ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 42, 2003-09-10 09:15

קולט אביטל: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

קולט אביטל: אנחנו רוצים היום לדבר על קליטת תלמידים עולים מאתיופיה בבאר שבע, בשני בתי ספר תיכוניים דתיים.

קולט אביטל: אף אחד מאיתנו לא חולק על העובדה שבי הפלשמורה הולכים לבתי הספר התיכוניים האלה.

קולט אביטל: מכתבות בטלוויזיה, אני הבנתי כי בית ספר אחד הוא טוב, מצויד ומאוכלס, ובית ספר אחר שעומד לידו הוא יחסית ריק, ומצבו לא טוב.

קולט אביטל: חלק מהבעיה נובעת מהעובדה שבית הספר הזה הוא גם בית הספר לתלמידים בעלי בעיות מיוחדות, ולכן חלק מהמחנכים ומאנשי העדה חוששים מצירופם של ילדי הפלשמורה לאותם בתי הספר, בגלל החברה הלא רצויה של אנשי שיכולים להשפיע עליהם לא טוב.

קולט אביטל: תמר, אני מבקשת שאת תפתחי את הדיון.

תמר דסטה: לפני חודש הגיעה אלינו שיחת טלפון למשרד מפי אחד שסיפר שהלך לבית הספר הזה לצורך כתבה מטעם ארגון כלשהו עבור הקהילה, והוא מזועזע ממה שראה שם.

תמר דסטה: הוא סיפר כי ההנחיה של הישוב היא, כיוון שאין בית ספר תיכון דתי שיכול לקבל אותם, אז מפנים אותם למרכז הנוער שהוא בית ספר שמקבל אליו תלמידים שהמסגרת הנורמטיבית פלטה אותם.

תמר דסטה: אני שאלתי איך זה יכול להיות.

תמר דסטה: הוא אמר לי שהוא דיבר עם הילדים האלה וזה מה שהם אמרו לו.

תמר דסטה: אני פניתי לסוכנות כי חשבתי שהם האפוטרופוס של הילדים האלה.

תמר דסטה: אחרי יומיים חזר אלי שלמה מולה, שאמר לי שהמנדט שלהם הוא בתוך מרכז הקליטה, ועל מה שקורה מחוץ לזה אחראי משרד החינוך.

תמר דסטה: פניתי ליהודה הארון, המפקח הארצי במשרד החינוך, שאמר לי כי לא ייתכן מצב כזה.

תמר דסטה: הוא ערך בדיקה והפנה אותי לגברת חג'בי.

תמר דסטה: אני חשבתי שאני אקבל תשובה משכלת, אך היא אמרה לי כי אין להם פתרון אחר, ואם אני אביא לה פתרון אחר, נורמטיבי, היא תפנה את הילדים האלה לשם.

תמר דסטה: אני אמרתי לה שזה לא תפקידי, אלא תפקידו של משרד החינוך למצוא להם מקום נורמטיבי.

תמר דסטה: היא אמרה לי שאין מה לעשות ואם אני רוצה, אני יכולה לפנות למנהל מחמ"ד באזור.

תמר דסטה: כאשר ראיתי כי מדובר בסחבת, פניתי לתקשורת.

תמר דסטה: יותר ממה שאנחנו יכולים להגיד, הילדים ביטאו את הכאב שלהם ואת הרצון שלהם ללמוד ולנצל את התקופה הזו ללימודים איכותיים.

תמר דסטה: לצערי, משרד החינוך, הסוכנות היהודית וגם משרד הקליטה לא נתנו את הדעת בנושא הזה.

קולט אביטל: האם זו תופעה מוגבלת רק לבאר שבע?

תמר דסטה: עד היום היינו רגילים לראות הסללה של ילדים אתיופים לכיתות נפרדות בתוך בתי הספר.

תמר דסטה: היום אנחנו רואים גם הסללה למסגרות שהם ייחודיות, בגלל בעיות טכניות שזה לא מתפקידי לפתור אותן.

תמר דסטה: מה שאותי מדאיג, הוא זה שהילדים האלה קולטים את ההוויה הישראלית דרך בני נוער שהם לא כל כך נורמטיביים, גם מבחינה התנהגותית וגם מבחינת לימודית.

תמר דסטה: מדובר בעולים חדשים שמגיעים, וזה מה שהם רואים.

תמר דסטה: יש כאלה שאומרים לי שהם לומדים בכיתות נפרדות.

תמר דסטה: אבל אני טוענת שזה לא כך, כי הם נפגשים עם התלמידים האלה בהפסקות.

קולט אביטל: האם זו השנה הראשונה בה התופעה הזו קיימת, והאם ידוע לך האם התופעה הזו קיימת רק בבאר שבע, או שיש בעיה כזו גם במקומות אחרים בגלל חוסר מקום או סיבה אחרת?

תמר דסטה: נכון לעכשיו, זו האינפורמציה היחידה שיש לנו.

תמר דסטה: אנחנו לא ערכנו בדיקה נרחבת בנושא.

תמר דסטה: אני לא יכולה להגיד בוודאות כי זה המקרה היחיד.

תמר דסטה: יכול להיות מאוד כי ישנם מקרים נוספים שלא הובאו לידיעתנו.

תמר דסטה: אני לא אתפלא אם ישנם מקרים נוספים, כאשר אני רואה עצימת עיניים של מערכות.

קולט אביטל: עודי, האם אתה מוכן להתייחס לכך?

עודי בהט: אני מציע שקודם כל המחמ"ד והמפקחת במקום יתייחסו קודם כל למקום עצמו, ואני אחר כך ארחיב בנוגע למדיניות, כי יש לזה השלכות על כל המערכת.

מאיר סבג: תמר, אם היית מגיעה אלי, הייתי מסביר לך את הנתונים, ויכול להיות שלא היינו יושבים כאן היום.

מאיר סבג: אנחנו מדברים על מחוז דרום שקולט בצורה מסיבית מאוד עולים, ללא התראות מוקדמות.

קולט אביטל: האם באמצע השנה גם נקלטים ילדים?

מאיר סבג: ודאי.

מאיר סבג: כל טיסה שנוחתת, אנחנו נערכים.

מאיר סבג: יש לנו 8 מרכזי קליטה במחוז.

מאיר סבג: אנחנו מדברים על קבוצה מסוימת של "רתמים", "תללים", "קלישר" ו"נורית", ששניים מהם נמצאים בבאר שבע ושניים מהם נמצאים ברמת הנגב.

מאיר סבג: שני מרכזי קליטה נמצאים במרחק שעה מבאר שבע, ואנחנו אמורים להסיע ילדים קטנים שצריכים להגיע עד באר שבע כדי ללמוד.

מאיר סבג: שנה שעברה היה פתרון יצירתי, שהתלמידים האלה ילמדו בבית ספר דתי "מושבי שדה", בפיקוח של החינוך הדתי עם מורים דתיים.

קולט אביטל: שעות נוספות.

מאיר סבג: לא, כאולפן.

מאיר סבג: אנחנו מדברים על 4 קבוצות אולפן שלומדות במרכז טכנולוגי "עמית" שההשמה שלהם שם לא נעשתה מלכתחילה, אלא נעשתה בגלל אילוצים.

מאיר סבג: קיים רק מקיף אחד בבאר שבע, ובשכבת הגיל של כיתה ז', יש 320 ילדים.

מאיר סבג: בתוך המקיף הזה ישנה גם כיתת אולפן.

קולט אביטל: כמה ילדים יש כרגע?

מאיר סבג: במקיף הדתי יש 1,200 ילדים.

קולט אביטל: אני שואלת כמה עולים יש.

מאיר סבג: בכל מחוז דרום יש 5,000 עולים מאתיופיה ו-2,000 עולים מחבר העמים, שמהווים בערך 20% מכלל אוכלוסיית החינוך הדתי במחוז.

וילמה מאור: כמה תלמידים עולים מאתיופיה נקלטו בבית הספר מרכז טכנולוגי?

מאיר סבג: במרכז טכנולוגי "עמית" נקלטו 70 תלמידים.

מאיר סבג: מדובר בקליטה בכיתות אולפן.

מאיר סבג: גם הכיתה שנמצאת היום במקיף הדתי, לומדת ככיתת אולפן.

מאיר סבג: ברגע שיש 10 כיתות ז' במקיף הדתי, אין אפשרות פיזית לקליטה כל כך גדולה של תלמידים.

מאיר סבג: זה בית הספר עם השכבה הגדולה ביותר בארץ בחינוך הדתי.

מאיר סבג: במחוז הדרום ישנם אזורים רוויים עולים.

מאיר סבג: ישנם בתי ספר ש-80% מהתלמידים שלהם הם עולים.

מאיר סבג: גם במקיף הדתי ראינו כמעט 38% עולים מאתיופיה.

מאיר סבג: המצב הזה אינו בריאה מבחינה אינטגרטיבית לקליטתם ושילובם בחברה.

מאיר סבג: אם היו פתרונות של בתי ספר מקיפים, הם ודאי לא היו בבית הספר הזה.

מאיר סבג: אין לי ספק שהם לא צריכים להיות שם, זה ברור.

תמר דסטה: זה ברור גם שאתה צריך למצוא להם מסגרת מתאימה.

מאיר סבג: לאן לקחת אותם, לאשדוד?

קולט אביטל: אתה לא יכול למצוא יש מאין, ולכן השאלה צריכה להיות מופנית למשרד החינוך.

קולט אביטל: כיצד משרד החינוך נערך למצב הזה בפתיחת שנת לימודים.

קולט אביטל: יש גבול לכמה ילדים אתה יכול להכניס לבית ספר שהוא רווי ומלא.

קולט אביטל: זה לא עוזר לאף אחד, גם לא לתלמידים החזקים.

קולט אביטל: מה משרד החינוך עושה כדי להציב מסגרות נוספות, כאשר מדובר על מגמה שקיימת ותמשיך להיות קיימת בסדר גודל של 70-100 עולים לחודש.

קולט אביטל: מה אנחנו עושים?

קולט אביטל: האם אנחנו אומרים זה מה שיש וזהו?

מאיר סבג: היום יש 70 ילדים ומחר יכולים להיות 60 ילדים או 40 ילדים.

מאיר סבג: המספרים הם כל הזמן בתנועה, כיוון שילדים נקלטים, אך ילדים גם עוזבים.

מאיר סבג: נמצא פה מנהל מרכז קליטה "קלישר", והוא יכול לספר כי יש משפחה שנשארת שנה ויש משפחה שנשארת פחות.

מאיר סבג: על פי רוב אין בעיה עם קליטה של בודדים שעוברים מבאר שבע לאשדוד, לאשקלון או לדימונה.

מאיר סבג: אך כאשר מדובר על כיתות אולפן, מדובר על 4 קבוצות גיל שיש לתת להן תשובות.

קולט אביטל: על אחת כמה וכמה.

קולט אביטל: כאשר אתה מדבר על כיתות אולפן, אתה יכול למצוא מסגרת אלטרנטיבית.

מאיר סבג: בבאר שבע אין מסגרת אלטרנטיבית.

קולט אביטל: האם אתה לא יכול ליצור כיתות אולפן, כפי שיצרת שנה שעברה?

מאיר סבג: אין מקום פיזי במקיף הדתי בבאר שבע המכיל 1,200 תלמידים.

קולט אביטל: בגלל בעיה של מקום, אתה מביא אותם לשכונה לא טובה שממנה הם יכולים מלכתחילה, עם כל קשיי הקליטה, ללמוד רק דברים שהם לא רצויים לכולנו.

מאיר סבג: אני חוזר ואומר שתמיד צריך להמשיך ולנסות למצוא פתרון טוב יותר.

קולט אביטל: אנחנו לא מדברים עכשיו על התיאוריה, אלא על הפרקטיקה.

קולט אביטל: נכון לעכשיו התחילה כבר שנת הלימודים, ואנחנו נמצאים במצוקה מסוימת.

קולט אביטל: איזה פתרון אתם מתכוונים להציב לבעיה הספציפית הזו.

קולט אביטל: בואו נניח שמדובר רק בבעיה מוגבלת ספציפית למקום הזה.

קולט אביטל: מדובר על קבוצה שלכל הדעות יכולה רק לגדול.

קולט אביטל: כרגע, בשנת הלימודים הנוכחית, היא לא תצטמצם, אלא רק תגדל.

מאיר סבג: לא בטוח.

מאיר סבג: חלק מהם עוברים למגורי קבע.

מאיר סבג: היא לא תגדל.

קולט אביטל: הם לא יעזבו את מרכזי הקליטה עכשיו, כי אין פתרונות דיור.

מאיר סבג: אין גם אפשרות לקלוט שם יותר.

מאיר סבג: במקום הזה יש הרבה הטבות שאין במקום אחר, כמו הזנה, יום חינוך ארוך וכו'.

מאיר סבג: אני לא רוצה לדבר בשמם של התלמידים.

מאיר סבג: יש פה תלמידה שלא אנחנו הבאנו, אלא ועדת הקליטה הזמינה אותה.

מאיר סבג: אני לא רוצה לספר כאן על המספר היפה של יחידות הבגרות שעושים העולים החדשים באתיופיה ברחבי מחוז הדרום.

קולט אביטל: יש לנו דיון קצר, ואני מבקשת שהוא יישאר ענייני.

קולט אביטל: איך אנחנו פותרים את הבעיה הזו?

יגאל יאסינוב: אתה אמרת שהבעיה היא בגלל שלא קיבלתם התראה מוקדמת, ולכן לא הכנת את המקום.

יגאל יאסינוב: או שאתה מנסה להתחמק ולהביא רק מס שפתיים, או שתענה על השאלות.

יגאל יאסינוב: מה עשו הילדים האלה בשביל למצוא את עצמם בבית ספר גרוע?

קולט אביטל: הילדים לא עשו כלום.

יגאל יאסינוב: הדבר השני שאני רואה, הוא שילדים אתיופים חייבים למצוא מקום אך ורק במסגרת דתית.

קולט אביטל: השאלה שלך לא תקבל תשובה כאן, כי זו החלטה של הממשלה.

קולט אביטל: זאת המדיניות.

עודי בהט: אנחנו נמצאים במצב מצוקה שהוכתב למערכת החינוך על ידי הגורמים שאין להם שיג ושיח עם הנושא החינוכי, שמחליטים היכן לשכן את מרכזי הקליטה במדינת ישראל.

קולט אביטל: מה זאת אומרת?

עודי בהט: זאת אומרת שהסוכנות היהודית ומשרד הקליטה, ואני לא שולט בחלוקת התפקידים ביניהם בעניין הזה, בשיתוף עם האוצר, קבעו היכן יוקמו מרכזי קליטה ברחבי הארץ.

עודי בהט: אין שום הידברות, שום התייעצות ושום תיאום בין המערכות האלה למערכת החינוך, איפה יש תשובות למערכת החינוך, בייחוד בהתאם לאילוצים הקיימים על ידי בתי הדין הרבניים, ולא על ידי משרד החינוך, באיזה רשת חינוך ילמדו הילדים האלה.

עודי בהט: למשרד החינוך אין שום בעיה שילדי אתיופיה ילמדו בפרופורציות בהן לומדים כל תלמידי ישראל.

עודי בהט: 20% בחינוך הדתי, ו-80% בחינוך הממלכתי.

עודי בהט: אפילו אנחנו ביוזמה שלנו, כדי לפתור את הבעיה בשנה שעברה, הוספנו אותם לבתי הספר הממלכתי, תוך כדי עימות עם בתי הדין.

עודי בהט: ההוראה שהתלמידים האלו ילמדו רק בחינוך דתי, היא לא של משרד החינוך.

עודי בהט: אם יש מחוז בו יש הרבה ישובים, כמו מחוז הצפון הכולל את חצור, צפת, יישובי עמק בית שאן, קיבוץ לביא וכרמיאל, אז ניתן לפזר את הכיתות בצורה נכונה.

עודי בהט: ההתלבטות שלנו במצב מצוקה כזה היא האם להסיע רחוק, או ליצור פרופורציה של 80% ילדים אתיופים בכיתה.

עודי בהט: זה מצב בו אנחנו צריכים לבחור את הרע במיעוטו.

עודי בהט: אנחנו בדרך כלל מסיעים רחוק, כדי לא ליצור את הריכוזים האלה.

קולט אביטל: זאת אומרת שאתה אומר כי הבעיה הראשונה היא מדיניות הפיזור של משרד הקליטה.

עודי בהט: אין צל של ספק, ונכתבו על כך הרבה מאוד מסמכים שהועברו לשרים ולמנכ"לים.

עודי בהט: בשבוע שעבר נכתב עוד מכתב כזה המבקש לא להביא יותר קבוצות ילדים ל"רתמים" ו"לתללים".

עודי בהט: יש לנו פתרונות לא טובים, אבל יותר טובים מאשר בנגב.

מאיר סבג: אף רשות לא מעונינת לקלוט.

קולט אביטל: אנחנו הקדשנו ישיבה אחת או יותר לנושא של הפנימיות.

קולט אביטל: האם אין אפשרות במצב של מצוקה לקחת ילדים אתיופים ולהביא אותם לפנימיות טובות, המקומות מעט יותר מרוחקים, ובלבד שהשכנות תהיה שכנות שגם קולטת טובה.

מאיר סבג: בישיבת וולפסון בבאר שבע, נקלטו 16 ילדים מ"קלישר" בפנימייה.

קולט אביטל: אני לא מדברת רק על באר שבע.

עודי בהט: אנחנו בעד כניסתם של הילדים האלה לפנימיות.

עודי בהט: אנחנו מנסים בכל דרך להעביר ילדים שמעונינים ושמקומם בפנימיות, להגיע לפנימיות.

עודי בהט: יש בעיה כספית גדולה מאוד עם העניין הזה.

עודי בהט: התקיים משא ומתן גדול מאוד בין השרה והאוצר בעניין הזה כדי לקבל עוד תקנים לפנימיות.

עודי בהט: אני יכול לומר ש-100 ילדים חדשים מתוך המחזור האחרון, בשנת הלימודים הזו, נקלטו ב-5 פנימיות, 20 ילדים בכל פנימייה.

עודי בהט: גם זה נעשה כחלק מהפרוייקט של עליית הנוער, מבלי שהיה תקצוב מלא לכל העניין.

עודי בהט: אי אפשר לעבור את מה שהמערכת לא יכולה לספוג מבחינה תקציבית.

עודי בהט: יש גם כאלה שאינם מעונינים להגיע לפנימיות, כ הם רוצים להישאר קרוב לבית.

עודי בהט: אנחנו ומרכז ההיגוי בעד לא לשלוח באופן גורף לפנימיות האלה, אלא להשאיר את השליטה על הילדים גם בבית למי שמעוניין בכך.

קולט אביטל: איך אנחנו פותרים עכשיו את הבעיה?

קולט אביטל: מה התשובה שיש לנו לגבי בית הספר הספציפי הזה ולגבי הקבוצה הספציפית הזו?

קולט אביטל: אולי יש דרך ליצור הפרדה ומסגרות שונות בתוך בית הספר.

עודי בהט: לבית הספר הזה יש גם צד שני, יש אלמנטים חיוביים שאנחנו לא פוגשים בהרבה בתי ספר בארץ.

עודי בהט: אני מציע שהדברים שיישמעו על ידי מרכז הקליטה, שזה הסוכנות היהודית ולא משרד החינוך, וגם על ידי המפקחת שמכירה את ההתייחסות של בית הספר הספציפי הזה לילדים האלה, ומכירה גם את התוצאות.

עודי בהט: יש גם צד שני למטבע, אך אנחנו נשתדל בעתיד להעביר את הילדים למקומות אחרים ולא לבית הספר הזה, בגלל הסביבה החברתית שלו.

קולט אביטל: אני הייתי רוצה לשמוע את המפקחת.

יוכבד חג’בי: אני מלווה את קליטת עולי אתיופיה כבר 11 שנים.

יוכבד חג’בי: יש לנו 8 מרכזי קליטה.

יוכבד חג’בי: אנחנו רואים בכך אתגר חינוכי ודתי, ושמחים מאוד על כל קליטה על אף הקשיים הרבים שעומדים בפתחנו.

יוכבד חג’בי: אני מלווה מקרוב מאוד את כל המסגרות שיש לנו במחוז דרום.

יוכבד חג’בי: זה נכוון שהמסגרת שם היא לא אידיאלית, אבל באילוצים הקיימים, אנחנו בנינו מערך חינוכי מאוד תומך בתלמידים.

יוכבד חג’בי: המורות עברו השתלמות שנה שלמה ברמה אקדמית כדי ללמוד איך לטפל בתלמידים עולים.

יוכבד חג’בי: גם מנהל בית הספר מטפל בילדים בצורה מאוד תומכת.

יוכבד חג’בי: הוא מכיר כל תלמיד שיושב שם.

יוכבד חג’בי: יש קשר הדוק עם רכזות הקליטה שמלוות את התלמידים, יש קשר רציף של מרכזי הקליטה כחינוך משלים של התלמידים.

יוכבד חג’בי: אני לא יכולה להגיד שהתלמידים סובלים שם.

יוכבד חג’בי: בקיץ ארגנו להם אולפן קיץ מדהים עם פעילות חברתית גדולה.

יוכבד חג’בי: אמנם זה הרע במיעוטו, אבל הוא טוב.

יוכבד חג’בי: כאשר נחזור למחוז, אנחנו נשמח לחשוב על אפשרויות אחרות.

יוכבד חג’בי: כפי שציין עודי והמחמ"ד, אני כל יום מקבלת שיחות טלפון המבשרים לי כי עולים נוספים שצריך לשבץ אותם.

יוכבד חג’בי: זה לא משהו שמודיעים לי עליו ביוני, ואז אני יכולה להיערך ולהיות יותר יצירתית.

יוכבד חג’בי: יום-יום אנחנו מקבלים עולים חדשים.

קולט אביטל: נציג משרד הקליטה, אנחנו יודעים כי למרות הלחץ שקיים, העלייה מאתיופיה היא לא עלייה מסיבית, אלא עלייה קטנה ומבוקרת מסיבות שונות.

קולט אביטל: מה שאנחנו שומעים פה היום מחזק את העובדה שאם היה בא פתאום גל עלייה של כמה אלפים, המערכת פה בארץ לא היתה ערוכה לקבל אותם.

קולט אביטל: אנחנו מקבלים סך הכל 200 עולים חדשים בחודש.

קולט אביטל: ישנן רשימות של עולים ואנחנו יודעים מי המועמדים לעלייה.

קולט אביטל: יש להניח שאנחנו יודעים מראש מי מגיע.

קולט אביטל: אנחנו פחות או יותר יכולים להיות ערוכים ולתת התראה למערכת החינוך, ולא להנחית זאת.

עודי בהט: הסוכנות טוענת כי רק שבוע לפני ההגעה של העולים, ניתן לקבל פירוט של הילדים.

דוד יאסו: זה נכון שהרשימה מוכנה וערוכה באתיופיה, אבל צריך להבין כי אנחנו יודעים רק יומיים לפני הגעתם של העולים.

דוד יאסו: הרשימה העדכנית מאתיופיה מגיעה לסוכנות, והסוכנות מעבירה אותה אלינו יומיים-שלושה לפני הגעתם של העולים.

קולט אביטל: למה?

דוד יאסו: זה שייך למי שמארגן ומקשר בין אתיופיה לארץ.

דוד יאסו: לנו אין את המידע שהזכרת, למרות שאנחנו יודעים כמה מגיעים.

דוד יאסו: בתכנון שלי, אני יודע מה צפי ההגעה שיש במשך השנה, ולפי זה אני פועל.

קולט אביטל: האם אתה יודע את הצפי הכמותי?

דוד יאסו: אני יודע את הצפי הכמותי.

דוד יאסו: אני יודע מספרים מוחלטים, אך לפעמים יכולים להגיע פחות ממה שתכננו, ולפעמים יכולים להגיע יותר ממה שתכננו.

קולט אביטל: אם אתה ידע פלוס מינו כמה ילדים אמורים להגיע השנה?

דוד יאסו: אני יכול לומר כמה יגיעו פחות או יותר, אך אני לא יכול להעביר את המידע הזה, כי אני לא יכול להתחייב.

דוד יאסו: ברגע שאני מקבל מספרים מוחלטים, אני מעביר את המידע הזה למחוזות.

דוד יאסו: כאשר מגיע אלי שם ומספר הילדים שלאותה משפחה, אני מעביר את המידע למרכזי הקליטה.

עודי בהט: כל זה אתה עושה יומיים קודם.

דוד יאסו: זה נעשה יומיים קודם.

דוד יאסו: אין לנו את המספר המוחלט.

קולט אביטל: בזמן בו אנחנו לא מדברים על עלייה המונית, ולא מדברים על כך שאנחנו לא יודעים מי האנשים שמחכים כמה שנים שם, אנחנו יודעים מי מועמד להגיע, ומי מגיע.

קולט אביטל: אנחנו יודעים היום, לשמחתנו או לצערנו, שמגיעים פלוס או מינוס 200 עולים חדשים בחודש, 1,400 עולים בשנה.

קולט אביטל: סביר להניח שאם אנחנו מדברים 1,400 עולים, 20%-30% הם ילדים.

עודי בהט: 60% הם ילדים.

קולט אביטל: אז אנחנו יכולים לדעת מראש ולהודיע למערכת החינוך שתיערך לכך.

דוד יאסו: נאמר כאן לפני כן כי ישנם מרכזי קליטה קיימים.

דוד יאסו: משפחה מגיעה ואמורה לשהות שנה אחת ואחרי שנה היא צריכה לצאת ממרכז הקליטה.

דוד יאסו: אני לא אפתח מרכזי קליטה, אם יש לי מקום למשפחה אחת או ארבע משפחות שיכולות להיכנס, כמו שעשינו אתמול.

דוד יאסו: אתמול הגיעו עולים שנקלטו בבאר שבע, בדימונה ובניצנה.

קולט אביטל: גם את זה אתה יודע.

קולט אביטל: יש את כל הנתונים במחשב.

קולט אביטל: צריך בסך הכל לשים רשימה מול רשימה.

דוד יאסו: אני אמרתי כבר כי אנחנו לא מקבלים את הרשימה מאתיופיה.

קולט אביטל: במי זה תלוי שתקבלו את הרשימה הזו מאתיופיה?

דוד יאסו: בשליחי הסוכנות ומשרד הפנים.

דוד יאסו: אסור לשכוח כי פתיחת מרכזי קליטה תלויה במכרז.

דוד יאסו: מי שמאשר את המכרז זה האוצר.

דוד יאסו: משרד הקליטה והסוכנות לא יושבים ומקבלים החלטה לבד.

דוד יאסו: כרגע יש לנו 22 מרכזי קליטה.

דוד יאסו: ייתכן שעוד חודש אנחנו נצטרך עוד מרכז קליטה, אבל אז אנחנו נצטרך לצאת למכרז, ולכן אנחנו לא יודעים היכן יוקם מרכז הקליטה, בבאר שבע או באזור המרכז.

קולט אביטל: אני רוצה לומר לך משהו, ואני מקווה שלא תכעס, אני שומעת דרכך את הקול של הבירוקרטיה שאנחנו שומעים הרבה שנים.

דוד יאסו: אל תשכחי שאני נמצא באותה מערכת.

קולט אביטל: זה מה שמצער אותי.

30095: אנחנו כל הזמן אמרנו שצריך להיות תיאום בין מערכת העלייה ובן המערכת הקולטת.

30095: עד היום אין תיאום כזה.

30095: אנשים שם ממתינים שנים רבות, למרות שהנתונים שלהם ידועים.

30095: אנשים במשרד הפנים, לאחר שנשלחו האישורים, כבר יודעים כמה ילדים הם בגיל בית ספר וכמה ילדים הם בגיל גן.

30095: לכן, היה ניתן לערוך תיאום.

קולט אביטל: מה אתה מציע?

30095: אני מציע שיהיה תיאום.

30095: הצרכים המיוחדים של הקהילה הזו ידועים, ולכן משרד החינוך צריך להיערך לצרכים המיוחדים, כמו בית ספר דתי.

30095: אם הם יידעו את מספר הילדים שצריכים להגיע, הם יוכלו להיערך, אך התיאום הזה לא קיים.

30095: הפתרון לילדים בגיל תיכון, בעיקר, זו הפנימייה, בתנאי שההורים והילדים רוצים את זה.

30095: זה לא צריך להיות בכפייה.

30095: היום בבאר שבע יש 15 ילדים שמסתובבים ללא מסגרת, כי הם רוצים ללכת לפנימייה, אבל אין תקציב לכך.

30095: בטבריה, 6 ילדים מסתובבים ללא מסגרת.

30095: היום, שבועיים לאחר פתיחת שנת הלימודים, עדיין יש ילדים שמסתובבים ללא מסגרת.

אשר ישראלי: יש שני מישורים, אחד הגדול שהוא גדול מאיתנו, והשני שהוא היום-יומי שבגללו אנחנו כאן.

אשר ישראלי: בכתבה שפורסמה נעשה עוול.

אשר ישראלי: צריך להבהיר שלסוכנות היהודית אין שום נגיעה לשיבוץ התלמידים.

אשר ישראלי: זה נעשה על ידי משרד החינוך, כמו בכל מקום אחר.

אשר ישראלי: התפקיד שלנו הוא לדאוג לכך שהתלמידים יקבלו את המיטב, בכל מערכת חינוך שבה הם נמצאים.

תמר דסטה: האם זה המיטב?

אשר ישראלי: אין לנו כל טענה לבית ספר עמית טכנולוגי.

אשר ישראלי: זה בית ספר קטן המכיל 170 תלמידים.

אשר ישראלי: מנהל מכיר באופן אישי כל תלמיד ועוקב אחרי התקדמותו.

אשר ישראלי: את(תמר) קוראת לזה הסללה.

תמר דסטה: למה לא הבאת את הדוגמא להסללה של אותם ילדים שבכו על מרקע הטלוויזיה?

אשר ישראלי: אני אובייקטיבי לגמרי, כי אני רוצה את הטוב ביותר שניתן להשיג בנתונים הקיימים עבור תלמידנו.

אשר ישראלי: אנחנו עוקבים אחרי כל תלמיד באמצעות מערכת של מרכז קליטה שנמצאת בקשר עם בית הספר, המורים והמנהל.

אשר ישראלי: כמובן שלא מדובר על מצב אידיאלי, אבל אם אני משווה את אותם ילדים לילדים בבתי ספר תיכון אחרים, אני יכול לומר כי הם לא נפגעים מאלימות, מהמגע עם הילדים ולא מהתנאים הפיזיים.

אשר ישראלי: הם מקבלים ארוחה, טיולים וציוד.

תמר דסטה: תספר בדיוק מה קורה שם.

אשר ישראלי: את תפסת מישהו מסוים שיש לו טענה.

אשר ישראלי: אנחנו לבדוק האם כצעקתה.

אשר ישראלי: אף אחד מהתלמידים עצמם, 25 תלמידים, לא בא בטענות קשות, אלא ההפך הוא הנכון.

קולט אביטל: אני הייתי רוצה לבקש מהתלמידה שיושבת פה לספר לנו מה קורה בבית הספר.

תלמידה: טוב לי בבית הספר.

תלמידה: זה בית ספר רגיל.

תלמידה: יש בגרות, יש מקצוע.

קולט אביטל: האם את מרוצה מבית הספר?

תלמידה: כן.

תמר דסטה: אני מקווה שהיא לא נבחרה באופן מגמתי.

קולט אביטל: אולי אנחנו נעזר בתרגום.

קולט אביטל: אני רוצה שיוסבר לילדה כי אנחנו רוצים לטפל בבעיה, ולכן אנחנו רוצים לדעת אם קיימת מבחינתה בעיה עם המפגש עם הילדים שהם ילדים חלקם עם בעיות של פשע.

קולט אביטל: מה מידת המפגש ביניהם?

קולט אביטל: האם הם נתקלים בהם, והאם יש בעיה אם כך?

תלמידה: מבחינתי ומבחינת הקבוצה שמגיעה מ"קלישר", אנחנו לא מבחינים בשום דבר וטוב לנו.

תלמידה: לילדים שמגיעים מ"נורית", אני לא מבינה למה, אבל יש להם בעיה עם כך שהם נמצאים בבית הספר הזה.

יגאל יאסינוב: האם את יודעת שבגלל רמת הלימודים בבית הספר הזה, האזרחות שלך יכולה להישלל?

יגאל יאסינוב: האם הסבירו לך שבית הספר הזה עושה לך גיור?

קולט אביטל: חה"כ יאסינוב, זה ממש לא לעניין.

קולט אביטל: זו לא הבעיה.

יגאל יאסינוב: זו הבעיה.

יגאל יאסינוב: אני לא יכול להאמין למה שאומרת הילדה הזו, כאשר יושבת פה ההנהלה, נציגות ממשרד החינוך.

קולט אביטל: היא אפילו לא מכירה אותם.

יגאל יאסינוב: אני לא יכול להאמין לדברים של הילדה כאשר יושבת פה נציגות משרד החינוך, והיא יודעת שהיא לומדת במרכז גיור.

עודי בהט: לא מדובר במרכז גיור.

עודי בהט: השם של בית הספר הוא מרכז נוער.

עודי בהט: זה סמל מוסד, כמו כל סמל מוסד למדינת ישראל.

עודי בהט: יש פה ילדים שהם אולי ברמה אחרת, אך אין לזה כל קשר לגיור.

יגאל יאסינוב: אני חושב שהילדה פוחדת להגיד את האמת כיוון שלחצו עליה.

עודי בהט: אנחנו מזמינים אותך לבוא לביקור.

יגאל יאסינוב: אני עבדתי במרכז נוער בירושלים.

יגאל יאסינוב: אני אשמח לבוא לביקור.

יוכבד חג’בי: היוזמה להביא את התלמידה היא לא של משרד החינוך, אלא של הסוכנות.

יגאל יאסינוב: אני מעדיף להאמין לתמר.

מולו-אלם טמיוט: אני שאלתי את תמר אם היא יודעת האם התופעה הזו קיימת בעוד מקום.

מולו-אלם טמיוט: אני בא מלוד, וגם שם ישנם שלושה ילדים שהגיעו לפני ארבעה חודשים, ועדיין לא רשומים לבית הספר, כי העירייה טוענת שבית הספר הממ"ד אינו יכול לקבל אותם.

מולו-אלם טמיוט: זו לא תופעה מקומית בלבד.

עודי בהט: אני קיבלתי את התלונה הזו אתמול משלמה מולה.

עודי בהט: בערב העניין הזה נבדק עם ירדנה כהן, מנהלת מחלקת החינוך של עיריית לוד שהכחישה מכל וכל את העניין הזה.

עודי בהט: היא אמרה לי שאין ילד שלא נקלט, וכי אולי מדברים על סל קליטה שקשור לכסף ולא לקליטת ילדים.

קולט אביטל: בכל אחת מהישיבות שלנו יש משקע רגשי המינימום שניתן להבין מכל אחת מהישיבות שלנו, הוא שאין תכנון ואין תיאום בזמן שניתן היה לתכנן ולתאם, דווקא כשאין אמצעים וכולנו במצוקה ושאין כל כך הרבה עולים, כדי לתבוע ממערכת החינוך להיערך אחרת.

קולט אביטל: בסיכום הישיבה הזו אני רוצה לבקש שני דברים.

קולט אביטל: אני מבקשת ממערכת החינוך לחזור אלינו תוך שבוע עם תשובה סבירה לגבי אותו בית הספר, מה ניתן לעשות כדי שהילדים שנמצאים כרגע במסגרת הזו, לא ייפגעו.

קולט אביטל: אולי ניתן ליצור מחיצה או קיר, מערכת בתוך מערכת או מערכת נפרדת כדי שלא יצטרכו לעמוד מול ילדים שהשפעותיהם לא חיובית.

קולט אביטל: אני בדרך כלל בעד אינטגרציה, אך לא במקרה הזה.

קולט אביטל: במקרה הזה ההשפעה יכולה להיות רק שלילית.

קולט אביטל: הבעיה היא לא עד כדי כך מסובכת, עד כי לא ניתן לתת עליה את הדעת.

קולט אביטל: אני רוצה לקבל בעוד שבוע תשובה לגבי איך אתם נערכים במסגרת הספציפית הזו.

קולט אביטל: עם חידוש המושב, אנחנו נערוך ישיבה אחת שתיארך זמן רב עד שנגיע לאיזושהי רמה של קבלת החלטות על תיאום בין המערכות ועל תיאום מראש.

קולט אביטל: לא יכול להיות שמשרד הקליטה יידע רק יומיים מראש מי מגיע לארץ, ואז הוא מודיע לשאר הגורמים.

קולט אביטל: אנחנו נתקלנו בזה ברמה אחרת, עם אלכוהוליסטים שמגיעים מרוסיה.

קולט אביטל: אם אנחנו מחליטים שאנחנו רוצים לקלוט אלכוהוליסטים מרוסיה, ואני לא באה לשאול את השאלה האם כן או לא לקלוט אותם, אז אנחנו צריכים לדעת על כך מראש כדי להכין את המסגרות המתאימות.

קולט אביטל: באותה מידה, ילדים נטולי בעיות שבאים לארץ, קיים צורך לגייר אותם כי זו מדיניות הממשלה, זה התנאי לעלייתם לארץ, ולכך ניתן להיערך מראש.

קולט אביטל: צריך ליצור במשרד הקליטה מערכת תיאום בין מה שיש במרכזי קליטה לבין מה שמגיע לארץ ולקחת בחשבון שהפיזור בארץ יהיה מותאם לא רק למקומות במרכזי קליטה, אלא גם למקומות שקיימים במוסדות חינוך, בעיקר בפנימיות.

קולט אביטל: זה יכול לתרום לקליטתם יותר מאשר להעביר את כולם למקום אחד וליצור פקק אחד.

קולט אביטל: בעניין הזה אנחנו נטפל.

קולט אביטל: הדבר שאותי מפתיע שוב, הוא שאין חשיבה מערכתית בין משרדי הממשלה, ושבסוף הכנסת צריכה ליצור את המסגרות האלה, ואז השרים מתרעמים ושואלים מדוע אנחנו מטפלים בזה.

קולט אביטל: התשובה היא שהשרים לא מטפלים בזה.

קולט אביטל: תודה רבה, הישיבה נעולה.