבות האלה.

מרינה סולודקין: " ברוסית יש ביטוי, כשקוטפים את הראש, לא בוכים על השר.

מרינה סולודקין: היינו צריכים לעצור את כל המגמות האלה כששמענו שיש ביטול של כל זכויות העולים.

מרינה סולודקין: המדינה מבוססת גם על חוק השבות וגם על קיבוץ הגלויות, ואני חושבת שהמושג הזה כולל גם את התושבים החוזרים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה מאוד מסוכן.

מרינה סולודקין: רוצים להיות מדינה קטנה, בלי צרות, בלי אנשים חדשים, לא רוצים להתפתח בכלל.

מרינה סולודקין: וכשקראתי על מה שקורה בתחום הביטוח הרפואי, אני רואה נקמנות בלתי מוסברת כשמדברים על משרד האוצר.

מרינה סולודקין: התשובה צריכה להיות קודם כל במליאה, בהצבעות, להצביע עבור זה.

מרינה סולודקין: אני רוצה שוב לדבר על כך, שמה שקורה בתחום עידוד קליטת עליה ותושבים חוזרים, הוא דבר שמנוגד מאוד לכל האידאולוגיה הקודמת של המדינה.

מרינה סולודקין: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: עזריאל נבו, בבקשה.

עזריאל נבו: נכנסתי לעבודה בעקבות הקונגרס הציוני הישראלי השני, שנודע לי על קיומו רק לפני מספר חודשים.

עזריאל נבו: לא ידעתי שיש חיה כזאת, ושמחתי על ההזדמנות, כי אני מנסה לדחוף את הנושא הזה כבר כמה שנים – סתם כשיגעון של ישראלי שמסתכל החוצה ורואה מה קורה בחוץ, ורואה שבאיזשהו מקום חלק מהאנשים טומנים את הראש מתחת לכר, ואומרים: עושים, עושים, ולא עושים מספיק, ובעצם שם מתפתחת במשך שנים קהילה גדולה, שאני קראתי לה "קהילה גדולה ונשכחת", אז כעסו עליי גורמים ממשלתיים.

עזריאל נבו: מה שעושים היום הוא לא מספיק.

עזריאל נבו: ריכזתי סביבי מספר אנשים – חלקם נמצאים פה.

עזריאל נבו: אחד מהם הוא ד"ר עוזי רב-הון, שהוא דמוגרף מהמכון ליהדות בת-זמננו, פרופ' אילן שמידט, שהוא דיקן בית הספר לעבודה סוציאלית, אל"מ אופיר, שהיה עד לפני שבוע ראש המרכז לנוער ונח"ל, ואת אליהו רב-הון, שיש לו תוכנית יפהפיה על הקשר הישראלי.

קולט אביטל: ברדיו.

עזריאל נבו: קיבלנו גם נציגים של משרד הקליטה ומשרד החוץ.

עזריאל נבו: במהלך שלושה חודשים ניסינו לגבש איזושהי עבודה, ובאנו איתה כמסר לאותו קונגרס, שהוא דבר טוב ויפה.

קולט אביטל: המסר הוא כרגע לכל הציבור בישראל, זה בסדר.

עזריאל נבו: כן, אבל אנחנו באנו עם איזשהו מסר לקונגרס.

עזריאל נבו: לצערי הרב, כנראה שהקונגרס הזה לא עניין יותר מדיי את התקשורת הישראלית, אבל זה רק כהערה.

עזריאל נבו: מה שהטריד אותי במשך הזמן, והטריד גם את החברים, זה מה שקורה עם אותה קהילה גדולה שיושבת שם.

עזריאל נבו: אני מתייחס כרגע לקהילה שבארה"ב, ולא חשוב בדיוק המספר – יש פה חילוקי דיעות לגבי המספרים.

עזריאל נבו: המספרים לא כל כך חשובים ברגע זה.

עזריאל נבו: יש הרבה – יש מאות, יש אלפים, יש אלפי-אלפים, תלוי את מי מכניסים בחשבון.

עזריאל נבו: האם את זה שיצא החוצה, או את הבן שלו, שעדיין נושא תעודה, וגם את הבן של הבן, שאם הוא בן של אזרח ישראלי, יש לו עדיין דרכון ישראלי.

עזריאל נבו: מה שהטריד אותנו הוא מה קורה עם הדור השני והשלישי.

עזריאל נבו: הם בעצם הולכים ונטמעים, ונעלמים לנו מתוך העם היהודי.

עזריאל נבו: העם היהודי הולך ומצטמצם.

עזריאל נבו: ואנחנו – מחוסר טיפול מספיק – מפסידים יותר ויותר אנשים, שנעלמים מתוכנו.

עזריאל נבו: מאחר והזמן קצר, לא אכנס לכל הדברים, אבל נוצר לנו קשר תוך כדי עבודה עם קהילה ישראלית בארה"ב, באזור מסויים בלוס אנג'לס.

עזריאל נבו: הקימו שם גוף, וביקשנו מהם להכין נייר עמדה משלהם.

עזריאל נבו: הם עצמם שלחו את נייר העמדה, ושלחו גם משלחת לקונגרס.

עזריאל נבו: הופיעו בקונגרס 6 איש שבאו על חשבונם, במיוחד כדי להשתתף בו.

עזריאל נבו: הם רוצים את הקשר ומעוניינים בקשר.

עזריאל נבו: אני חושב שאנחנו צריכים להפסיק נפנף בזה שאנחנו מחזירים ומחזירים ומחזירים.

קולט אביטל: אני רוצה לשאול שאלה אחת.

קולט אביטל: האם לדעתך ולדעת הצוות, יש בקרב הקהילות הישראליות, כפי שאתם קוראים להם, עניין לחזור, ולא רק לשמור על קשר.

קולט אביטל: האם זהו דבר שאפשר לעודד אותו, לפי דעתכם.

עזריאל נבו: אני חושב שאף אחד לא עשה מחקר אם יש רצון לחזור.

עזריאל נבו: כי עם כל אחד שידברו, הוא יגיד שכשהילד יגמור את הקולג' אנחנו מתכננים לחזור, והילד הוא בן שנה.

עזריאל נבו: אז אנחנו מכירים גם את הסיפור הזה.

עזריאל נבו: אבל אני חושב שאנחנו יכולים לעשות היום עבודה גדולה בקרב הקהילות האלה, ובחלק מהאמצעים – שנגייס אותם שם, לא מפה, אפשר גם לגייס אמצעים שם – בנוסף לבית הישראלי, שהוא מפעל טוב ויפה, נרחיב את הבית הישראלי ונחזק אותו, כי אני מכיר את התקציב שעומד לרשות המחלקה לתושבים חוזרים.

עזריאל נבו: רבותיי, זו בדיחה מה שיש להם.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: נגיע לבדיחה, זה בסדר.

עזריאל נבו: ישנו רצון שם, וישנו רצון של אנשים פה בארץ להירתם לנושא הזה.

עזריאל נבו: צריכים למצוא איזושהי פינה או גוף – לאו דווקא גוף ממשלתי – שירכז את הנושא הזה, את כל אלה שמתעסקים בנושא הזה, ולדחוף אותו קדימה.

עזריאל נבו: כי זה בנפשנו.

עזריאל נבו: אנחנו מאבדים פה מאות אלפי יהודים מדי שנה, ונאבד גם הלאה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: פרופ' נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אין ספק שחזרת תושבי ישראל לארץ והעליה הן המשימות הכי חשובות לקיום המדינה שלנו.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו צריכים להבין באיזה מצב אנחנו עכשיו – אין עבודה.

מיכאל נודלמן: איך אתם רוצים שיחזרו תושבים ישראליים לארץ, אם אין פה עבודה?

מיכאל נודלמן: בן-אדם בא למדינה, הוא רוצה לעבוד, הוא לא רוצה להיות מובטל.

מיכאל נודלמן: יש הרבה דברים שאפשר להגיד עכשיו כדי להסביר שזה לא זמן טוב לעשות תעמולה.

מיכאל נודלמן: אבל באותו הזמן, השכל הישר אומר שאם יש קושי במשהו, צריך להקל על האנשים לחזור למדינה שלהם.

מיכאל נודלמן: אבל אנחנו יודעים, שמשרד האוצר עושה הפוך.

מיכאל נודלמן: גם כך יש קושי, והם עושים עוד קושי.

מיכאל נודלמן: קושי על קושי.

מיכאל נודלמן: אני לא יודע איזה היגיון יש בזה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה להגיד כמה מילים על התקופות היותר-טובות שקשורות לעליה.

מיכאל נודלמן: האם אתם יודעים שמשנת 1991, 55 אלף מקרים סוציאלים עומדים עד עכשיו בתור בלי דירה.

מיכאל נודלמן: עכשיו הממשלה רוצה להוריד לאנשים האלה את הסיוע לשכר דירה.

מיכאל נודלמן: שלשום ראיתי בטלוויזיה שידור על ספורטאים מצטיינים.

מיכאל נודלמן: אתם יודעים מה זה להיות ספורטאי מצטיין?

מיכאל נודלמן: צריך להיות באימונים 4-5 שעות ביום.

מיכאל נודלמן: כמה סטיפנדיה מקבל ספורטאי מצטיין, אלוף העולם?

מיכאל נודלמן: 500 ש"ח.

מיכאל נודלמן: ספורטאים יותר מוכרים מקבלים 1,500 ש"ח.

מיכאל נודלמן: זה היחס שלנו לעולים מצטיינים?

מיכאל נודלמן: אתם יודעים כמה פרופסורים ומדענים נקלטו כמו שצריך?

מיכאל נודלמן: יש תקציב ל-500 איש.

מיכאל נודלמן: הגיעו הרבה יותר מ-500 איש.

מיכאל נודלמן: זאת אומרת, שבימים היותר טובים לא חושבים איך לעודד את העליה.

מיכאל נודלמן: אתם חושבים שהעלייה הצטמצמה רק בגלל המצב הכלכלי?

מיכאל נודלמן: לא, הם מקבלים מכתבים – מה מקבלים פה, איזה מצב יש פה.

מיכאל נודלמן: והמצב לא טוב.

מיכאל נודלמן: 10-12 שנה אחרי גל העליה אני צריך לספר על דברים כאלה?

מיכאל נודלמן: זו בושה.

מיכאל נודלמן: אני אומר שוב, הזמנים קשים.

מיכאל נודלמן: המשימה שלנו היא שאנשים יעלו לארץ, שתושבי ישראל יחזרו לארץ, אבל הבירוקרטיה עושה הכל הפוך.

מיכאל נודלמן: במקום לעשות הקלות, היא עושה הפוך.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להיות נגד הדברים האלה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נשמע את מנכ"לית המשרד לקליטת עליה, שבו יש כידוע לכולנו מחלקה העוסקת בתושבים חוזרים.

קולט אביטל: הופצה כאן חוברת מאוקטובר 2002, שלפחות לדעת כמה מאיתנו היושבים פה, כבר לא כל כך מעודכנת, ולכן גם לא כל כך רלוונטית.

קולט אביטל: גבירתי, לפני הסקירה, רצינו לבקש ממך להתייחס לשאלה, איזה אחוז בתקציב המשרד לקליטת עליה מוקדש לנושא הזה, ובנוסף, האם תוכלי לומר לנו מהן התוכניות שמניעות אותך.

מירלה גל: שלום.

מירלה גל: קודם כל, מבחינת החוק היבש, אני רוצה לציין מהי מדיניות הממשלה ביחס לאזרחים ישראלים בחו"ל.

מירלה גל: ב-1981 התקבלה החלטה, לפיה נושא מניעת הירידה והשבת הישראלים נכלל בקווי היסוד של הממשלה.

מירלה גל: ב-1985 הוטלה אחריות המטה על משרד הקליטה באמצעות המחלקה לתושבים חוזרים, שבראשה עומדת כרגע גב' נדיה פריגת.

מירלה גל: הביצוע עצמו מתבצע בחו"ל באמצעות נציגי משרד החוץ.

מירלה גל: לא אכנס כרגע לנושא התקציבי נכון לשנת 2003.

מירלה גל: אני לא רוצה לקרוא לו בדיחה, הוא לא בדיחה, אבל אכן לא מדובר בסכומים גדולים.

קולט אביטל: לא בדיחה, כי זה לא מצחיק.

רומן ברונפמן: אבל בכל זאת, את יכולה לנקוב במספר?

קולט אביטל: אנחנו בכל זאת צריכים לדעת, לפחות באחוזים.

מירלה גל: את הנתון התקציבי אעביר אחר כך, גב' פריגת תמסור לכם אותו.

מירלה גל: מבחינת משרד הקליטה, ברור לנו שצריך לשים בראש סדר העדיפויות את נושא התושבים החוזרים.

מירלה גל: התושבים החוזרים הם לא פחות חשובים בראייתנו מהעולים החדשים.

מירלה גל: יש פוטנציאל אדיר.

מירלה גל: הנתונים המספריים שנויים במחלוקת – יש כאלה שמדברים על 600 אלף, יש כאלה שמדברים על מיליון.

מירלה גל: כך או כך, בוודאי שכמדובר על חזרה של 2,600 איש, 2,700 איש או 3,500 איש – זה לא מספק בכל קנה מידה.

מירלה גל: מבחינתנו, כאשר הצגנו לממשלה את תוכנית התקציב של 2004, ביקשנו תקציב מיוחד לעידוד עליה, וקיבלנו 300 מיליון שקלים לשלוש שנים, כאשר בשנת 2004 ייוחדו 85 מיליון שקלים לנושא של עידוד עליה.

מירלה גל: במסגרת עידוד העליה, חלק נכבד מהתוכניות שאנחנו מתווים היום במשרד, מיוחד לתושבים חוזרים.

מירלה גל: משום שאין לנו ספק שקודם כל צריך להחזיר את מי שנולד כאן, את מי שבחר באיזשהו שלב בחייו לעלות ארצה, ובשלב מאוחר יותר חזר לארץ מוצאו או למדינה אחרת.

מירלה גל: בימים אלה אנחנו שוקדים על תוכניות, הן לצעירים, הן למבוגרים יותר.

מירלה גל: אנחנו הולכים ומרחיבים את התוכניות של משרד הקליטה, שמטפלות היום אך ורק בעולים החדשים, גם לתושבים החוזרים, ותיכף ארחיב על כך את הדיבור.

מירלה גל: המחלקה לתושבים חוזרים עוסקת בחו"ל בשני הבטים – בחיזוק הקשר עם הקהילות הישראליות, מה שמוכר לך, גברתי יושבת-הראש, כ"בית הישראלי".

מירלה גל: יש גם מספר מדינות, בארה"ב ובצרפת, למשל, בהן יש בתים ישראליים שמקיימים פעילות שמטרתה שמירת קשר עם הישראלים בחו"ל.

מירלה גל: מעבר לכך, מתנהלת שם גם פעילות של עידוד לחזרה ארצה.

מירלה גל: בארץ, המחלקה לתושבים חוזרים מטפלת בכל אותם אלה שבחרו לשוב ארצה, ואני אפרט מהם תחומי הטיפול.

מירלה גל: לפני שאכנס לפירוט, אני רוצה להעיר לגבי סעיף 58, אליו התייחסתם כולכם, שנוגע ל"קנס הגבוה" בנושא הבריאות, אותו נדרשים התושבים החוזרים לשלם.

מירלה גל: אנחנו במשרד הקליטה מודעים בהחלט לבעייתיות.

מירלה גל: אנחנו אכן חושבים שזה יכול להוות אבן נגף בהחלטה של ישראלים, אם לחזור או לא.

מירלה גל: לכן יזמנו פנייה – השרה פנתה לשר הבריאות בהצעה לשינוי החוק.

מירלה גל: ההצעה שלנו מדברת על צמצום הזמן לששה חודשי המתנה, והקטנת הסכומים באופן משמעותי.

קולט אביטל: מה זה ששה חודשי המתנה?

מירלה גל: את התקופה הזאת ניתן גם לרכוש בחו"ל, כך שכשהאדם יגיע ארצה, הוא כבר יוכל למעשה להתחיל מייד את הביטוח, בהנחה שהוא שילם את הסכום.

מירלה גל: אבל אנחנו מדברים על סכומים הרבה יותר קטנים.

מירלה גל: אם הסכומים שמדברים עליהם היום יכולים להגיע לכדי 54,000 שקלים, אנחנו מדברים על סכומים של 300-400 שקלים לחודש בממוצע, כאשר מדובר על תקופה של ששה חודשים.

מירלה גל: אלו הם סכומים שניתן יהיה לעמוד בהם.

מירלה גל: בכל אופן, זוהי ההצעה שלנו.

מירלה גל: אנחנו בהחלט מודעים לבעייתיות, ואנחנו מקווים ששר הבריאות, ובהמשך משרד האוצר, יאמצו את ההצעה של משרד הקליטה.

מירלה גל: זה בנוגע לפן של סעיף 58.

מירלה גל: אם מהבית הזה רוצה לצאת קריאה לשנות את החוק, אנחנו בוודאי לא נתנגד לכך.

מירלה גל: אנחנו בהחלט תומכים בשינוי.

מירלה גל: אני רק רוצה לציין, שנכון להיום החוק עדיין לא ייושם.

מירלה גל: זאת אומרת, על אף שהוא כבר נכנס לתוקף, הוא עדיין לא מיושם.

רומן ברונפמן: מה זה אומר?

מירלה גל: זה אומר, שנכון להיום הסכומים האלה לא משולמים.

רומן ברונפמן: אני באמת רוצה להבין את זה.

רומן ברונפמן: מה זה אומר מפי מנכ"ל משרד ממשלתי.

רומן ברונפמן: למה הכוונה?

מירלה גל: זאת אומרת, שתושב חוזר שמגיע לארץ, על אף שהחוק נכנס לתוקפו ב-2003, בפועל הם עוד לא - - -

קולט אביטל: זה איננו נכון.

קולט אביטל: אני מתנצלת על הדרך שבה אני פונה, אבל קיבלנו דיווחים על אנשים שכבר שילמו.

קולט אביטל: אפשר לקבל הבהרה מהאוצר?

קולט אביטל: החוק מיושם או לא?

קולט אביטל: רק הבהרה, משום שאנחנו באמצע דבריה של המנכ"לית.

דניאל אלקיים: מבחינה טכנית, בכל סניפי הביטוח הלאומי ובקופות החולים, החוק איננו מייושם.

דניאל אלקיים: במקרים ספציפיים שפונים אלינו, אנחנו כן מיישמים.

קולט אביטל: זאת אומרת, שמי שמספיק חכם לפנות - - -

רומן ברונפמן: אני נמצא שבע וחצי שנים בכנסת, וזו הפעם הראשונה שאני שומע מה שאני שומע כרגע.

קולט אביטל: זה פשוט מה שנקרא חכמי חלם.

רומן ברונפמן: מה שאני שומע כרגע, זה פשוט לא יאומן.

דניאל אלקיים: זה לא חלם.

רומן ברונפמן: זה מיושם או לא מיושם?

דניאל אלקיים: בתהליך של חקיקת החוק, ביקשנו מהאוצר תוספת כוח אדם להפעלת החוק.

רומן ברונפמן: זאת אומרת, מהכסף שאנחנו אמורים לחסוך, אנחנו גם צריכים להפריש כסף ליישום החוק.

קולט אביטל: בוודאי, כי אתה צריך פקידים שיגבו את הכסף.

קולט אביטל: בשביל זה יש חוקים.

דניאל אלקיים: לצערנו, הנושא של תוספת כוח אדם בביטוח לאומי ונושא יישום סעיף 58 טרם בוצע עד היום, ולכן הכנו את המערכת - - -

רומן ברונפמן: באיזה סכום מדובר?

רומן ברונפמן: כמה כסף ביקשתם?

דניאל אלקיים: 4 עובדים.

רומן ברונפמן: כמה זה בעלות שנתית?

דניאל אלקיים: - - -

קולט אביטל: לא, זה יהיה בוודאי יותר מהכסף שייגבה, כי אנשים פשוט לא יחזרו ארצה.

קולט אביטל: גברתי המנכ"לית, המשיכי בבקשה.

קולט אביטל: מירלה גל: אסקור בקצרה את סוגי הסיוע לתושב החוזר במשרד הקליטה.

קולט אביטל: ראשית, דבר שהוא אולי שולי, אבל בכל זאת קיים, הוא הנחה בכרטיסי טיסה ומטען נלווה ללא תשלום נוסף; סיוע בקליטה בתעסוקה; דמי קיום לדורשי עבודה - - -

קולט אביטל: זה לכל אזרח ישראלי.

מירלה גל: לא, אני מדברת כרגע באופן ספציפי על תושבים חוזרים.

קולט אביטל: אבל כל אזרח ישראלי שדורש עבודה והולך ללשכת העבודה, מקבל משהו מהביטוח הלאומי.

יגאל אסינוב: לא, יש לו פעם בכמה שנים, וזו פעם נוספת.

מירלה גל: זה שונה מהנהלים הרגילים שחלים על הישראלים.

מירלה גל: דמי קיום בקורסים להסבה, הכשרה מקצועית ורישוי; השתתפות במימון אגרת בחינות רישוי; קידום בהשמה בתעסוקה ע"י השתתפות במימון שכר; השתתפות בסדנאות לחיפוש עבודה מטעם משרד הקליטה; סיוע לאומנים; סיוע למדענים; סיוע ליזמים עסקיים.

קולט אביטל: מה זה סיוע לאומנים, אפשר לדעת?

קולט אביטל: איך אתם מסייעים לאומנים?

רומן ברונפמן: זה דומה לעולים, נכון?

מירלה גל: זה בהחלט דומה לעולים.

מירלה גל: יש ועדה מקצועית שקובעת מי זכאי להכרה כאומן ומי לא, ובמקרים מסוימים הוא יכול לקבל מענק בסכום של 2,500 שקלים לרכישת כלים או ציוד מקצועי.

מירלה גל: אם הוא מוכר כאומן מצטיין, הוא יוכל לקבל סיוע נוסף באמצעות ועדה בינמשרדית.

מירלה גל: אלו הם דברים שקיימים.

מירלה גל: כפי שציינתי, יש לנו השתתפות במימון אגרות, השתתפות בשכר לימוד בקורסים, דמי קיום לדורשי עבודה, סדנאות, סיוע בקידום, השמה בתעסוקה, סיוע בדמי קיום ודמי נסיעות.

מירלה גל: יש מגוון רחב של נושאים שבהם אנחנו מסייעים לתושבים החוזרים.

מירלה גל: כפי שציינתי בתחילת דבריי, ישנם תחומים שטופלו עד היום רק לגבי עולים חדשים, והיום אנחנו מרחיבים אותם גם לתושבים החוזרים.

מירלה גל: יזמות עסקית, לדוגמה.

מירלה גל: יש לנו עכשיו תוכנית שהתחלנו ליישם אותה מול תושבים חוזרים – סיוע של המט"י, ואני מקווה שבשנת 2004 נוכל גם לתת להם הלוואות, כפי שנותנים לעולים חדשים.

מירלה גל: תוכניות אחרות נוספות, שכיום מיושמות רק לגבי עולים חדשים, תורחבנה לתושבים חוזרים.

מירלה גל: מעבר לכך, אנחנו נמצאים כרגע בדיונים מול תנועות נוער למיניהן, על-מנת להרחיב את גרעיני הצופים שנמצאים בחו"ל, כדי לעודד את חזרתם של בני נוער ישראלים, ולא אכנס כאן לפירוט.

מירלה גל: אבל כפי שציינתי, משרד הקליטה שוקד כרגע על תוכניות רבות ומגוונות על-מנת להחזיר ארצה את הישראלים – ובוודאי את הילדים שלהם, שבחלקם אפילו לא מכירים את הארץ, לצערנו.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: יש שתי שאלות.

קולט אביטל: נתחיל עם חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: האם את ושרת הקליטה ציפי לבני לא רואות סתירה בין העבודה שקיבלתם 300 מיליון שקלים לתעמולה - - -

מירלה גל: לתעמולה?

מרינה סולודקין: כדי לעודד עלייה מחו"ל לארץ.

מרינה סולודקין: 300 מיליון שקלים לשלושת השנים, זה 100 מיליון בשנה.

מרינה סולודקין: זה מצד אחד.

מירלה גל: זו לא בדיוק חלוקה כזו, אבל בסדר.

מרינה סולודקין: מצד שני, משרד האוצר ביטל 40 מיליון שקלים בשנה מזכויות של תושבים חוזרים, ולפחות 300 מיליון שקלים הם מענקים למשכנתאות לעולים חדשים.

מרינה סולודקין: בין שני הנתונים האלה, אני רואה סתירה קפקאית.

מרינה סולודקין: לשם אתם עושים פרופגנדה, הסברה ותעמולה בחו"ל, כדי שיגיעו אנשים?

מרינה סולודקין: הם מגיעים למצב אחר לגמרי מבחינת הזכויות וההטבות.

מירלה גל: קודם כל, אני רוצה להבהיר.

מירלה גל: 300 מיליון השקלים לא נועדו לתעמולה.

מירלה גל: חלק קטן מהכסף ייוחד לשיווק.

קולט אביטל: זה אותו הדבר.

קולט אביטל: אנחנו קוראים לשיווק תעמולה.

מירלה גל: לא.

מירלה גל: אני אומרת שחלק קטן מהכסף ייוחד לשיווק.

מירלה גל: מרביתו של הכסף יושקע בקליטה טובה יותר של אנשים שיגיעו ארצה, בתוכניות שתהיינה תוכניות חדשות, שעד היום לא היו קיימות.

מירלה גל: ייתכן גם שחלקן יהיו הרחבה של תוכניות קיימות.

מירלה גל: אבל אני חושבת שבמצב שבו מדינת ישראל נמצאת כיום, כאשר יוצא מסר חד-משמעי מצד ראש הממשלה, לפיו העליה ארצה היא בראש סדר העדיפיות, גם בתקופה כל כך קשה - - -

רומן ברונפמן: האם את מרמזת שראש הממשלה לא מתואם עם שר האוצר?

מירלה גל: אני לא מרמזת, אני אומרת את זה בצורה הברורה ביותר.

קולט אביטל: לא, היא מרמזת שהוא לא מתואם עם שר האוצר, היא אומרת בצורה ברורה.

מירלה גל: אני אומרת בצורה הברורה ביותר, שעליה וחזרה ארצה של ישראלים נמצאת בראש סדר העדיפויות גם של ראש הממשלה.

מירלה גל: לכן, גם מתוך הבנה שהעליה ארצה חשובה, ייוחד סכום כסף מיוחד לעידוד עליה ולשיפור התוכניות - - -

קולט אביטל: התקציב שייוחד לנושא הזה, שהוא בעיקר לתושבים החוזרים, הוא פחות מבניית כביש עוקף בשטחים.

יגאל אסינוב: אבל זה לא העניין של ועדת הקליטה.

קולט אביטל: בסדר, אני יכולה להגיד מה שאני רוצה בדיוק כמוך.

קולט אביטל: היא מדברת על סדרי עדיפויות, לאן הולך הכסף.

קולט אביטל: או-קיי?

מירלה גל: במצב שבו בוצעו קיצוצים בכל המשרדים, וגם אצלנו בוצעו קיצוצים מצד אחד, אבל מצד שני ממשלת ישראל הבינה שלעליה יש חשיבות, והיא ייחדה 300 מיליון שקלים ב-3 שנים, אני חושבת שיש כאן מסר חשוב מאוד, לפיו המדינה מעוניינת בעליה ובחזרה של תושבים חוזרים.

מירלה גל: אז נכון שכולנו היינו שמחים אם הסכומים שהיו מוקצבים לנו היו גבוהים יותר.

מירלה גל: אבל אני חושבת שבמצב שבו אנחנו נמצאים, 300 מיליון שקלים ב-3 שנים זה בהחלט סכום שניתן להתחיל אתו תוכניות, ולעודד חזרה של תושבים.

קולט אביטל: חבר הכנסת יאסינוב, אתה רוצה לשאול שאלה?

קולט אביטל: בקצרה, אם אפשר, כי אחר-כך אני צריכה לצאת.

יגאל אסינוב: קודם כל, אני מודה לך שהסברת לנו מהם ה-80 מיליון, כי על זה בדיוק רציתי לשאול.

יגאל אסינוב: אני רוצה להבין רק דבר אחד.

יגאל אסינוב: כפי שהבנתי, עידוד העליה הוא הפרוייקט החדש של משרד הקליטה.

יגאל אסינוב: לא קליטה, אלא עידוד.

יגאל אסינוב: למיטב ידיעתי, עד היום הסוכנות וכל מיני גופים אחרים היו אחראים לעידוד העליה.

יגאל אסינוב: אתם אחראים לקליטת העליה, וכפי שהבנתי, מצד אחד אני רואה שיש קיצוצים בתוכניות כמו "קמע" ואחרות, מצד שני, יש 80 מיליון שקלים בשנה לעידוד העליה.

יגאל אסינוב: מה זאת אומרת?

יגאל אסינוב: זה שליחים?

יגאל אסינוב: זה נסיעות לחו"ל?

יגאל אסינוב: איך אתם חושבים לעודד עלייה?

יגאל אסינוב: אני לא רוצה לדבר על דברים שמשרד האוצר רוצה לקצץ במשרד האוצר.

יגאל אסינוב: הם פוגעים בעליה בצורה קשה.

יגאל אסינוב: יש לכם השנה 80 מיליון שקלים.

יגאל אסינוב: האם מהכסף הזה אתם חושבים להחזיר קודם כל כסף לאותן תוכניות שקוצצו במשרד שלכם, כדי להחזיר למעגל החדש ולא לפגוע בתוכניות האלו.

יגאל אסינוב: והאם את שאר הכסף אתם מתכוונים לא להוציא על נסיעות ועל דברים בחו"ל, אלא להוציא על תוכניות הקליטה.

קולט אביטל: תודה.

מירלה גל: קודם כל, אני רוצה לציין שהסוכנות היהודית ומשרד הקליטה מתואמים ביניהם.

מירלה גל: אין לנו שום כוונה לעשות כפילויות.

מירלה גל: למשרד הקליטה אין שום כוונה להוציא שליחים לחו"ל, כפי שעושה הסוכנות.

מירלה גל: האחריות על ישראלים, על תושבים חוזרים, היא האחריות של משרד הקליטה, ולא של הסוכנות היהודית.

מירלה גל: זה למען הסר ספק.

מירלה גל: מבחינת העולים החדשים, לא הישראלים – האחריות היתה ונשארה של הסוכנות היהודית, וכל התוכנות תהיינה במתואם אתם.

מירלה גל: כך שאתה יכול להסיר דאגה מלבך – 80 מיליון השקלים לא יילכו על שליחים של משרד הקליטה או על נסיעות יומיומיות של עובדי משרד הקליטה לחו"ל.

מירלה גל: כפי שציינתי לגבי התוכניות עצמן, בימים אלו אנחנו יושבים על התוויות התוכניות.

מירלה גל: עדיין לא הכל סגור, אבל חלק ניכר של הכסף יילך על קליטה בארץ ולא על הוצאת כספים בחו"ל.

מירלה גל: יש נושא של יזמות עסקית, לדוגמה, אותו ציינתי קודם.

מירלה גל: אנחנו רוצים לעודד גם עולים חדשים וגם תושבים חוזרים לחזור ארצה ולהקים עסקים בארץ – בין אם אלו עסקים חדשים לחלוטין, או העתקת מפעלים או עסקים שיש להם בחו"ל ארצה.

מירלה גל: אחת התוכניות היא לאפשר להם לבצע את ההעתקה הזאת.

מירלה גל: ואם המשמעות היא, שהוא יצטרך לקבל איזושהי הלוואה או פטורים כאלה או אחרים, אנחנו נמצאים כרגע בדיונים עם משרד התמ"ת, עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם גורמים שונים, כדי לראות כיצד ניתן ליישם את זה.

מירלה גל: זוהי רק דוגמה קטנה.

מירלה גל: יש הרבה מאוד דוגמאות, שאני לא רוצה להיכנס אליהם כרגע מפאת קוצר הזמן, ומפאת העובדה שאני חייבת לעזוב, לצערי.

מירלה גל: אבל אני רוצה שתסיר דאגה מלבך.

מירלה גל: הכסף במרביתו הולך להיות מושקע בתוכניות קליטה טובות יותר בארץ.

יגאל אסינוב: חלקם לתוכניות הקיימות.

מירלה גל: חלקן גם לתוכניות קיימות.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אנחנו מודים לך וממשיכים בישיבה שלנו.

קולט אביטל: יש לנו אפשרות לשמוע עוד סקירה.

קולט אביטל: אפנה לד"ר עוזי רב-הון.

קולט אביטל: אני מבינה שאתה תתן לנו קצת נתונים סטטיסטיים.

ד"ר עוזי רב-הון: התבקשתי על-ידי עזריאל נבו, שהיה היוזם והמרכז של קבוצת הדיון, לספק הערכות דמוגרפיות וקצת מאפיינים של הישראלים ששוהים בחו"ל.

ד"ר עוזי רב-הון: אין שום ספק, שהערכת מספרם של הישראלים בחו"ל היא מלאכה לא-קלה.

ד"ר עוזי רב-הון: הקושי הזה טמון במיגבלות של מקורות הנתונים שעומדים לרשותנו, הן של ארץ המוצא – ישראל, והן של ארצות היעד, בהיעדר הגדרה משפטית או נורמטיבית של מיהו מהגר ישראלי, ובהיעדר הגדרה סובייקיבית של הפרט עצמו, על אופי העזיבה שלו את הארץ.

ד"ר עוזי רב-הון: יחד עם זאת, על-ידי ליקוט של נתונים ממקורות שונים ואימוץ של כמה סוגים של מדידות, אנחנו מגיעים להערכות, שאומדות את מספרם של הישרלים שמתגוררים כיום בחו"ל ב-400 אלף איש עד 500 אלף איש.

ד"ר עוזי רב-הון: האומדן הזה כולל בתוכו את ילידי הארץ שעזבו אותה, את ילידי חו"ל שעלו לארץ והתגוררו פה מספר רב של שנים ולאחר מכן בחרו לחזור לארץ המוצא שלהם או להגר לארץ שלישית, וגם עולים שנשארו פה פרקי זמן קצרים בלבד, אבל קיבלו אזרחות ישראלית ולאחר מכן שבו לארץ הולדתם.

ד"ר עוזי רב-הון: אני ער לעובדה שזה כנראה אומדן שמרני של הערכות, שהן כמובן הערכות שנשמעות גם כאן וגם במקומות אחרים על מספרם של הישראלים המהגרים, אבל המספר הזה מתייחס בכל מקרה למהגרים הישראלים עצמם, ולכך אנחנו יכולים להוסיף גם את ילדיהם שנולדו בחו"ל, שנאמדים בכ-150 אלף ילדים.

ד"ר עוזי רב-הון: לכן בסך הכל מדובר באוכלוסיה ישראלית מורחבת של חצי מיליון עד 600 אלף אנשים.

ד"ר עוזי רב-הון: קצת למעלה ממחצית התפוצה הישראלית מתגוררת בארה"ב.

ד"ר עוזי רב-הון: הפיזור הגיאוגרפי שלהם שם מגלה העדפות גיאוגרפיות מאוד בולטות, של התרכזות ניכרת בחוף בצפון-מזרחי, בעיקר בניו יורק.

ד"ר עוזי רב-הון: יש התרכזות גדולה נוספת של קהילות ישראליות גדולות בחוף המערבי, בעיקר בקליפורניה – בלוס אנג'לס ובסן פרנציסקו.

ד"ר עוזי רב-הון: אבל קיימים ריכוזים ישראלים גדולים נוספים, בעיקר בניו ג'רסי, באילנויס, במישיגן, בטקסס ובפלורידה.

ד"ר עוזי רב-הון: יש קהילות ישראליות גדולות גם מחוץ לארה"ב, ואולי הריכוזים היותר בולטים הם אלו שבאנגליה, בקנדה, בדרום אפריקה, ולאחרונה התופעה ניכרת יותר גם באיזורי ברית המועצות לשעבר.

קולט אביטל: גם אוסטרליה.

ד"ר עוזי רב-הון: ובאוסטרליה.

ד"ר עוזי רב-הון: במידה רבה, המהגרים הם קבוצה סלקטיבית ובררנית, בהשוואה לסך כל האוכלוסיה הישראלית.

ד"ר עוזי רב-הון: הם צעירים בשנות העשרים לחייהם, עם ייצוג גבוה יותר של גברים, ושל אנשים ממוצא אשכנזי.

ד"ר עוזי רב-הון: מעבר לכך, המהגרים הישראלים מהווים קבוצה בעלת הישגים השכלתיים וכישורים מקצועיים גבוהים מאוד, בהשוואה לאוכלוסיה הישראלית בכללותה.

ד"ר עוזי רב-הון: מבין הישראלים המהגרים, לפי 2 ויותר יש השכלה אקדמית, בין אם הם רכשו אותה בארץ או בחו"ל.

ד"ר עוזי רב-הון: והאיכות הגבוהה הזאת של הישראלים המהגרים רק הולכת וגדלה במשך הזמן.

ד"ר עוזי רב-הון: יחד עם זאת, יש גם בקרב הישראלים המהגרים מי שמתרכזים ברמות השכלה ובענפי תעסוקה נמוכים יותר, בעלי הכנסה נמוכה יותר, ואפילו מספר לא מבוטל של מי שנמצאים מתחת לקו העוני של הארצות שבהן הם התיישבו.

ד"ר עוזי רב-הון: בסך הכל, הישראלים המהגרים מפוזרים על פני נקודות מאוד שונות ברצף של הסולם ההשכלתי והתעסוקתי, אבל לאחרונה עם נוכחות מוגברת וגבוהה דווקא בקצה העליון שלה.

ד"ר עוזי רב-הון: אני רוצה לסיים ולציין את העובדה, שבמסגרת קבוצת הדיון שהייתי חבר בה, ניסינו בעיקר למצוא את הדרכים ואת הכלים שבאמצעותם אנחנו יכולים לחזק את הקשר בין מדינת ישראל לבין המהגרים בחו"ל.

ד"ר עוזי רב-הון: יחד עם זאת, אנחנו חזרנו והדגשנו את העובדה, שאין במחשבה הזאת וביוזמה הזאת משום מתן הכשר או איזושהי לגיטמציה לעזיבה של הארץ.

ד"ר עוזי רב-הון: יחד עם זאת, אנחנו מאמינים שחיזוק הקשר אתם והגברת ההזדהות הישראלית שלהם באופן עקיף, יוכלו אולי להוביל אותם וגם את הילדים שלהם לחזור ארצה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: יגאל אסינוב: האם בדקתם אם כפייה דתית תורמת לירידה מהארץ?

ד"ר עוזי רב-הון: אנחנו לא עסקנו בזה ולא דנו בזה, ואני כרגע לא מכיר מחקרים שבדקו את הנושא הזה.

קולט אביטל: לא, אין כפייה דתית.

יגאל אסינוב: אה, אין.

קולט אביטל: לא, מי שלא רוצה לא צריך, זה הכל.

יגאל אסינוב: מי שלא יכול להתחתן, יורד כך סתם.

יגאל אסינוב: מה לגבי המצב הבטחוני?

קולט אביטל: סליחה, חבר הכנסת יאסינוב, אתה לא בזכות דיבור.

קולט אביטל: אנחנו נשמע ממשרד החוץ מה משרד החוץ עושה יחד עם משרד הקליטה.

קולט אביטל: אנחנו נשמע על כמה מהתוכניות הספציפיות שיש לנוער, חץ וקשת והצופים – מה עושה משרד הביטחון.

קולט אביטל: משרד האוצר נמצא פה בייצוג גדול, ואנחנו נשמע אלו גזירות, ומהי הדרך לחזור מזה.

קולט אביטל: משרד החוץ, בבקשה.

צפורה רימון: שמי צפורה רימון, אני מנהלת אגף צפון אמריקה במשרד החוץ.

צפורה רימון: יחד עם חטיפת תפוצות, אנחנו מלווים את הפעילות של הקונסוליות שלנו ברחבי צפון אמריקה.

צפורה רימון: יש 9 קונסוליות בארה"ב ו-2 קונסוליות בקנדה.

צפורה רימון: הרבה דוברים נגעו כאן בפזורה הישראלית, בקהילה הישראלית בארה"ב ובצפון אמריקה כולה, ויושבת-הראש שאלה איך אנחנו מטפחים את הקשר.

צפורה רימון: אם הנושא כאן הוא תושבים ישראלים חוזרים, זה לא בחלל.

צפורה רימון: זאת אומרת, צריך לטפח את הקשר אתם, על מנת לחזק את הזהות הישראלית ואת הזיקה הישראלית.

צפורה רימון: הכלים הם באמצעות בתים ישראליים ובאמצעות הקונסוליות.

צפורה רימון: הבתים הישראליים פועלים עם הקונסוליות.

צפורה רימון: אלו הם עובדים מקומיים תחת חסות משרד הקליטה, כמובן, אבל בטיפול של הקונסוליות.

צפורה רימון: לצערנו, שוב מסיבה תקציבית, הוקפאה הפעילות של חלק מהבתים הישראליים.

צפורה רימון: כאן המקום לציין, שצריך לחזק את הפעילות של הבתים הישראליים ולהרחיב אותם גם במקומות אחרים שבהם היא הוקפאה.

צפורה רימון: מסגרת הפעילות של הבתים הישראליים כוללת מפגשים, הרצאות, סמינרים, חגי ישראל ועצרות זיכרון.

צפורה רימון: יש מסגרת מאוד עניפה – אני לא אכנס כאן לפירוט, אנחנו מקבלים דיווחים מהנציגויות – כאשר הדגש הוא על הפעילויות למסגרת הצעירה, והוזכר כאן הנושא של דור שני ושלישי, שאותו אנחנו הולכים לאבד.

קולט אביטל: האם את רוצה להתייחס בדברייך בקצרה, ואולי נשמע אחר כך גם מגב' פריגת, למה שעושות הקונסוליות באופן שוטף כשיש פונים שמתעניינים בעבודה.

קולט אביטל: האם יש לכם מאגר מידע?

קולט אביטל: אני חושבת שזה הדבר שהכי מעניין שם בדרך כלל.

צפורה רימון: לצורך הנושא של חזרת ישראלים ושאלות ספציפיות, אנחנו מקבלים במברק את המידע הזה ממשרד הקליטה והעליה – אם זה אזור הגליל או אזורים אחרים, או אם זה אוניברסיטאות מסויימות – והוא מופץ בצורה אלקטרונית או בצורה של פרסומים ובמפגשים.

צפורה רימון: יש ירידים מיוחדים של תעסוקה, של הייטק, שנעשים בכמה מקומות וצריך לעשות את זה יותר ויותר.

צפורה רימון: יש הרצאות מסויימות – מגיעים נציגי מכס, נציגי מס וכו', על מנת לסייע למצוא תעסוקה ולהשתלב בארץ.

צפורה רימון: לצורך זה, חיזוק אותם בתים ישראליים, חיזוק הפצת החומר והרחבת הפעילות של הבתים הישראליים והקונסוליות, בהחלט תסייע.

קולט אביטל: ואתם רואים בכך נחיצות.

צפורה רימון: בהחלט.

צפורה רימון: אני אומרת שוב, שזהו פן חשוב אחד, זה לא בוואקום.

צפורה רימון: זו צריכה להיות כל הפעילות השוטפת.

צפורה רימון: יש הרבה גורמים לכך שאנשים חוזרים הביתה, ואנחנו לא המומחים, יש כאן הרבה מומחים.

צפורה רימון: יש רצון של פעילות גם בלוס אנג'לס, אבל גם בכל המקומות האחרים, גם במקומות קטנים.

צפורה רימון: בבוסטון, לדוגמה, שבה נמצאת אקדמיה רחבה וגדולה ורחבה מאוד, הופסקה הפעילות של הבית הישראלי מסיבות תקציביות.

צפורה רימון: דווקא בהם יש פוטנציאל גדול.

צפורה רימון: גם באטלנטה, שיש בה הרבה אנשי עסקים ואחרים, הופסקה הפעילות מבחינה תקציבית.

צפורה רימון: דווקא באיזורים קטנים יש צורך להרחיב את הפעילות הזאת, כי יש צמא לשמוע.

צפורה רימון: במיוחד בנושא של האינתיפדה, של הפעילויות, יש רצון לשמוע יותר, לקבל מידע ולעזור לישראל, אבל זה פן נוסף שלהם.

צפורה רימון: הפעילות השוטפת, קבלת מידע, השתתפות באירועים באמצעות הבתים הישראליים והקונסוליות – חשובה מאוד כדי לשמר את הארסנל הזה שאנחנו מדברים עליו כפוטנציאל.

רומן ברונפמן: גב' רימון, שאלה קצרה.

רומן ברונפמן: את יכולה לסכם עבורנו את המשמעויות התקציביות של שנת 2002, 2003 ו-2004 לפעילות הספציפית הזאת?

צפורה רימון: אני חושבת המספרים המאוד-מדוייקים נמצאים במשרד הקליטה, כי הם ממנים את העניין.

צפורה רימון: אנחנו רק מוסיפים מבחינת קונסוליות.

צפורה רימון: מאחר והבתים הישראליים פועלים מתוך הקונסוליות – יש עוד הרבה אספקטים שלא מונים, כמו שימוש בדואר, שימוש באנשים, שליחים וכו', שנכנסים לתוך האספקט.

צפורה רימון: אבל כמה מקבלים עבור עובד מקומי – האם זה בשלושת-רבעי משרה, או חצי משרה או משרה מלאה – אני חושבת שמשרד הקליטה ייתן לך את הפרטים, כי הם מממנים את זה.

רומן ברונפמן: תודה רבה.

קולט אביטל: זאת אומרת, שרוב המימון מועבר אליכם ממשרד הקליטה.

צפורה רימון: להפעלה של הבית הישראלי, ולתוספות רבות, מבחינת חומר הסברתי וכו'.

קולט אביטל: ההחלטות היכן נסגרים הבתים האלה מחוסר תקציב, נמצאים גם הם באחריות משרד הקליטה?

צפורה רימון: כן.

צפורה רימון: יחד אתנו בדיון, אבל לצערנו זה התקציב.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ברונפמן, אני אבקש ממך לנהל את הדיון לשתי דקות בהן אני יוצאת.

רומן ברונפמן: אם אני כבר מנהל את הדיון, אני אלך למשרד האוצר.

רומן ברונפמן: מר סופר, אתה נכחת בישיבה כולה מתחילתה.

רומן ברונפמן: שמעת כאן אפילו דיעה אחת של אחד מחברי הוועדה, לפיו היה מניע אידיאולוגי.

רומן ברונפמן: אני שואל את זה ביתר-קלות: היא מה היה המניע של משרד האוצר להפסיק את ההטבות לתושבים חוזרים, והאם לקחתם גם בחשבון מה המסר של מדינת ישראל לקהילות יהודיות בחו"ל?

קולט אביטל: אני רק רוצה להשלים.

קולט אביטל: לגבי ההטבות שאתם החלטתם לקצץ, כמו פטור ממס וממכס, נראה לי שחוסר ההפסד של המדינה הוא מזערי.

קולט אביטל: כמעט ואין פה סכומים שאפשר לדבר עליהם.

קולט אביטל: אגב, זה נכון גם לגבי העולים.

קולט אביטל: אנחנו ישבנו פה בישיבות, וניסינו להבין למה ביטלתם את הפטור לעולים חדשים כשהם קונים מכונית.

קולט אביטל: הכסף לא נכנס אליכם, והם קונים פחות מכוניות.

קולט אביטל: מישהו אחר בארץ גם מפסיד.

קולט אביטל: אז אנחנו לא מבינים את השיקולים הריווחיים מבחינתכם, מה אתם חוסכים.

קולט אביטל: זה נושא אחד.

קולט אביטל: לעומת זאת, אתם באים ומטילים מס על אנשים שחוזרים, וגם את זה אנחנו רוצים להבין.

קולט אביטל: במס הזה אין שום דפרנציאציה.

קולט אביטל: בסך הכל, אנשים לא חוזרים לכאן רק משום שהם רוצים לזכות לטיפול המעולה של בקופת-חולים כללית.

קולט אביטל: בנוסף, כשהם חוזרים לארץ יש להם ביטוח משלהם.

קולט אביטל: אז מהם המניעים?

קולט אביטל: זאת שאלה משלימה.

קולט אביטל: תסלחו לי לשתי דקות, אבל אני אקשיב לתשובה.

בועז סופר: ברשותכם, שמעתי את כל הדוברים הנכבדים - - -

רומן ברונפמן: עדיף שתשב.

רומן ברונפמן: תתפוס מקום ותתישב.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: רוצים לצלם אותו.

רומן ברונפמן: אבל אני רוצה שהוא ירגיש בנוח, כי הוא היחיד מהאוצר שיעמוד.

רומן ברונפמן: משרדים אחרים דיברו בישיבה – שיהיה שיוויון.

בועז סופר: שמעתי את כל הדוברים לגבי המצב שקיים, הן לגבי עולים והן לגבי תושבים חוזרים, ואין לי שום דבר חכם להוסיף.

רומן ברונפמן: אבל לגרוע כן?

בועז סופר: אין לי שום דבר חכם להוסיף לגבי מה שהם אמרו, כי אני באמת לא מומחה בעניין הזה.

בועז סופר: אבל בעצם נשכח דבר אחד – המצב הכלכלי בישראל, מצוקת התקציב.

בועז סופר: זו אמירה כללית, ואם אדוני ירצה אני אפרט אחר-כך ספציפית לגבי הפרטים.

בועז סופר: כאשר משרד האוצר נדרש להביא המלצות בפני הממשלה לגבי השאלות היכן לקצץ והיכן להעלות מיסים, אנחנו מנסים להסתכל על התמונה הרחבה ביותר, ולנסות לזהות היכן אנחנו חושבים שיש עיוותים.

בועז סופר: לכאורה, נוצר פרדוקס.

בועז סופר: האמירה של חלם וקפקאי הפכו לאמירות שגורות, אבל בסך הכל – וציינה את זה מנכ"לית משרד הקליטה – הממשלה החליטה להקצות 300 מיליון שקלים בתוכנית רב-שנתית.

בועז סופר: כלומר, זה לא משהו לחוץ של שנה, אלא משהו שפרוס לשלוש שנים.

בועז סופר: זו נקודה ראשונה.

בועז סופר: נקודה שנייה היא לנסות ולהיות מאוד ממוקדים.

בועז סופר: יש תוכניות, כפי שפירטה המנכ"לית, ואני משוכנע שהיא אפילו לא סיימה את הרשימה, וצריך לחזק את הקשר.

בועז סופר: אנחנו בכלל לא חולקים על זה.

בועז סופר: רק מה?

בועז סופר: עכשיו אנחנו מנסים להסתכל באופן פרטני לגבי ההצעות שאנחנו הצענו – הן לגבי ביטול הפטורים לגבי התושבים החוזרים, והן לגבי עולים.

בועז סופר: אנחנו ניסינו לבחון, ללכת אחורה ולראות למה ומתי נתנה הממשלה את מה שנתנה – קרי: הטבה או פטור ממיסים לתושבים חוזרים.

בועז סופר: והתברר, כצפוי, שזה כתוצאה מרצון לעודד.

בועז סופר: זה ברור.

בועז סופר: אלא, מסתבר שאנחנו לא כל כך מעודדים את התושבים החוזרים.

בועז סופר: ולמה?

בועז סופר: מהמידע שיש לנו, הרוב הדי מוחלט, כ-75%, הם שליחים.

בועז סופר: וכרגע אני לא מפריד ולא מבחין, ואין לי שום אמירה ערכית בנושא הזה.

בועז סופר: אבל זה לא ממש משנה אם זה שליחי ממשלה, שליחי סוכנות או שליחים של הסקטור העיסקי.

בועז סופר: זה ממש לא רלוונטי.

בועז סופר: אבל 75% מהמנצלים את ההטבות האלה – ואין הכוונה לניצול לרעה, אף אחד לא עובר על החוק – הם תושבים חוזרים, שהם עד 5 שנים.

בועז סופר: להערכתנו, הרוב המוחלט זה פשוט שליחים.

בועז סופר: כלומר, אם המטרה היתה לעודד תושבים חוזרים שנמצאים בניכר 6, 7, 10, 12, 15 שנה, ואכן רוצים להחזיר אותם לארץ, המטרה מפוספסת, היא לא מושגת.

בועז סופר: אני יכול לומר את זה בצורה הכי נחרצת.

רומן ברונפמן: וכשאתם מבטלים את כל ההטבות, לכל כלל התושבים החוזרים בפוטנציה, במקום לצמצם את השליחים שהיו עד 5 שנים, אז אין פה פספוס בעיניך?

בועז סופר: יש מידה של פספוס, אני מסכים אתך.

רומן ברונפמן: כי הרי אנחנו לא דיברנו כאן על התועלת הכלכלית, אלא על תועלת אידיאולוגית-סימבולית.

רומן ברונפמן: כי כשאתה מקצץ לשליחים – אם אני בכלל מבין נכון את המספרים עכשיו, זה גם חידוש מבחינתי.

רומן ברונפמן: כי זה לא תושבים חוזרים רגילים, אותם 3,000 או 2,000 איש שחזרו.

נדיה פריגת: לא.

נדיה פריגת: אלו הם תושבים חוזרים של משרד הקליטה, לא שליחים.

רומן ברונפמן: אז אתה השווית, בלשונך, את תנאי החזרה של השליחים הרשמיים, אבל פגעת פגיעה אמיתית באלה שרוצים לחזור בתום-לב.

בועז סופר: מאה אחוז.

בועז סופר: ואני מסכים עם מה שאתה אומר - - -

רומן ברונפמן: אם אתה מסכים, אני יכול להסיק מסקנה שאתם תחזרו בכם?

יגאל אסינוב: מה הבעיה לבטל את זה רק לשליחים ולסטודנטים, ושזה ישאר לאותם 3,000 חוזרים?

רומן ברונפמן: זו המסקנה המתבקשת למה שאתה אומר עכשיו.

בועז סופר: תן לי להשלים את הדברים.

בועז סופר: כאשר אתה אומר שיש פה מסר אידאולוגי, כאשר הממשלה מחליטה על תקציב ועל שינוי סדרי עדיפויות בתוך התקציב, והכנסת מאשרת את זה לאחר מכן, ברור שיש פה מסר אידאולוגי כזה או אחר.

בועז סופר: השאלה היא מהו המחיר.

בועז סופר: האם אנחנו ממליצים, שבשביל לשמר מנגנון שמיועד למתי-מעט – אלו הם המספרים שבידינו.

בועז סופר: מתי-מעט עולים שחוזרים מעל 10 שנים.

בועז סופר: אני גם אציין לכם את המספר.

נדיה פריגת: למה צריך להחזיק אנשים 10 שנים בחו"ל?

בועז סופר: אני לא מבקש להחזיר כלום, אנחנו מנסים לזהות את התושבים החוזרים ה"אמיתיים", ולציין את מספרם.

בועז סופר: זה באמת לא משהו ערכי, אלא תושבים שאכן שוהים זמן רב בחו"ל.

בועז סופר: מדובר במתי-מעט.

בועז סופר: כלומר, ב-200 עד 300 אנשים בשנה.

בועז סופר: זה המספר.

רומן ברונפמן: כמה?

רומן ברונפמן: תחזור שוב על המספר.

בועז סופר: תושבים חוזרים, שמנצלים את זכאותם ושהו בחו"ל מעל 10 שנים – מדובר בכ-200 עד 300 איש בשנה.

נדיה פריגת: אז על ה-200 עד 300 איש בשנה צריך לעשות קנס?

רומן ברונפמן: רבותיי, יש לו זכות לסיים את מה שהוא רוצה להגיד.

בועז סופר: השאלה פשוטה מאוד: האם המחיר שווה את זה, או לא?

רומן ברונפמן: כשאתה אומר מחיר, האם אתה כולל בו את המסר?

בועז סופר: ודאי שאני כולל את המסר.

בועז סופר: כמו שיש מסר בכל שינוי סדרי עדיפויות.

בועז סופר: כמו שיש מסר, שהממשלה לצורך העם, מחליטה שהיא צריכה לשמור על יעד גירעון.

בועז סופר: ולכן אם לא ניקח את ה-50 מיליון ממקום אחד, לצורך הדוגמה, אנחנו נצטרך לקחת אותם ממקום אחר.

רומן ברונפמן: שאלה אחרונה שלי לפני שאני מעביר בחזרה את תפקיד יושב-הראש לחברת הכנסת אביטל: בכמה, לדעתכם, מסתכם החיסכון בשנה?

בועז סופר: החיסכון לשנה, כאשר אני מתייחס הן לתושבים חוזרים והן לעולים חדשים.

קולט אביטל: לא, קודם לתושבים החוזרים.

בועז סופר: אני יכול לפצל כרצונכם.

בועז סופר: בסך הכל מדובר בכ-100 מיליון שקל.

רומן ברונפמן: זאת אומרת, אותם 100 מיליון שאתם הקצבתם לעידוד.

רומן ברונפמן: זה נכון?

רומן ברונפמן: זה אותו המספר, פלוס מינוס?

בועז סופר: זה לא העניין.

רומן ברונפמן: זה כן העניין.

רומן ברונפמן: זה אותו הכסף שקוצץ - - -

בועז סופר: אבל כסף שקוצץ, או לכאורה - - -

רומן ברונפמן: שלא עלה למדינה.

רומן ברונפמן: הרי הוא לא עולה למדינה.

בועז סופר: מה זאת אומרת "לא עלה", אדוני?

בועז סופר: האם הוא צבוע בספר התקציב?

רומן ברונפמן: אם נכון הדבר שאתה אומר, שמדובר ב-200 עד 300 איש, אז זה לא 100 מיליון שקלים.

בועז סופר: לא, סליחה.

בועז סופר: בוא נפריד, שיהיה ברור.

בועז סופר: כאשר אני אומר 100 מיליון, זה לכל התושבים החוזרים ולכל העולים.

קולט אביטל: אני שאלתי רק לגבי תושבים חוזרים, ש-75% מהם הם סטודנטים, אם שמעתי נכון.

יגאל אסינוב: לא, מדובר על כ-2,000 איש בסך הכל שחוזרים.

רומן ברונפמן: אז בכמה מדובר?

בועז סופר: לגבי תושבים חוזרים, מדובר בכ-50 מיליון.

רומן ברונפמן: אני לא כלכלן, אבל אני למדתי אריתמתיקה בכיתה א'.

רומן ברונפמן: אנחנו מדברים על 20 אלף עולים בשנה מול 200 תושבים חוזרים בשנה, ואתה אומר שגם זה מתחלק שווה בשווה?

בועז סופר: רבותיי, אתם מכניסים את הכל לקערה אחת ועושים דדוקציה לא נכונה.

בועז סופר: ברשותכם, אני אעצור ואסביר בדיוק מהי ההצעה.

בועז סופר: הצו שפורסם וצריך להיות מאושר על-ידי ועדת הכספים, כולל שתי ביטולי הטבות.

בועז סופר: הראשון הוא הנושא של רכב חדש.

בועז סופר: השני כולל את ביטול המע"מ על רכישת רהיטים חדשים.

בועז סופר: נקודה.

בועז סופר: אין יותר מעבר לזה.

בועז סופר: לתושבים החוזרים מעולם לא היה פטור על רכב חדש.

בועז סופר: היה להם פטור על מע"מ, בדיוק כמו לעולים.

קולט אביטל: דרך אגב, אני מציעה שתוריד את המילה "מעולם", כי גם אני זכיתי פעם לדבר כזה.

בועז סופר: את מתכוונת לתושבים חוזרים?

קולט אביטל: כן, זה היה.

בועז סופר: ברשותך, גברתי, אני עדיין אומר שזה מעולם לא היה.

בועז סופר: יש להם הקלות.

בועז סופר: תושב חוזר יכול להביא רכב מעבר לאזרח רגיל, כלומר רכב קצת יותר משומש.

בועז סופר: ולכן, אל תנסה לקחת את 100 מיליון השקלים ולעשות את זה לניארי.

בועז סופר: זה ממש לא כך.

בועז סופר: אבל כאשר אתם שואלים אותי לגבי תושבים חוזרים, אני אומר לכם שזה כ-50 מיליון, ולגבי עולים – זה כ-50 מיליון.

רומן ברונפמן: במילים אחרות, זה אותו חיסכון תיאורטי, שאתם כביכול רשמתם, והוספתם את אותם 100 מיליון השקלים לתוכנית לעידוד.

בועז סופר: זו הסקה שלך, ואין לי שום בעיה, כי אלו הן עובדות.

בועז סופר: אלא שזה מיועד, זה כסף נקודתי.

בועז סופר: כאשר אנחנו באים ומבקשים לבטל את הפטור ממוצרי חשמל, זה לא כי מאוד התחשק לנו, אלא משום שאנחנו מנסים לזהות ולראות עיוותים.

בועז סופר: אנחנו מנסים לזהות ולראות מי באמת מנצל את זה, או לחלופין האם יש ניצול לרעה – כן או לא.

רומן ברונפמן: שאלה אחרונה, ברשותך.

רומן ברונפמן: בעקבות מה שאתה שמעת פה, גם ממשרדי הממשלה וגם מחברי ועדת הקליטה והתפוצות, האם אתם תעשו חושבים חוזרים?

רומן ברונפמן: לא תושבים חוזרים, אלא חושבים חוזרים.

בועז סופר: אנחנו תמיד מוכנים לחשוב.

רומן ברונפמן: דרך אגב, שמעת שהחוק לא מיושם.

קולט אביטל: זה גילוי חדש, זה בסדר.

רומן ברונפמן: אני חייב להגיד לכם, חברים, שבתור מחוקק אני ממש מתקומם.

רומן ברונפמן: לא חשוב שאני נגד החוק הזה.

רומן ברונפמן: אבל כשאני שומע שני משרדי ממשלה שאומרים שהחוק נכנס לתוקף אבל הוא לא מיושם – זה מקומם אותי בצורה לא רגילה.

בועז סופר: חבר הכנסת ברונפמן, ברשותך עוד משפט, כי חשוב להבין את זה.

בועז סופר: אני אנסה לדלג הישר אל הפרטים.

בועז סופר: אנחנו לא מתכוונים למסות בצו מוצרי חשמל שהם מעל בני כמה שנים.

בועז סופר: לשון אחרת: תושב חוזר שנמצא מספר רב של שנים בחו"ל, ויביא את כל מה שיש לו בבית, הסבירות היא שאנחנו ניקח ממנו בדיוק 0 שקלים.

רומן ברונפמן: זה ברור, זה לא חשוב.

בועז סופר: זה מאוד חשוב.

רומן ברונפמן: הנזק שנגרם בקהילות הישראליות לתושבים חוזרים ולעולים החדשים על ידי התקנה הכביכול שולית הזאת, הוא כעין יקר יותר מהחיסכון שאתם מתכוונים לעשות פה.

רומן ברונפמן: זו דעתי, וזו דעתה של הועדה.

ישראל הלברשטיין: הייתי בוועדת העליה והקליטה לפני 3 שנים, ב-15 לפברואר, וגם אז ישב מישהו ממשרד האוצר – מוטי אלון מנכ"ל המכס – וטען נתונים שעל בסיסם הסיקו מסקנות.

ישראל הלברשטיין: אבל הנתונים אינם נכונים.

ישראל הלברשטיין: אם משרד האוצר טוען ש-75% מכלל התושבים החוזרים הם שליחים ועולים חדשים, אני יכול להגיד לוועדה שאלו הם נתונים שגויים לחלוטין, מאחר ולמשרד המכס אין בכלל סטטיסטיקה.

ישראל הלברשטיין: על סמך מה הם קבעו 75%?

ישראל הלברשטיין: בהצהרת מכס של תושב חוזר, כל מה שהוא צריך לומר הוא: "אני תושב חוזר".

ישראל הלברשטיין: לא כתוב שהוא סטודנט.

ישראל הלברשטיין: הוא לא צריך להגיד שהוא שליח.

רומן ברונפמן: זאת אומרת שזו הערכה בלבד.

קולט אביטל: אבל יודעים את זה.

ישראל הלברשטיין: בהחלט.

ישראל הלברשטיין: זה סתם.

בועז סופר: ממש לא, תסלחו לי.

בועז סופר: אדוני לא הקשיב.

קולט אביטל: סליחה, אתה לא בזכות דיבור.

קולט אביטל: הקשבנו.

קולט אביטל: תן לו בבקשה לדבר.

ישראל הלברשטיין: אז על סמך מה קבעתם 75%?

ישראל הלברשטיין: גם מוטי אלון בזמנו ישב ואמר לוועדה 85%.

ישראל הלברשטיין: הוועדה אמרה לו שזה לא יכול להיות.

ישראל הלברשטיין: 85% מהתושבים החוזרים, מהאלפים שחוזרים, זה שליחים?

ישראל הלברשטיין: הרי זה לא הגיוני.

ישראל הלברשטיין: על סמך הנתונים האלה הם בונים תיאוריה, שמתקבלת אולי על ידי משרד האוצר.

ישראל הלברשטיין: אתם זורים חול.

קולט אביטל: תודה רבה.

קריאה: מבחינת השירותים הרפואיים, לא שמענו את התגובה של נציג האוצר.

קריאה: וזה באמת הנושא החשוב ביותר.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: אני לא הייתי פה.

בועז סופר: האם גברתי רוצה שאני אסביר?

בועז סופר: כי באים ואומרים שאנחנו זורקים מספרים.

בועז סופר: גברתי, אני לא ציינתי - - -

קולט אביטל: סליחה.

קולט אביטל: אם אפשר, כי אין לנו הרבה זמן, אני מבקשת ממך שתשלים לנו קודם את תשובתך בנושא השירותים הרפואיים.

בועז סופר: אני אבקש משגיא מאגף התקציבים לעשות זאת.

קולט אביטל: תודה.

שגיא בלשה: אני רפרנט בריאות.

שגיא בלשה: שמי שגיא בלשה מאגף תקציבים.

שגיא בלשה: בבואנו להקצות כספים לנושא קליטת עליה ותושבים חוזרים, אני חושב שכמדיניות ממשלתית, אנחנו צריכים לעשות מבחני עלות-תועלת.

שגיא בלשה: העובדה שכל אדם שהוא אזרח מדינת ישראל, יכול היה עד לכניסת החוק להגיע למדינת ישראל בכל עת שיחפוץ ולקבל כל שירות רפואי מתוך סל הבריאות, שהוא כידוע עשיר יותר וגדול יותר בישראל מאשר במדינות אחרות במערב עם ביטוח בריאות יותר כוללני ומקיף – עלתה למדינת למדינת ישראל הרבה כסף.

קולט אביטל: אתה מדבר באופן כוללני?

קולט אביטל: אנחנו רוצים לתרגם את זה למספרים.

שגיא בלשה: אני תיכף אדבר באופן ספציפי.

שגיא בלשה: בשנת 1999 הצביעו על החוק.

שגיא בלשה: כשנעשתה בדיקה בזמנו, העלות היתה 10 מיליון שקלים.

שגיא בלשה: נכון שמבחינת אנשים שהם באמת תושבים חוזרים ובאמת מעוניינים להגיע לארץ, יש כאן איזשהו נזק ותמריץ שלילי.

שגיא בלשה: השאלה היא איך אנחנו מונעים את אותם "דרכוניסטים" – ויש המון כאלה – שהם אנשים שבאים למדינת ישראל, מקבלים שירותים רפואיים יקרים דוגמת הפריות מבחנה, וחוזרים לארצות מגוריהם.

קולט אביטל: אתה יכול להחליט ספציפית, שאת זה לא.

קולט אביטל: אבל אתה לא יכול למנוע מזוג קשישים, נניח, שיצא לחו"ל, שהה שנתיים אצל הילדים, אנשים שכשהם חוזרים לארץ לא יכולים לקבל שום ביטוח רפואי מאף אחד – לא יחזרו לארץ, משום שאין להם אפשרות לקבל פה ביטוח רפואי, ואין להם גם 60 אלף שקלים.

קולט אביטל: והם לא יילכו להפריית מבחנה.

שגיא בלשה: נכון.

שגיא בלשה: כל אדם שנסע למספר שנים ויודע שיחזור, ישלם את ביטוח הבריאות, אותם 100 שקלים בחודש, בזמן שהייתו בחו"ל, בגלל שהוא יודע שהוא יחזור, וובמטרה לא לשלם את אותו קנס.

שגיא בלשה: וזה סביר.

קולט אביטל: זה חלק מהחוק?

שגיא בלשה: כן, בוודאי.

שגיא בלשה: אם אני נסעתי לחו"ל, ואני חושב שאני אחזור, אני אוכל להמשיך לשלם את הסכום המינימלי לדמי ביטוח בריאות, ואני לא אצטרך לשלם - - -

יגאל אסינוב: אבל למה?

שגיא בלשה: מעבר לכך, במידה וירדתי מהארץ והייתי 20 שנה בחו"ל, ולא חשבתי שאני אחזור ולכן לא שלמתי, ואני אחזור – בסופו של דבר, יש לי אפשרות לשלם במהלך אותן שנתיים בין דולר אחד לשניים עבור ביטוח בריאות לנוסעים, או כל ביטוח בריאות אחר, ולכסות את עצמי באותן שנתיים.

שגיא בלשה: נכון שזה לא אופטימלי, אבל זה מונע מאיתנו את העלות הגדולה שנגרמת למשק הישראלי בגין אותם דרכוניסטים.

שגיא בלשה: נציגי קופות החולים, שאני מאוד ממליץ לתת להם לדבר, יתנו נתונים יותר מדוייקים לגבי העלות המשמעותית מאוד של אותם דרכוניסטים למשק הישראלי.

יגאל אסינוב: אז למה שלא נבטל להם את אזרחות, שלא יחזרו?

יגאל אסינוב: הם ישראלים?

שגיא בלשה: כן.

יגאל אסינוב: הם צריכים לבוא, מאותה שניה שבה הם ירדו מהמטוס - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת יאסינוב, אתה לא בזכות דיבור.

קולט אביטל: תן לי לנהל את הישיבה.

שגיא בלשה: אני שואל שוב את השאלה.

שגיא בלשה: אני רוצה לתת את הדגש על השאלה, האם יש לנו דרך – וכנראה שאין לנו דרך – למנוע את אותם אלפי מקרים של אנשים, שבאים לכאן לקבלת טיפולים יקרים שאין באפשרותם לקבל בחו"ל.

קולט אביטל: יש כאן מישהו שמייצג את קופות החולים?

קולט אביטל: האם אתה יכול לתת לנו כמה נתונים, שיצביעו האם יש באמת כאלה מקרים?

קולט אביטל: לפי מה אתם אומדים את זה?

קולט אביטל: איך אתם יודעים שזה אדם שבא לבקר בארץ כדי לקבל טיפול?

יהודה עליאש: שמי יהודה עליאש, ואני מקופת-חולים מאוחדת.

יהודה עליאש: ראשית, אני רוצה להדגיש את מה ששגיא אמר.

יהודה עליאש: שגיא ציין שבשנת 1999, התיקון לחוק חוקק.

יהודה עליאש: התיקון הזה, בקשר למיגבלת מתן שירותים רפואיים לתושבים חוזרים חוקק בשנת 1999, ולמעשה היה צריך להיכנס לעבודה בחודש מרץ 2001, והיישום שלו נדחה כל הזמן עד חודש מרץ 2003 – וזאת התקופה הזו.

יהודה עליאש: לגופו של עניין, יש היום בקובץ הבריאות 138 אלף תושבים, שקופות החולים לא מקבלות בעבורן כסף, והם זכאים על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי לכל הזכויות, כמו כלל אזרחי מדינת ישראל.

יהודה עליאש: שאלת, כבוד היושבת-ראש, איך אנחנו יודעים?

יהודה עליאש: אנחנו מכירים את האנשים האלה בקובץ שלנו, זהו קובץ שאנחנו מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי.

יהודה עליאש: ולנו בקופת-חולים מאוחדת יש מתוכם 14 אלף איש בקירוב, והם עולים 17 מיליון שקלים בשנה, תקשיבי טוב.

יהודה עליאש: 17 מיליון שקלים של אנשים, שאנחנו יודעים על פי נתונים שמתקבלים מהמוסד לביטוח לאומי, שהם לא מתגוררים בארץ, מרכז חייהם הוא לא בארץ, אנחנו לא מקבלים ממשרד האוצר ולו שקל אחד דמי ביטוח בריאות ממלכתי בעבורם - - -

קריאה: כי הם לא משלמים מס בריאות.

נדיה פריגת: אבל הם לא יכולים לשמור זכויות.

יגאל אסינוב: זה כולל שליחים?

יהודה עליאש: אנחנו לא יודעים מה זה כולל.

נדיה פריגת: אתם מונעים מהם שמירת זכויות.

יגאל אסינוב: יש פה הבדל.

יגאל אסינוב: השליח שגריר, שישלם.

קולט אביטל: חבר הכנסת יאסינוב, משלמים.

קולט אביטל: משלמים ועוד איך.

יהודה עליאש: אני רוצה להדגיש בפניכם, שקופות החולים מבטחות היום מעל 137 אלף תושבים, שאינם גרים במדינת ישראל, והם יכולים להגיע בכל עת בכרטיס טיסה של 300 ו-400 דולר, ולקבל את כל השירותים הרפואיים, נקודה.

יהודה עליאש: יש פה ויכוח ערכי וציבורי שנדון בכנסת כבר לפני שלוש וארבע שנים.

יהודה עליאש: השאלה היא, האם אנחנו מאפשרים את זה ללא כל מיגבלה, או לא.

יהודה עליאש: הכנסת החליטה בזמנו להגביל באמצעות חקיקה תקופות אכשרה כאלה ואחרות.

יהודה עליאש: כנותני שירותים, אנחנו כמובן לא מתנגדים לאפשרות כזו או אחרת, ובתנאי שמשרד האוצר יעמיד את המשאבים הראויים, כדי שנוכל לטפל בהם כמו שצריך.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: זמננו הולך וכמעט תם.

קולט אביטל: אני רוצה לבקש מנציגת משרד הקליטה להגיב על כמה דברים שנאמרו כאן.

קולט אביטל: לצערנו לא נוכל לשמוע סקירה ארוכה, משום שאנחנו כבר שמענו אחת, אבל אמרי לנו, בבקשה, איך כל התקנות ישפיעו, לדעתך, ומה דרוש לעשות היום כדי לנסות ולעודד קצת יותר את הישראלים לחזור אלינו, למרות כל התקנות האלה.

נדיה פריגת: קודם כל, הדברים שנאמרו על-ידך ועל-ידי חבר הכנסת ברונפמן אכן חשובים ביותר, כי המסר הוא חשוב.

נדיה פריגת: אבל מעבר לכך יש גם צד פרקטי.

נדיה פריגת: סעיף 58 פשוט מאלץ את האנשים לשלם מחיר אדיר בשביל להיות בארץ.

נדיה פריגת: יש פה נושא שלא הוזכר.

נדיה פריגת: תושבים שנמצאים בחו"ל מעבר לחמש שנים, או שמפסיקים להיות תושבים אחרי תקופה מסויימת, לא יכול לשמור זכויות.

נדיה פריגת: זאת אומרת, שמצד אחד מונעים מהם את שמירת הזכויות – הם מוכנים לשלם, כמו שכל אחד מאיתנו חייב לשלם.

יהודה עליאש: המיגבלה לא חלה על ילדים, כדאי שתדעו.

נדיה פריגת: מצד שני, מונעים מהם גם את החזרה, כי המחיר הוא לא סביר לחלוטין.

נדיה פריגת: תקופת ההמתנה היא עד 24 חודשים.

נדיה פריגת: למה 24 חודשים?

נדיה פריגת: בהצעה שהמנכ"לית הציגה בעקבות משאים ומתנים עם גופים שונים, כבר התפשרנו על איזושהי מסננת שיכולה למנוע את כל המקרים האלה.

נדיה פריגת: מלבד זאת, תושב חוזר שבא לישראל לא זכאי לשום דבר לפני שהוא מוכר מחדש כתושב.

נדיה פריגת: זאת אומרת, הוא מוכיח שהוא חזר לישיבת קבע.

נדיה פריגת: למה להעניש אותו?

נדיה פריגת: זה לא מבקר.

קולט אביטל: סליחה אדוני, זה בדיוק כך.

נדיה פריגת: יש אפשרות לטפל נקודתית.

נדיה פריגת: אם יש טיפולי פוריות אז תמנעו טיפולי פוריות לשנה, אבל לא יותר מזה.

נדיה פריגת: הרי אי אפשר להעמיד אנשים במחיר כזה.

נדיה פריגת: אם מישהו רוצה לקנות את תקופת ההמתנה, הוא צריך לשלם 54 אלף שקלים לשנה לכל בוגר במשפחה, פלוס שנה המתנה, כי הוא משלם את זה שנה שלימה לפני שהוא חוזר.

נדיה פריגת: זאת אומרת, שזה עוד עונש מוכפל.

נדיה פריגת: אני רוצה לומר מילה בנושא המכס.

נדיה פריגת: אני לא יודעת למה אתה מציין את 10 השנים.

נדיה פריגת: אני לא ראיתי בתוכנית הכלכלית התייחסות לנושא של 10 שנים.

נדיה פריגת: אני יודעת שהפטנט הזה הומצא בשנת 1997.

בועז סופר: איזה פטנט, סליחה?

נדיה פריגת: של 10 שנים, כאילו שזה באמת תושב חוזר.

נדיה פריגת: אנחנו רוצים את האנשים.

נדיה פריגת: אנחנו רוצים אותם מוקדם.

נדיה פריגת: 50% מהם חוזרים תוך שנתיים עד חמש שנים – זאת גם ההגדרה של תושב חוזר במשרד הקליטה.

נדיה פריגת: למה למנוע מהם לממש את הפוטנציאל הזה, ולתת להם את התמריצים כשיש כבר פחות סיכויים שהם יחזרו?

נדיה פריגת: זאת אומרת, ההון האנושי שאנחנו מפסידים פה שווה הרבה יותר, לאין-ערוך, מכל הכסף הזה שאתה אולי תחסוך.

נדיה פריגת: בנוסף, גם ההערכות של השליחות הן לחלוטין לא סבירות.

נדיה פריגת: לכל מדינה יש שליחים.

נדיה פריגת: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בכל זאת חוזרים בין 8,000 ל-6,000, וזה רק בשנים האחרונות.

נדיה פריגת: פעם חזרו הרבה יותר – 10 אלף ו-12 אלף איש.

נדיה פריגת: אז מה, 75% מהם, כל המדינה זה שליחים?

נדיה פריגת: כעת אני רוצה לומר משהו על נושא העבודה שלנו.

נדיה פריגת: משרד הקליטה, באמצעות המחלקה, עושה מאמץ אדיר במשאבים מזעריים – וזה נכון עד לפני הקיצוצים האחרונים, שהיו פשוט דרקוניים עד שאי אפשר היה לקיים שום פעילות – ועדיין שומר על פעילות מאוד משמעותית לקשר עם הישראליים באמצעות הבתים הישראליים.

נדיה פריגת: המחלקה מגבשת את המדיניות, מנחה, מאשרת תוכניות ומממנת את כל הדברים.

נדיה פריגת: הפעילות נעשית בעזרת עובדים, שהם אחראיים להפעלת הבית הישראלי.

נדיה פריגת: הקשר הוא קבוע ורציף, והוא מעביר מסר של אמינות ושל קשר עם המדינה ואיכפתיות מצד המדינה.

נדיה פריגת: אני מקווה שהנושא הזה יורחב באמת בעזרת התקציב.

נדיה פריגת: אנחנו שמים המון דגש על נוער.

נדיה פריגת: יש פה נציג שהוא שליח הצופים.

נדיה פריגת: יש 2,500 ילדים, וצריך להגדיל את זה.

נדיה פריגת: נעשה המון.

נדיה פריגת: הלוואי ומדינת ישראל תכיר בכך, ואני מקווה שתעמיד בנוסף משאבים שיוקצו לנושא הזה.

נדיה פריגת: מחוסר הזמן אני לא יכולה להרחיב, אבל נעשית המון פעילות.

בועז סופר: יש מדדי הצלחה, גברתי?

קולט אביטל: סליחה, אדוני.

קולט אביטל: אני נתתי לך את זכות הדיבור?

נדיה פריגת: תלוי איך אתה מודד מדדי הצלחה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אנחנו מקיימים פה מייד ישיבה נוספת, ואני רוצה לסכם את הישיבה הזאת על דעת כולם, ובוודאי על דעת חברי הכנסת.

קולט אביטל: אני רוצה לסכם את הישיבה בשלוש נקודות.

קולט אביטל: דבר ראשון, אנחנו כוועדת העליה, הקליטה והתפוצות, רואים בקשר עם ישראלים בחו"ל ובכל פעילות אפשרית להחזרתם, משימה בעלת עדיפות עליונה.

קולט אביטל: אנחנו חושבים שיש בכך פוטנציאל אדיר.

קולט אביטל: אנחנו חושבים שטוב שהמדינה היום משנה את עמדותיה, אבל לא נעשים מספיק דברים.

קולט אביטל: הדברים שנעשים בתקציבים מאוד מזעריים על ידי המחלקה של הגב' פריגת ועל ידי הקונסוליות למיניהן בחו"ל, הם פעילות ברוכה.

קולט אביטל: הם באמת נעשים לפעמים בחוסר אמצעים.

קולט אביטל: סגירתם של בתי ישראל היום וכל המיסוי החדש, שיוטל בסופו של דבר על תושבים ישראליים שרוצים לחזור – ויש דרך לדעת מיהו תושב חוזר, ויש דרך להגביל את הזכויות האלה לתושבים חוזרים – רק פוגעים במקום לעודד.

קולט אביטל: לכן, מצד אחד אנחנו נעקוב ונעשה כל מה שניתן כדי לעודד גופים כמו ארגוני עולים, דוגמת הגוף שקם בתוך הקונגרס הציוני הישראלי, שמעודדים את הקשר עם הישראלים.

קולט אביטל: אנחנו רואים בכך משימה בעלת חשיבות עליונה.

קולט אביטל: אנחנו, כחברי כנסת, נעשה את כל המאבקים הדרושים בוועדת הכספים ומול האוצר, ובמסגרת ההצבעות שלנו בכנסת, כדי שהגזירות האלה ישונו ויוחלפו – אנחנו לא מדברים על כל האוכלוסיה, אנחנו מדברים בסך הכל על אנשים שמוכיחים שהם תושבים חוזרים, ש-75% מהם הם כאמור סטודנטים.

קולט אביטל: שמעתם כאן מנציגי משרד הקליטה שזה בהחלט מזיק.

קולט אביטל: שמעתם שאין שום דרך לגבות את הכספים אחרי 5 שנים.

קולט אביטל: צריך לעשות תיאום בין גזירות לבין אפשרות לתת לאדם לשלם את המס הראוי, כדי שהוא גם יוכל לקבל את השירותים שמגיעים לו כשהוא חוזר לארץ.

קולט אביטל: תודה רבה.

יגאל אסינוב: ברשותך, אני רוצה להוסיף משפט אחד למשרד האוצר.

יגאל אסינוב: אין צורך בעידוד עלייה אם פוגעים בזכויות עולים, כי זוהי הפרסומת אנטי נגד העלייה.