ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 29, 2003-07-01 09:00

קולט אביטל: בוקר טוב.

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח בזאת את הישיבה המשותפת של ועדות העלייה והקליטה, החינוך והתרבות שמוקדשת הבוקר לעתידו של פרוייקט נעל"ה.

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הכנסת, עמיתיי, חברי-הכנסת, גבירתי השרה, אדוני השר שרנסקי, אני לא רוצה להכביר במילים.

קולט אביטל: מספר חברי-הכנסת ואנשי הציבור שהגיעו לכאן הבוקר מעידים יותר מאלף מילים עד כמה חשוב לנו הפרוייקט ועד כמה אנחנו חוששים מהחלטות שעשויות או עלולות להתקבל במשרד החינוך.

קולט אביטל: החלטות כאלה, במקרה הטוב, הן מיקח טעות.

קולט אביטל: פרוייקט נעל"ה הוא, לכל הדעות, פרוייקט מוצלח פרוייקט מוצלח ומיוחד.

קולט אביטל: ועדת השרים לענייני קליטה החליטה לפני שנה להפוך את הפרוייקט הזה לתכנית של קבע במתכונתה הנוכחית.

קולט אביטל: הגורמים המקצועיים, ביניהם הפרופ' יצחק פרידמן, מזהירים מפני שינוי במתכונת התכנית ומפני טלטולים נוספים ומיותרים.

קולט אביטל: סגן השר לשעבר, סגן השר מיכה גולדמן והשר זבולון המר ז"ל – שניהם החליטו שנעשתה טעות חמורה כשהוציאו את הפרוייקט ממתכונתו הנוכחית, ולפיכך החזירו אותו למתכונתו הקודמת.

קולט אביטל: משרד האוצר טוען כי חיסול המינהלת אומנם יחסוך כסף, אבל שכרנו ייצא בהפסדנו.

קולט אביטל: נכון שהחוזה נגמר, ונכון שמבחינה משפטית את רשאית לקבל כל החלטה שתרצי, אבל מכל מה שאני אומרת כאן, אני יכולה להסיק רק מסקנה אחת, ויסלח לי יושב-ראש הכנסת אם אשתמש בביטוי לא כל כך פרלמנטרי היום: זה תרגיל חוקי אולי, אבל נראה לי שזה תרגיל מסריח.

ראובן ריבלין: מבלי להתייחס לאמירה האחרונה של יושבת-ראש הוועדה הנכבדה, ביקשתי להשתתף לפחות בחלקה של ישיבה זאת מהטעם שלנשיאות הכנסת ואליי הוגשו מספר לא מועט של הצעות, שאלות, תהיות של חברי-כנסת שביקשו לדעת מה עולה בגורלו של פרוייקט נעל"ה, שהוא פרוייקט חשוב לדעת כולם, הוא מצליח לדעת כולם.

ראובן ריבלין: כמובן, באתי בדברים עם שרת החינוך, והיא רואה חשיבות רבה ביותר בפרוייקט עצמו, רק היא רואה דרך אחרת להפעלתו.

ראובן ריבלין: אני ביקשתי להשתתף בכינוס המיוחד של שתי הוועדות הנכבדות בנושא הפרוייקט, שכן למדתי מן המקורות: ישן מפני חדש – תוציאו.

ראובן ריבלין: חדש – אנחנו רוצים לראות אותו מתגבש לנגד עינינו, ואנחנו יודעים במה מדובר.

ראובן ריבלין: בהחלט, אני חושב שהדיון הזה חשוב לא כדי להתנגח, אלא לראות איך אנחנו ממשיכים באותו מפעל חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: הייתי בזמנו בביקור בראשית הדרך של פרוייקט נעל"ה בסנט-פטרבורג וגם במוסקבה עם משלחת של חברי-הכנסת, ואנחנו התרשמנו אז מהחשיבות.

ראובן ריבלין: גם בארץ ביקרנו לא פעם כחברי ועדת החינוך והתרבות לדורותיה בפרוייקט עצמו, וראינו לנגד עינינו מעשה שהצליח מעבר לכל מה שציפינו שיצליח.

ראובן ריבלין: לכן באתי הנה כדי להיות שותף לדיון שבו אנחנו מבקשים להבין מה קורה, מה מתכוון משרד החינוך לעשות, וכיצד הוא ממשיך להפעיל את אותו פרוייקט שכולם גמרו עליו את ההלל, ושהוא הצלחה.

ראובן ריבלין: עם הצלחה אי אפשר להתווכח , וודאי שנגד הצלחה לא צריך להילחם.

ראובן ריבלין: לכן, שמחתי שגם שרת החינוך ביקשה להופיע בפני הוועדה, וודאי גם היא תביא בפנינו את כל הגיגיה על הנושא הזה.

ראובן ריבלין: ראוי שהכנסת תדון ותעקוב כדי שחלילה לא יהיה מצב שבו נמצא את עצמנו בזמן מעבר בסיטואציה שבה נאבד את הקיים, ולא נגיע לאותו רצוי שמבקש משרד החינוך להגיע עדיו.

אילן שלגי: שלום אדוני יושב-ראש הכנסת, חברתי שרת החינוך והתרבות, אדוני השר שרנסקי, אורחים נכבדים.

אילן שלגי: אני רוצה ברשותך, אדוני יושב-ראש הכנסת להביע מחאה על כך שמשרד החינוך נקט פעולה חד-צדדית לפני יומיים, והודיע על העברה של הפעילות מהמנהלת שמפעילה היום את תכנית נעל"ה.

אילן שלגי: בכך העמיד עובדה אף על פי שבשיחה טלפונית אמרה לי השרה שכמובן ניתן לשינוי, אם יהיה צורך שכך יקרה בעקבות הדיון.

אילן שלגי: מכתב של קולט אביטל ושלי – שני ראשי ועדות בכנסת – שהופנה אל השרה לפני כתשעה ימים והודיע על הדיון הזה, ובו ביקשנו שלא יינקטו פעולות עד הדיון – מישהו במשרד לא התחשב בו, ולפני יומיים הוצא מכתב אל האגודה שמודיע לה על העברת הפרוייקט.

אילן שלגי: על כך מן הראוי שנמחה בכנסת, אדוני היו"ר.

אילן שלגי: כולנו רואים, לא הייתי אומר את טובת הפרוייקט, אלא את טובת הילדים; טובתה של העלייה והקליטה הנכונה שלהם הן בהיותם בשלב הלימוד שלהם בשלושת שנות הלימוד שלהם, הן במהלך השירות הצבאי שלהם – טוב שנמצא כאן נציג צה"ל, סגן קצין חינוך ראשי.

אילן שלגי: מתוך השיחות המוקדמות שניהלתי ומתוך הנייר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת אנחנו למדים שהמנהלת מלווה את בני הנוער האלה גם במהלך השירות הצבאי וגם שנתיים לאחר מכן.

אילן שלגי: אני מניח שטיפול ייחודי כזה גם במהלך שירות צבאי וגם לאחר השירות הצבאי במסגרת אגף בוגרים הוא ייחודי ולא אופייני למסגרות של משרד החינוך.

אילן שלגי: היות שאנחנו יודעים שבעבר כבר היום מהלך של שינוי המסגרת המנהלת, על פי החלטה של לשכת ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל, בתקופת שר החינוך והתרבות פרופ' אמנון רובינשטיין וסגן השר מיכה גולדמן, אנחנו קיבלנו מכתב מסגן השר דאז מיכה גולדמן שמתייחס לשינוי שנעשה בהעברת ההפעלה למשרד החינוך.

אילן שלגי: לדעתי, זה היה מיקח טעות, היום אני יודע להגיד שהייתה זו טעות גדולה, ולמזלנו הצליחו לתקנה מבעוד מועד, ומנהלת נעל"ה הראשונה חזרה לפעול.

אילן שלגי: אותה מנהלת ראשונה שחזרה לפעול ב- 96' ופועלת עד היום.

אילן שלגי: הוא מציע לשמוע בנושא זה גם את פרופ' אמנון רובינשטיין; אני שמעתי את פרופ' אמנון רובינשטיין שאישר לי את הדברים האלה בחום רב.

אילן שלגי: אנחנו גם יודעים שהייתה בשבוע שעבר החלטה של חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית שקובעת: "הוחלט שהוועדה לעלייה וקליטה של הסוכנות היהודית תקרא להנהגת הסוכנות היהודית לנקוט צעדים הנדרשים לעידוד ממשלת ישראל שזו לא תפעל לשנות את אופי ומהות תכנית נעל"ה".

אילן שלגי: הזכירה חברת-הכנסת קולט אביטל את המחקר של מכון סאלד.

אילן שלגי: המחקר הזה שנעשה בשנת 2000 לא הוזמן כעת, ולא נעשה בימים אלה, אלא כאמור לפני כשלוש שנים; בו יש מילים מאוד ברורות ומפורשות.

אילן שלגי: ברשותכם, אקריא: "תכנית נעל"ה המקורית טולטלה בשנים האחרונות טלטלות רבות.

אילן שלגי: הממונים על התכנית הוחלפו, ובעקבות זאת חלו שינויים מבניים ותוכניים.

אילן שלגי: שינויים אלה זרעו מידה של חוסר ודאות הן בקרב הצוותים הקולטים והן בקרב התלמידים.

אילן שלגי: אנו ממליצים להימנע מלחולל שינויים ניכרים בשנים הקרובות כדי לאפשר בנייה של מסורת ומוניטין יציבים".

אילן שלגי: מן הדברים האלה אני מסיק – בשלב זה לפחות – שלא ראוי ולא רצוי לגעת באופן ניהולה של התכנית.

אילן שלגי: זה תינוק יקר מידי כדי שנעשה בו ניסויים.

אילן שלגי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לאינפורמציה, סגן השר לשעבר, גולדמן, ביטל את נעל"ה, והשר שריד החזיר אותו, נדמה לי.

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: השר המר.

יוסי שריד: אני רק הרחבתי את נעל"ה למדינות שלא היה קודם.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: ב- 96'.

אורי אריאל: עשית משהו חשוב סוף סוף.

יוסי שריד: הכנסתי את זה לארגנטינה ולצרפת.

קולט אביטל: כיוון שזמנה של השרה מוגבל היום, אני אבקש רק מעוד מישהו אחד להגיד כמה מילים לפני שניתן לה את הזכות להגיב.

קולט אביטל: מר אריה קרול, חתן פרס ישראל, קיבל את הפרס דווקא בזכות התכנית.

אריה קרול: כבוד השרים, כבוד חברי-הכנסת, מניסיוני רב השנים שבאתי לישיבות ועדות הכנסת, כשהייתי פוגש שניים-שלושה חברי ועדה מחברי-הכנסת זה היה דבר גדול.

אריה קרול: אבל אני כבר לא צריך לדבר כמה חשוב שצוות נעל"ה הקיים ימשיך.

אריה קרול: ההוכחה קיימת פה.

אריה קרול: עוד לא ראיתי דבר כזה שיבואו יושב-ראש הכנסת, שרים.

אריה קרול: תראו כמה חברי כנסת באו.

אריה קרול: לפני שנה עשו חגיגה אצל ראש הממשלה בסוכות.

אריה קרול: שם שמעתי את שרת החינוך מדברת דברי הלל על תכנית נעל"ה.

יוסי שריד: אז זה היה ברור שזה הסוף.

אריה קרול: השר שרנסקי אמר: "נגמרו ההיסוסים", נכון?

אריה קרול: מילה במילה.

אריה קרול: אחר-כך ראש הממשלה – אני בירכתי אותו על זה שעם כל מה שמוטל עליו הוא מתפנה ויושב למעלה משעה וחצי ושומע – אמר: "מה זה 2300 תלמידים?

אריה קרול: 23000.

אריה קרול: שזה יהיה בית ספר התיכון הגדול ביותר של עם ישראל".

אריה קרול: מילה במילה, אני לא מחסיר פסיק.

אריה קרול: אני אמרתי שם, ואני אומר לכם מניסיון שאני הייתי מקורב לפני שהתכנית קמה, ואני ראיתי בזה את אחד ההישגים הגדולים ביותר בעשור האחרון של העלייה.

אריה קרול: זה לא רק שהילדים האלה עולים, ולא רק שהם נשארים, ולא רק שהם מביאים את המשפחות שלהם; משרד החינוך ודאי יודע שהרמה בכל בתי-ספר התיכון, שלומדים בהם ילדי נעל"ה עלתה לשחקים.

אריה קרול: לכן, למי שמגיע כל ההלל וכל התשבחות זה לצוות המופלא הזה, שוודאי לא היה ראוי שיכתבו לו מכתבי פיטורין.

אריה קרול: אני מקווה שאתם תחליטו שממשיכים בגדול.

לימור לבנת: אני רוצה להודות לחברת-הכנסת קולט אביטל ולחבר-הכנסת אילן שלגי, שביקשו ממני להופיע כאן בוועדה.

לימור לבנת: האמת היא שרק אתמול נודע שגם יושב-ראש הכנסת יהיה בוועדה, ולכן עשיתי שינוי בסדר יומי כדי להגיע לכאן בכל זאת, ואני מתנצלת מראש שלא אוכל להישאר עד תום הישיבה.

לימור לבנת: יישארו כאן כמובן אנשי המשרד שיוכלו להשיב גם לשאלות ולהשגות הקונקרטיות שעלו על הפרק.

לימור לבנת: אני מודה על ההזמנה לוועדה המשותפת.

לימור לבנת: קצת הצטערתי להיווכח שחברת-הכנסת אביטל נקטה עמדה נחרצת, כולל אמירות קצת בעייתיות: "כשר, אבל מסריח".

לימור לבנת: אני מציעה שנעסוק בדיון לגופו ונימנע מביטויים מהסוג הזה כי אני יכולה למצוא כמה אופציות להגדיר, להסביר או לתאר מעורבות של כל מיני אנשים במה שקורה כאן בהחלטה שהתקבלה לפני שלושה חודשים בפעילות אינטנסיבית של מנהלת נעל"ה והעומד בראשה נגד קבלת ההחלטה; כך שזה לא עניין שנולד לפני יומיים, אלא החלטה שהתקבלה לפני שלושה חודשים.

לימור לבנת: אני מעדיפה לא לעשות את זה, וגם לא לשים סימן שאלה על המניעים של גורמים שונים, לרבות פוליטיקות שונות שאני מציעה לא להיכנס אליהם ברגע זה, אלא להתמקד בדברים לגופו של עניין.

לימור לבנת: אני אינני חוזרת בי, ולו ממילה אחת, אות אחת או פסיק אחד שאני חושבת או מאמינה לגבי אופי הפרוייקט עצמו, לגבי חשיבותו, לגבי החשיבות בהעלאת ילדים ארצה לפני הוריהם במסגרת אותו פרוייקט, לגבי ההצלחה הבלתי רגילה של הפרוייקט הזה.

לימור לבנת: אינני חוזרת בי ולו ממילה אחת; אני רק יכולה להוסיף עוד תשבחות לאלה – מר קרול אמר כאן ואחרים אמרו כאן, ואני מניחה שעוד יאמרו.

לימור לבנת: אבל זו תהיה טענה קצת משונה לטעון שהמבנה הארגוני כפי שהוא, חייב להישאר, אחרת כל המילים שאומרים על הפרוייקט הנהדר הזה אינן שוות דבר וחצי דבר.

לימור לבנת: זו תהיה אמירה קצת מוזרה.

לימור לבנת: חברת-הכנסת אביטל, אני מבינה שכבר מפיצים כאן נוסח של החלטה לפני ששמעו דבר וחצי דבר.

אילן שלגי: אין נוסח של החלטה.

קולט אביטל: אין שום נוסח של החלטה.

לימור לבנת: אני רואה מה נעשה כאן.

לימור לבנת: יש כאן הצעה שעומדת להתרוצץ פה בין חברי-הכנסת.

לימור לבנת: הדבר ברור כשמש – מה לעשות שאני יכולה לדבר, גם לשמוע וגם להסתכל מסביב.

לימור לבנת: לכן, מקובל ולגיטימי לבקש כאן להאזין ולשמוע, גם אם לא להשתכנע – לא מן הנמנע שגם אני לא אשתכנע בסוף הישיבה מדברים שייאמרו כאן, וגם אנשי משרד החינוך לא ישתכנעו.

לימור לבנת: כדאי בכל זאת שנקשיב זה לזה, ובסופו של דבר משרד החינוך יקבל את החלטותיו ויפעל על פי שיקול הדעת בניהול, כמו שאנחנו מנהלים את המשרד.

לימור לבנת: כמובן, ביקורת ציבורית מותר שתהיה, אבל אם אנחנו הוזמנו לכאן כדי שמראש ייאמר שזה כשר, אבל מסריח כדי שההחלטות ייכתבו מראש ויועברו בין חברי-כנסת מסוימים מסיעות מסוימים, אני רואה בזה טעם לפגם.

אילן שלגי: אנחנו לא רואים פה שום הצעת החלטה.

קולט אביטל: אין שום הצעת החלטה.

אילן שלגי: ודרך אגב, אין שום קשר לסיעות.

לימור לבנת: אני לא אומרת שיש קשר לסיעות, אני רק ציינתי מה שאני רואה לנגד עיניי.

לימור לבנת: הטענה כאילו המבנה הארגוני המסוים הזה הוא התרופה, הפתרון הבלעדי שבו אפשר להפעיל את פרוייקט נעל"ה היא טענה מאוד בעייתית, ואני אשמח לשמוע נימוקים קצת יותר רציונליים מאשר אמוציונליים, מדוע מבנה ארגוני שונה יהרוס הכל, ומטבע הדברים איננו לגיטימי כפי יש מי שטוענים.

לימור לבנת: הנייר שהעביר גזבר הסוכנות, שי חרמש, של חבר הנאמנים של הסוכנות שממנו ציטט קודם חבר-הכנסת שלגי, כתוב בו שחבר הנאמנים של הסוכנות החליט כך: הוא קורא לממשלה שלא תפעל לשינוי אופי ומהות תכנית נעל"ה.

לימור לבנת: לא מנהלת נעל"ה, אלא תכנית נעל"ה.

לימור לבנת: כך כתוב במדויק, אני מציעה לך חבר-הכנסת שלגי לקרוא שוב את הנייר.

אילן שלגי: זה מה שקראתי, נכון.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: אני לא אמרתי שקראת אחרת, אמרתי שקראת את זה במדויק, אבל ניתן להתבלבל בין תכנית נעל"ה לבין מנהלת נעל"ה.

לימור לבנת: פרוייקט נעל"ה איננו זהה, איננו היינו-הך עם מנהלת נעל"ה.

לימור לבנת: שהרי המנהלת זה העניין הארגוני, והפרוייקט והתכנית הם העניין המהותי, הערכי, הענייני שעליו אין חולק, ובו איש לא מתכוון לפגוע.

לימור לבנת: יותר מזה, יש הסכמה בין משרד החינוך לבין הסוכנות.

לימור לבנת: אגב, אני קראתי ברפרוף עכשיו – כי לא קיבלתי את החומר קודם את הנייר של מרכז המחקר – כתוב שם שלדברי גזבר הסוכנות, הסוכנות תומכת בפעילות נעל"ה בהיקף של 10 מיליון דולר, שהם כ- 70% מתקציב התוכנית.

לימור לבנת: אני לא יודעת מאיפה הנתונים האלו לקוחים; בבסיס תקציב משרד החינוך נמצאים 70 מיליון שקל שמתוכם כ- 60 מיליון הם אחזקת התלמידים, וכ- 10% הם המינהלת עצמה; אני לא יודעת מהיכן לקוח נתון ש- 70% מהפרוייקט מומנו בידי הסוכנות.

לימור לבנת: הסוכנות משקיעה באיתור ילדים ממדינות חבר העמים, אבל זה בוודאי לא 70% מהעלות של הפרוייקט.

לימור לבנת: למרות זאת אנחנו בדברים עם הסוכנות כדי שאפשר יהיה להגיע לשיתוף פעולה ולהסכמה רחבה בין משרד החינוך לבין הסוכנות.

לימור לבנת: אני רוצה לקרוא לחברי הוועדה את נוסח ההסכמה וההבנות בין משרד החינוך לבין הסוכנות, כפי שסוכמו אתמול בלילה עם יושב-ראש הסוכנות סלי מרידור ועם מנכ"ל הסוכנות, גיורא רום, גם בעל-פה וגם בכתב.

לימור לבנת: כך נאמר: משרד החינוך מבהיר כי ההעברה היא צעד מנהלי גרידא ללא השפעה על אופי התכנית ועל מהותה.

לימור לבנת: אני מדגישה: יש הבחנה, וצריכה להיעשות הבחנה בין תכנית נעל"ה לבין מנהלת התכנית.

לימור לבנת: תכנית נעל"ה תטופל במלואה ביחידה ייעודית נפרדת ולא במסגרת למידה לחינוך פנימייתי או כל יחידה אחרת במשרד החינוך; היינו ביחידה ייעודית נפרדת בתוך משרד החינוך.

לימור לבנת: משרד החינוך ישמור על איכות התכנית, לרבות שמירה על תכניה, הפניית תלמידים לבתי הספר לפי טובת התלמידים; ושירותי התמיכה הייחודיים, ובכלל זה עובדים סוציאליים ופסיכולוגיים דוברי שפת התלמידים.

לימור לבנת: למעלה מן הנדרש אני אומר פה, שאין שום ספק שחלק מאותם אנשים ופסיכולוגים שהתמחו בתכנית הזו, יועברו למטה המשרד ויפעלו במסגרת התכנית הזו, וזו הייתה גם הכוונה לכתחילה, בעיקר פסיכולוגים ואותם אנשי מקצוע שהתמחו בנושא הזה הן מבחינת השפה.

לימור לבנת: התכנית משותפת למשרד החינוך ולסוכנות היהודית.

לימור לבנת: כדי להגביר את שיתוף הפעולה תוקם ועדת היגוי שתלווה ותנחה את הפרוייקט.

לימור לבנת: בנוסף לכך, הסוכנות היהודית תוכל לצרף נציג ליחידת נעל"ה החדשה במשרד החינוך כדי לחזק את הקשר בין מערך שיווק התכנית בחו"ל, המופעל בידי הסוכנות היהודית לבין מרכיבי התכנית בארץ ותהליכי המיון השונים.

לימור לבנת: עד כאן ארבעה סעיפים שסוכמו בין משרד החינוך לבין הסוכנות, והם אלה שעומדים על הפרק.

לימור לבנת: אפשר להעלות עוד אין-ספור שאלות ואין סוף קושיות, ואפשר להפעיל אין סוף לחצים, ואפשר לבוא מתוך כל מיני נקודות מבט.

לימור לבנת: אבל אני אומרת באופן ברור ביותר, חברת הכנסת קולט אביטל, אין פה שום דבר "מסריח", אין לנו שום עניין או אינטרס.

לימור לבנת: אני שמחה שכל כך הרבה חברי-כנסת באו לישיבת הוועדה, מן הסתם כי כולם באמת דואגים לאופי התכנית ולהמשך קיומה, ואני מכבדת את זה, מקבלת את זה ומעריכה את זה, ואכן אופי התכנית וקיומה לא ייפגעו.

לימור לבנת: מר קרול ציטט קודם את דברי ראש הממשלה בשנה שעברה בסוכות בטקס מאוד מרגש שהיה בסוכת ראש הממשלה בביתו, והוא אמר שזה צריך להפוך לבית-הספר של העם היהודי ולא צריכים להיות 2000, אלא 23,000 – אני מאוד מסכימה; אבל אינני יודעת אם חברי הוועדה ערים לכך שאף על פי שיש היום תקנים ל- 3000 תלמידים, בפרוייקט נעל"ה יש רק 2000.

לימור לבנת: יש 1000 תקנים שאנחנו לא ממלאים אותם.

לימור לבנת: לפני חודש השקנו בבית-ספר בברוקלין בניו-יורק, עם עמוס חרמון, מנהל מחלקת החינוך בסוכנות, בקרב קהילת יוצאי חבר העמים – קהילה ענקית, שמגיעה שם לכ- 250,000 איש בקהילה הניו-יורקית בלבד – תכנית שנקראת "עלית" שנוכל לממן אותה מתוך 1000 התקנים שכרגע לא מנוצלים.

לימור לבנת: התכנית דומה לפרוייקט נעל"ה, ומטרתה להביא את ילדי יוצאי חבר העמים הנמצאים בארצות-הברית לארץ כנוער עולה לפני הורים כדי שאנחנו נוכל לנצל את זה.

לימור לבנת: ראש הממשלה דיבר על הרחבה ל- 230,000, אנחנו רואים שזה הולך ומצטמצם כי כרגע אף על פי שיש 3000 תקנים ומימון מלא להם – מנוצלים רק 2000.

לימור לבנת: אנחנו סבורים שאת ה- 1000 הנותרים ניתן לנצל לעוד פרוייקטים או אחוות מסוימות מבלי לפגוע באופי התכנית כדי לממש את מלוא הפוטנציאל שלה.

לימור לבנת: זה לא נעשה כרגע.

לימור לבנת: זה יכול להיעשות, זה ייעשה על-ידנו.

לימור לבנת: בזה אמרתי רק מעט מזעיר מהדברים שעל הפרק; יש דברים רבים.

לימור לבנת: אני מציעה לחברי הוועדה לחשוב על 1000 הילדים הנוספים שיכולנו להביא ולא הבאנו, על 1000 התקנים שהכסף למימונם נמצא,

לימור לבנת: לעומת מקומות אחרים שבמקום אחד יש בהם כסף ובאחר – לא.

לימור לבנת: לשים את זה לנגד עיניהם ולזכור שזה אפשרי וצריך להיעשות; שמשרד החינוך יכול לבצע את זה, והוא יבצע את זה.

לימור לבנת: בעבר התכנית לא הופעלה במסגרת משרד החינוך גם לא כשהיא יצאה בשעתו ממנהלת נעל"ה, אלא עברה לסוכנות לעליית הנוער.

לימור לבנת: אני לא אכנס כרגע לשאלה האם זה הצליח או לא, מה היה, למה היה; מדברים כרגע על מהלך שונה שאני משוכנעת שהוא יצליח כי אנחנו מחויבים לו בכל רמ"ח אברינו ושס"ה גידינו.

לימור לבנת: אני ממליצה לוועדה לשקול את כל זה בלי תחושות שיש משהו נסתר מאחורי הדברים.

לימור לבנת: אין כאן דבר וחצי דבר ולא שמץ דבר.

לימור לבנת: כל השיקולים הם שיקולים שאפשר לחלוק עליהם, אבל עדיין לא להטיל עליהם חשד או דופי כאילו מדובר בשיקולים לא ענייניים.

לימור לבנת: שמעתי שמועות שמדברים על שיקולים פוליטיים.

לימור לבנת: מי שבא עם טענות על שיקולים פוליטיים צריך לבדוק היטב האם אין פה שיקולים פוליטיים הפוכים שבאים מצד מגזר מסוים שמנסה להגן על עצמו.

לימור לבנת: מעבר לזה לא אומר, אלא אם כן אהיה מוכרחה.

אריה קרול: לא הבנתי, למה צריך להחליף את הצוות.

אריה קרול: הצוות אשם שלא מולאו 1000 תקנים?

לימור לבנת: אני אסביר לך.

קולט אביטל: עוד שאלה אחת.

יורי שטרן: כבוד השרה, כמו שאת אמרת לא להטיל ספק בכוונות – ואני לא מטיל בהן ספק – תביני שגם לנו אין.

יורי שטרן: באנו מכל הסיעות.

יורי שטרן: אני ניסיתי ללמוד את העניין הזה, ואמרתי לישעיהו לפני שנה שמכיוון שהדבר הזה מתפקד, למה המשרד רואה לנכון להכניס שינויים מהותיים?

יורי שטרן: אמרת לנו שהכוונות הן טהורות, ואין לנו סיבות לחשוב אחרת, אבל מה הסיבה?

יורי שטרן: למה לקחת מערכת שפועלת ובמקום לנצל אותה, למשל, לנצל את התקנים האלה – במקום זה להרוס אותה ולבנות משהו חדש – איפה הנקודה המרכזית מבחינת המשרד שמחייבת את השינוי?

יולי תמיר: אני רוצה לשאול את אותה שאלה.

יולי תמיר: הפרוייקט, לדעת כולנו, עובד נפלא; התוצרים שלו יוצאי-דופן, אחד המעשים הציוניים.

יולי תמיר: הנה, את רואה את ההתלכדות בוועדה שהיא מעבר לאופוזיציה ולקואליציה.

יולי תמיר: אנשים לא באו לכאן במטרה פוליטית, אלא במטרה ערכית.

יולי תמיר: השאלה היא למה לשנות את המבנה.

יולי תמיר: אין לי ספק, מתוך היכרות טובה שלי עם המערכת הזאת, שחלק גדול מההצלחה הוא האנשים שמפעילים אותה, ולא מנותק מהאנשים שעובדים בשטח, החל מהמנהלת וכלה מהמורים, המדריכים והמסייעים בכל מקום.

קולט אביטל: חבר הכנסת שריד.

יוסי שריד: לי אין שאלות, יש לי תשובות.

יוסי שריד: העמדה ברורה.

יוסי שריד: אני מאוד רוצה להתבטא, אבל אני לא רוצה לשאול שאלות.

4635: קל להביא סיפא בלי לציין את הרישא; אם אני אתחיל ברישא גם הסיפא ייראה אחרת לגמרי.

4635: הפנייה לפירוק מינהלת נעל"ה והעברתה למנהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך היה מהלך שטענתו המרכזית והראשונית – שהובאה לפחות לפי ידיעתנו – נבעה בגלל מצוקה כספית.

4635: הטענה הייתה שמשרד החינוך מקוצץ בתקציביו קיצוץ ניכר, מנהלת נעל"ה היא מנהלת יקרה, ויש לעשות כל דרך לייעל את העניין.

4635: הועברו אלינו ניירות עבודה מתוך משרד החינוך שמטרתם להסביר שמשרד החינוך יכול לעשות את המערכה הזאת בתקציב נמוך יותר.

4635: מתוך ראיית חשיבות מנהלת נעל"ה, מתוך הוקרה על 10 שנות עבודה שעל הצלחתן אי אפשר לערער מכל זוית ראייה, נענינו למצוקה הכספית של משרד החינוך, וכשם שידענו לענות לפנייתה של השרה ולהעביר סכום כבד של 12.5 מיליון שקל לצורך סיוע בהמשך קיומה של תכנית "חפציבה" בברית-המועצות לשעבר גילינו נכונות להיכנס למשא ומתן גם על הנושאים הכספיים.

4635: יתרה מזאת, נעשתה בדיקה תקציבית אצלנו עם מחלקת החשבות ומחלקת הכספים, ויש נכונות מצידנו שקיימת גם כרגע להירתם ולסייע לשרה במצוקתה התקציבית, ולהירתם ולהגביר את תרומתנו למנהלת נעל"ה מעבר ל- 10 מיליון דולר שאותם אנחנו מעבירים כחלק ממחויבות מלאה שלנו לתכנית, אם כי לא לצורך הסכל"מ, אלא לצורך נושא דמי הקיום, איתור, הסעה, טיפול וכל המערכות שמסביב.

לימור לבנת: 70 אחוזים?

4635: כבוד השרה, לא אמרתי 70 אחוז, אמרתי 10 מיליון דולר.

לימור לבנת: אולי כדאי, כי בנייר של מרכז המחקר כתוב שזה 70% מתקציב הפרוייקט, כפי שאתה אמרת, אז תתקנו את זה.

4635: כבוד השרה, אין לי יכולת להתמודד מולך בכנסת שהיא הבית שלך.

4635: רק לתת לי את הזכות היחידה לתת לי לדבר, ואחרי זה להגיד.

לימור לבנת: לא רציתי להפריע לך.

4635: כבוד השרה, אז אל תפריעי.

לימור לבנת: אל תתעצבן, לא כדאי.

4635: אני לא מתעצבן, אני מבקש: אנא.

4635: אני מאוד נרגש לדבר מול שני שרים ושמונה חברי-כנסת, זה לא כל יום קורה לי.

4635: זה רטט גדול, אז אנא אפשרי לי להתרכז.

לימור לבנת: אני אאפשר.

4635: קשה לי פה בפורום הזה.

לימור לבנת: כבר הייתי גומרת את הערתי מזמן.

לימור לבנת: צריך שחברי-הכנסת יידעו שבנייר של מרכז המחקר של הכנסת שלפניהם, הנתון שכאילו נמסר על ידי שי חרמש לא נמסר כנראה על-ידו, והוא בגדר טעות.

לימור לבנת: זה מאוד מהותי.

שירה בן-ששון פסטנברג: סליחה.

שירה בן-ששון פסטנברג: אני הסתמכתי על מכתב שהגיע אליי מגזבר הסוכנות.

לימור לבנת: אז הוא חוזר בו ממה שהוא כותב במכתבו.

לימור לבנת: בסדר, גם זה בסדר.

4635: כבוד השרה, אני מבין שאני בטריבונל ולא את, אני מבקש למנוע ממני את הטריבונל ולתת לי את זכות הדיבור.

יוסי שריד: שי, תחשוב שאתה מופיע בתכנית "הכספת" ואז תירגע.

4635: ניסיתי להיבחר לזה ב- 96', לא רצו אותי, והיום אני בא לחדר כזה גדול, ואני נרגש.

4635: תנו לי להמשיך רגע אחד.

4635: המניע למהלך פירוק מנהלת נעל"ה וצירופו למנהל לחינוך התיישבותי ולמנהל הפנימייתי – זאת הייתה ההצעה – נבעה משום שהמשרד נקלע לקשיים כספיים מובנים, והסוכנות היהודית הייתה, הווה ומוכנה להיות אוזן קשובה ולסייע בעניין הזה כדי להקל על משרד החינוך להמשיך לקיים את המנהלת במתכונתה הנוכחית.

4635: אני לא חושב שמנהלת שעולה 9 מיליון שקל, ועלות התקורה שלה היא 1.600, כשכל היתר הן פעילויות מקצועיות מובנות, מוכחות ונדרשות לצורך תמיכה בנוער הזה אינן הוצאה מיותרת.

4635: לכן, יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית שאיתו נפגשתי אתמול, ענה לשאלתי איפה הדברים עומד המשא ומתן עם השרה: "אנחנו מוכנים לקלוט את מנהלת נעל"ה אלינו כבר כרגע.

4635: אנחנו מוכנים להמשיך לקיים את מנהלת נעל"ה במתכונתה הנוכחית.

4635: אין לי עניין להתעמת עם שרת החינוך.

4635: " סוף ציטטה.

מרינה סולודקין: את מי אתה מייצג?

4635: אני מייצג את מי שדיבר עם סלי מרידור ויכול להביא דבר בשם אומרו.

מרינה סולודקין: אתה מדבר כאילו זו לא החלטה של סלי.

4635: אני מצטט, ונאמר: "כל מי שמצטט דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם", ולדעתי, מי שעוסק בנעל"ה עוסק בגאולה; לא לעולם, אלא לישראל.

4635: אני אצטט את הדברים: "אם שרת החינוך תביע הסכמתה להשיב מנהלת נעל"ה למתכונתה הקיימת תהיה נכונות לסוכנות היהודית להירתם ולעזור לה, כפי שעזרנו בנושא "חפציבה" לשרה, כפי שעזרנו בנושא מנהל הסטודנטים לשרת הקליטה.

לימור לבנת: מה זאת אומרת "לעזור לשרה"?

לימור לבנת: אתם עוזרים לי?

4635: יש נכונות שלנו לעזור כדי לקיים את המינהלת; דעתנו היא שהמינהלת היא גורם קריטי ולאטכני, גורם מהותי ולא אדמיניסטרטיבי, גורם שעיצב את התכנית ותהיה לו השפעה גם בעתיד.

4635: ב- 1 בספטמבר אמורים ילדי נעל"ה להיקלט במוסדות החינוך ברחבי הארץ.

4635: העברת השליטה והניהול מגורם שעשה את זה, קלט את הילדים, התחייב כלפי הוריהם, מיין אותם, סיווג אותם, והביא אותם לפה – בדקה ה-90 להעביר את זה ליד אחרת זה מאוד מסוכן, מה גם שההצעה שמוצעת כרגע עדיין איננה הצעה מוכחת.

4635: למינהלת יש ניסיון מוכח של 10 שנים.

4635: אם יש מעט אחריות לגבי רגישותו וחשיבותו של הפרוייקט הזה, הייתי מצפה ששרת החינוך תענה להצעה להכריז כשם שהכריזה במנהל לחינוך התיישבותי, על הפסקת הטיפול בנושא הזה בשנה הקרובה, לאפשר לילדים להגיע ארצה, לנצל את החורף הקרוב כדי לשקול את העניינים ולבדוק אותם, ולהביא את ההצעה לקראת דיון בכנס הבא של הכנסת לבחינה מחודשת.

4635: אם קלה ונחרצה דעתה של השרה ושל יועציה המלומדים שזו הדרך הנכונה, העיתוי כרגע הוא עיתוי חמור ורע כשם שיגיד מישהו שהעיתוי להחליף סוסים בעלייה 60 יום לפני שהילדים מגיעים הוא העיתוי המתאים לעשות את הדברים האלה, אני מניח שגם הוא עצמו לא מאמין בכך.

4635: הערה אישית קטנה, אינני חושב שיושב-ראש נעל"ה הוא היעד לסיכול הממוקד של הנושא הזה.

4635: לאיש הזה יש זכויות גדולות מאוד ב- 10 השנים האחרונות במינהלת נעל"ה, וראוי שבמקום שנשלח אותו הבייתה, ניתן לו להמשיך הלאה.

4635: על הצלחות ועל קבלות אי-אפשר להתווכח.

4635: על מה שיהיה בעתיד – אלוהים גדול, ולאף אחד מאיתנו אין זכויות נבואה, שהרי איש מהאנשים היושבים פה לחושב עצמו לשוטה.

נתן שרנסקי: אני מכיר את הפרוייקט הזה לא רק מהיום שהוא נולד, אלא גם מתקופה ההיריון.

נתן שרנסקי: אני השתתפתי בכל הדיונים לפני ובכל הארגונים אחר-כך, ובניסיון שנכשל להעביר את זה לעליית הנוער.

נתן שרנסקי: אז הייתי מאוד מסופק שתיקנו את זה מהר.

נתן שרנסקי: אני ישבתי עם אנשים שיוצאים למיון לפני שהם יוצאים למיון ואחרי שהם באים מהמיון.

נתן שרנסקי: ראיתי איך זה קורה פה ואיך זה קורה בברית-המועצות לשעבר.

נתן שרנסקי: אני יודע מה הטיפול היומיומי בבתי ספר חרדים ובקיבוצים.

נתן שרנסקי: כולנו מרגישים את המתח הגדול באוויר, וחבל מאוד כי סך הכל מדובר בפרוייקט שמבחינת הצלחתו אין כמעט כדוגמתו.

נתן שרנסקי: קל מאוד למתוח ביקורת, ואני יכול להגיד הרבה דברים: למה לא שיפרו את זה או דבר אחר; אבל צריך להשוות עם המציאות ולא עם מה שאנחנו רוצים.

נתן שרנסקי: המציאות מאוד קשה, מאוד בעייתית, מאוד משתנה מברית-המועצות לשעבר – ואני לא מדבר על מדינות נוספות שהצטרפו.

נתן שרנסקי: במציאות זה פרוייקט ששוב ושוב מוכיח את הצלחתו.

נתן שרנסקי: שמענו עכשיו רק שני נימוקים: אחד שהזכיר נציג הסוכנות – בעיה כספית; אין ספק שזו תמיד בעיה מאוד רצינית, ושמחתי לשמוע שהסוכנות מוכנה להגדיל את מימונה – לא שמעתי את זה לפני זמן מה, וזו בשורה טובה.

נתן שרנסקי: נימוק שני, שמענו משרת החינוך על מספר התקנים – 3000 תקנים, לעומת 2000 תקנים שמולאו.

נתן שרנסקי: אני בוודאי מכיר את הבעיה הזו.

נתן שרנסקי: במצב שקיים ובפרוייקט הספציפי זה דווקא ציון לשבח לצוות המינהלת.

נתן שרנסקי: בוודאי שאני רוצה שיעלו כמה שיותר אנשים, וודאי שאני רוצה שיביאו גם בפרוייקט נעל"ה וגם בפרוייקטים אחרים כמה שיותר אנשים.

נתן שרנסקי: פרוייקט נעל"ה הוא פרוייקט קשה כי אתה מוציא את הילד מהמשפחה שלו, מבית-הספר שלו, מהחבר'ה שלו, מביא אותו למדינת ישראל, ואתה מצפה ממנו להצליח במסגרת של אותו בית-ספר או אותו קיבוץ או אותה ישיבה, ולא רק שיצליח בעצמו, אלא גם אולי יביא את ההורים שלו.

נתן שרנסקי: אנחנו יודעים על הרבה דוגמאות להצלחה, אנחנו לא כל-כך עדים לכשלונות, יש מעט מאוד, אבל יש, ויש צורך לפעמים להחזיר ילדים.

נתן שרנסקי: תמיד זו בעיה, טרגדיה, ויש כל כך הרבה יועצים ומומחים ורופאים ופסיכולוגים שמטפלים בבעיות, אבל יש מעט מאוד.

נתן שרנסקי: קל מאוד להגדיל את מספר הכשלונות מכמה עשרות לאלף.

נתן שרנסקי: ברגע שישנו את תנאי המיון.

לימור לבנת: אני לא הצעתי את זה.

נתן שרנסקי: אבל מה שכן, אני יכול עכשיו להציע את תכנית "עלית" או דרך תכניות אחרות, אבל זו לא אשמתה של המינהלת שהיא אחראית להביא במסגרת של נעל"ה.

נתן שרנסקי: חבל שאין עכשיו יותר, היו זמנים שהיו יותר.

נתן שרנסקי: בעיניי, צריך להביא קצת פחות כי אני רואה את מי מביאים עכשיו.

נתן שרנסקי: בכל זאת צריכים לוותר לפעמים על האיכות, וחבל כי בסוף זה יכול להסתיים בטרגדיה שתשפיע גם על אנשים אחרים.

נתן שרנסקי: הכוח של נעל"ה הוא לא במילוי כל התקנים.

נתן שרנסקי: אם יש כסף לא מנוצל אני מציע להשתמש בו מיד לטובת תכניות אחרות.

נתן שרנסקי: אני בטוח שאת תצליחי; אם לא אני אשמח להציע לך כמה תכניות משלי.

נתן שרנסקי: אני חייב להסכים גם עם הנקודה האחרונה שהעלה נציג הסוכנות: 45 ימים לפני שאנשים שמינו ובחרו בהם צריכים לבוא לפה, לשנות את כל המסגרת?

נתן שרנסקי: אני יודע איזו עבודה קשה זו אחרי מיון להכניס כל אחד לבית-ספר לפי תחומו, אחר-כך אולי לשנות קצת ולהתחיל מהתחלה.

נתן שרנסקי: זה מאוד בעייתי, אפילו אם יש מחשבות וסיבות לארגון שאני עדיין לא שמעתי, כי כסף, הסוכנות אומרת שתיתן.

נתן שרנסקי: אסור לעשות זאת בתחילת שנה חדשה, כדאי לחשוב על תקופה אחרת לרה-ארגון אם יש צורך ברה-ארגון.

נתן שרנסקי: אני בטוח שלאנשי המקצוע במשרד החינוך יש נימוקים, בינתיים לא שמענו.

נתן שרנסקי: תודה רבה.

אילן שלגי: לאדוני השר נראית הצעתו של מר חרמש לעשות שינויים בחורף ולא בקיץ?

נתן שרנסקי: אם צריך לעשות שינויים זה דיון אחר.

נתן שרנסקי: אני בהחלט חושב שזה לא הזמן לשינויים כל כך דרמטיים.

נתן שרנסקי: בעוד 45 יום ילדים צריכים לבוא למסגרת שכבר מוכנה, כבר שנה מתכוננת אליהם.

לימור לבנת: סליחה.

לימור לבנת: אני עם כל הכבוד, לא יכולה להמתין.

לימור לבנת: אני הייתי צריכה לצאת כבר לפני 10 דקות.

לימור לבנת: ביקשה ממני חברת הכנסת אביטל להשיב על כמה שאלות.

לימור לבנת: היא ביקשה ממני להמתין ולשמוע בכל זאת את השר שרנסקי; הסכמתי לזה.

לימור לבנת: אני חושבת שלא יהיה מכובד אם לא אוכל להגיב מאוד בקצרה על השאלות שנשאלו.

יוסי שריד: לא, סליחה.

לימור לבנת: אני מבינה שחבר-הכנסת חושב שהוא יותר חשוב מהשר שרנסקי.

לימור לבנת: אבל לא היא.

אילן שלגי: חבר-הכנסת שריד ויתר על זכות הדיבור, על זכות השאלה.

יוסי שריד: השרה חופשייה לבחור: אם היא רוצה לשמוע – טוב, אני אשמח.

לימור לבנת: אני עומדת על כך שאני אשיב על השאלה שהופנתה אליי כאן, ואני אעיר עוד הערתי כי אני נאלצת לצאת.

יוסי שריד: אולי תשיבי גם על השאלה שאני רוצה לשאול.

אילן שלגי: מר שריד, אם אפשר – שאלה קצרה.

יוסי שריד: לא.

יוסי שריד: שאלה קצרה אין לי.

לימור לבנת: אני מתנצלת על כך, אבל יישארו כאן אנשי המשרד, המשנה למנכ"ל יחיאל לייטר.

יוסי שריד: אין טעם, אגב, לישיבה הזאת כי כל העניין הוא עניין של השרה, לא של המשרד.

יוסי שריד: המשרד לא יזם את זה.

יוסי שריד: כל העניין הוא עניין של השרה.

לימור לבנת: מדובר בהחלטה במשרד החינוך על ארגון מחדש של חלק גדול מיחידותיו.

לימור לבנת: דבר שני, אנחנו מחויבים על-פי החוק ועל-פי הנחיית היועצת המשפטית של המשרד – שנציגתה נמצאת כאן – שאי אפשר להמשיך לעבוד עם מינהלת נעל"ה ללא פרסום מכרז.

4635: ---

לימור לבנת: סליחה, שי.

לימור לבנת: עמדתך לא התקבלה בסוכנות.

יוסי שריד: לא נכון.

יוסי שריד: יש פה עמדת משרד האוצר.

יוסי שריד: משרד האוצר קובע במפורש.

יוסי שריד: כתוב פה שחור על גבי לבן, מה הסיפור הזה?

לימור לבנת: עמדת היועצת המשפטית של משרד החינוך היא שהיא אוסרת עלינו לפנות לחשב הכללי.

יוסי שריד: אבל האוצר מוכן.

קריאות: ---

לימור לבנת: זה בלתי נסבל.

אילן שלגי: רבותיי, לא צריך להסכים עם כל דבר, אבל אנא הקשיבו.

לימור לבנת: עמדת היועצת המשפטית של משרד החינוך, כפי שהנחתה אותנו כבר בשנה שעברה.

לימור לבנת: אז פורסם מעין מכרז; היה חשש מאוד כבד שמי שיזכה במכרז לא יהיה מינהלת נעל"ה, אלא חברת כוח אדם שמספקת שירותים למשרדי ממשלה בשם מרמנט – אני בטוחה שרבים מחבריי, בעיקר שרים לשעבר מכירים אותו – וודאי איש לא היה רוצה שזה יעבור לגוף כזה.

לימור לבנת: כיוון שהיועצת המשפטית של המשרד לא מקבלת את טענת החשב הכללי, והיא לא מאפשרת לנו לעבור את הסף הזה בכלל בלי לפנות לחשב הכללי, ממילא המציאות היא שצריך יהיה לפרסם את המכרז.

קריאה: תחזירי לסוכנות.

לימור לבנת: סליחה, אף אחד לא רוצה להחזיר לסוכנות חוץ ממך.

אילן שלגי: אולי בוועדה כן רוצים.

לימור לבנת: קודם הסברתם באופן כל-כך מלומד למה כשזה היה בסוכנות זה לא היה טוב.

לימור לבנת: הרי הסברתם את זה; זה כתוב בכל הניירות.

לימור לבנת: כשזה היה בעליית הנוער בסוכנות זה היה כל-כך גרוע, עכשיו אתם רוצים להחזיר לסוכנות?

קריאות: לא רוצים.

לימור לבנת: בסדר.

לימור לבנת: זה לא יהיה.

לימור לבנת: אני מסכמת את דבריי: עמדתו של גזבר הסוכנות שי חרמש – אני לא יודעת אם הוא מייצג כאן את הסוכנות או מייצג את התנועה הקיבוצית, את מי הוא מייצג כאן בדיוק זו שאלה בפני עצמה – לא נתקבלה.

אבשלום וילן: איזה מין דבר זה?

אבשלום וילן: מה זה?

4635: אני מייצג את הסוכנות!

4635: מה זה?

לימור לבנת: עמדתו לא התקבלה על-ידי.

לימור לבנת: אני מייצגת את עמדת ממשלת ישראל, זו לא עמדה פרטית.

אבשלום וילן: תנועת החירות.

אבשלום וילן: אם הוא מייצג את התנועה הקיבוצית, את מייצגת את תנועת החירות.

לימור לבנת: לא, לא.

קריאה: איזו חוצפה!

אבשלום וילן: הוא אמר לך שזה על דעת יושב-ראש הסוכנות.

לימור לבנת: זה לא על דעת יושב-ראש הסוכנות.

לימור לבנת: אתה לא היית בהתחלה, אתה לא יודע.

יוסי שריד: מתחילים לתפור שם כמה חליפות לכמה חברי מרכז הליכוד שם, מה העניין?

יוסי שריד: הרי כולם יודעים את זה.

לימור לבנת: אתה יושב-ראש סיעת מר"צ כבר או לא?

לימור לבנת: אני לא זוכרת אם אתה כן או לא.

אריה קרול: צריך לשאול את מי שכתב את המכתב אם צריך מכרז או לא.

לימור לבנת: נמצאים פה היועצים המשפטיים של משרד החינוך.

לימור לבנת: ראובן שלום, יאמר מהי עמדת יושב-ראש הסוכנות, וזו עמדת הסוכנות, עם כל הכבוד.

לימור לבנת: שי חרמש מייצג כאן---

אבשלום וילן: הוא מעל סלי מרידור.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: הוא לא מעל סלי.

אבשלום וילן: את פוגעת שלא בצדק בנבחרי ציבור.

יוסי שריד: אבו, בוא נתקדם, עזוב את זה.

לימור לבנת: את עמדת הסוכנות אני הצגתי כאן.

לימור לבנת: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, נמשיך לעבוד בשיתוף פעולה, וניקח לתשומת לבנו את ההערות המלומדות הרלוונטיות שאנחנו שומעים כאן, ונשמעות הערות כאלה.

לימור לבנת: שמעתי מהשר שרנסקי את הדברים שניקח אותם, כמובן, בחשבון ולתשומת לבנו.

לימור לבנת: אני מתנצלת שאני צריכה ללכת, ואני מודה לכם.

אילן שלגי: אולי את מוכנה, גבירתי, כמה מילים של ראש המינהלת?

לימור לבנת: לא, אני לא---

יוסי שריד: סלח לי כבוד היו"ר.

יוסי שריד: זה לא כמה מילים.

יוסי שריד: את רשות הדיבור ביקשתי כבר לפני חצי שעה.

יוסי שריד: לי זה לא משנה אם השרה שומעת או לא; בלאו הכי התוצאה היא אותה תוצאה, ולכן לי עכשיו זכות הדיבור.

אילן שלגי: בבקשה.

יוסי שריד: התרומה שלי לנעל"ה היא צנועה עד אפסית.

יוסי שריד: הכרתי את תכנית נעל"ה לפני שהייתי שר חינוך; כאשר הייתי שר חינוך באו אליי אנשי נעל"ה – זו הייתה אחת הפגישות הראשונות שלי, ולא במקרה, על פי סדר עדיפויות מסוים שסימנתי לעצמי.

יוסי שריד: אהבתי את התכנית קודם, ואהבתי את התכנית אחר-כך, ואם אתה אוהב משהו אתה מנסה להרחיב אותו.

יוסי שריד: אז חשבתי שאם זה כל-כך טוב, למה זה רק לילדי חבר-העמים?

יוסי שריד: בואו נרחיב את זה.

יוסי שריד: הרחבנו את זה לארגנטינה, וזה עבד די יפה בשנתיים-שלוש האחרונות.

יוסי שריד: אם אני לא טועה – גם צרפת, אבל אני לא בטוח, ומה שאני לא בטוח – בניגוד לשרה – אני לא אומר.

יוסי שריד: אני אפילו לא אומר את זה בביטחון כשאני לא בטוח.

יוסי שריד: לגבי התקנים, אני לא מציע לקבל בקבלנות ילדים.

יוסי שריד: ילדים זה לא עניין של קבלנות.

יוסי שריד: יש קבלנות, אולי אין ילדים?

יוסי שריד: אולי ההורים לא רוצים לשלוח?

יוסי שריד: יותר מזה, בנעל"ה אומרים שיש 3000 תקנים וממלאים רק 2000.

יוסי שריד: לממשלת ישראל יש 2 מיליון תקנים לתיירים.

יוסי שריד: משום מה, הממשלה כולה – לא רק מינהלת נעל"ה המסכנה, אלא כל הממשלה כולה – לא מצליחה למלא, אלא 50%, 30% מהתקנים האלה.

יוסי שריד: בין מינהלת נעל"ה לבין ממשלת ישראל אני מניח שאחריות הממשלה למצב הנוכחי במדינת ישראל היא יותר גדולה מאשר של מינהלת נעל"ה.

יוסי שריד: מינהלת נעל"ה אשמה במצב?

יוסי שריד: גם לחבר-העמים וגם לארגנטינה מגיעות שמועות עמומות, אך עמוקות שקורה כאן משהו, ואנשים לא ממהרים לשלוח את הילדים שלהם.

יוסי שריד: אז מה הטענה למינהלת נעל"ה?

יוסי שריד: זה אני לא מבין.

יוסי שריד: זו לא פעם ראשונה, זה מאוד אופייני.

יוסי שריד: אין שום קשר בין מה שהשרה אומרת לבין הדברים בפועל.

יוסי שריד: זו תכונה מאוד אופיינית.

יוסי שריד: היא אומרת שהיועצת המשפטית של משרדה – אגב, בעניין הזה היא לא מעלה ולא מורידה, היא לא ממלאת שום תפקיד; זה עניין של האוצר, עניין של החשב.

יוסי שריד: מה זה חשוב כל-כך מה היועצת המשפטית של המשרד אומרת?

יוסי שריד: החשב בכבודו ובעצמו מצוטט במסמך שקיבלנו: "בידי משרד החינוך, התרבות והספורט היכולת לפנות לחשב הכללי ולקבל את אישורו להמשיך את ההתקשרות עם מינהלת נעל"ה בעבודה לקידום החינוך במתכונת הקיימת".

יוסי שריד: כתוב שחור על גבי לבן, אז מה הבעיה?

יוסי שריד: התפלאתי על עמדת משרד האוצר.

יוסי שריד: האוצר אומר "מכרז זה מכרז".

יוסי שריד: האוצר מזמין כאן את משרד החינוך לבקש שהאחריות לנעל"ה תמשיך להיות מופקדת בידי המינהלה.

יוסי שריד: אני ראיתי גם את העלויות של המינהלה, כמה זה 12 מיליון שקל?

קריאות: 9 מיליון שקל.

יוסי שריד: הוצאות מיון: 2 מיליון שקלים.

יוסי שריד: 2 מיליון לא נראה לי סכום בלתי סביר.

יוסי שריד: שום סכום לא נראה כאן דבר בלתי סביר לחלוטין.

יוסי שריד: במה כבר אפשר לחסוך כאשר האוצר בכבודו ובעצמו הגיע למסקנה שאין מקום לחיסכון, והוא מוכן בחפץ לב שהמינהלה תנהל.

יוסי שריד: אם כך, אין כאן חיסכון, גם הימור כספי אין פה.

יולי תמיר: אני רוצה לתמוך בך.

יולי תמיר: הוצאות המטה הן מיליון.

יוסי שריד: מיליון שקל.

יוסי שריד: מה כל הסיפור הזה?

יולי תמיר: זה מה שכתוב פה.

קריאות: ---

אילן שלגי: חבר-הכנסת שריד.

יוסי שריד: אתה עושה את זה יותר בזול?

יוסי שריד: המשרד ידוע בתור עושה בזול.

יוסי שריד: ידוע בתור "עושה", ואחר-כך ידוע בתור עושה "יותר בזול".

יוסי שריד: המשרד מטפל בילדים.

יוסי שריד: זה מנהגו של המשרד שהוא מטפל בילדים.

יוסי שריד: פה מדובר באנשים שזה בשבילם מפעל חיים.

יוסי שריד: יש טבע שכשאנשים מטפלים במפעל חיים שלהם הם עושים את זה אחרת מכפי שמטפלת בזה ביורוקרטיה ממשלתית.

יוסי שריד: אנחנו יודעים מה משרדי ממשלה יודעים או לא יודעים לעשות.

יוסי שריד: זה לא אותו דבר.

יוסי שריד: כאן מדובר במפעל חיים.

יוסי שריד: אומרת לנו שרת החינוך שהיא לא מבינה בכלל את כל הקטנוניות של הדיון הזה; הרוח תישמר, המהות תישמר, ממתי אנחנו עוסקים בעניינים של מבנים ארגוניים?

יוסי שריד: יש דברים שהמבנה הארגוני קובע את אופיים ואת מהותם.

יוסי שריד: אני מניח שגם השרה לא הייתה מסכימה שינתקו בינה לבין ההישגים של משרד החינוך.

יוסי שריד: אני מניח שהשרה הייתה רוצה לראות את הישגי משרד החינוך הגדולים קשורים בה אישית.

יוסי שריד: לא ראיתי שהיא מפזרת את זה לאנשים אחרים.

יוסי שריד: צריך לומר: איך בכל הזדמנות בכל מקום, בחווה של ראש הממשלה כבר היו בטקסים לנעל"ה יותר מאשר לכל מוסד אחר.

יוסי שריד: בסדר גמור, אנחנו מפרגנים לנעל"ה.

יוסי שריד: בכל מקום רק שומעים תהילות ותשבחות; צריך להיות בכל-זאת איזשהו קשר בין התהילות והתשבחות לבין מי שאחראי לאותו מפעל שזוכה לכל כך הרבה תהילות ותשבחות.

יוסי שריד: תארו לעצמכם שהיה כישלון?

יוסי שריד: מה היו אומרים?

יוסי שריד: ודאי היו תולים את הכישלון הזה על הצוואר שלהם.

יוסי שריד: זה נהדר, אומרים שזה אחד הביטויים המופתיים של הציונות, ואין הרבה ביטויים כאלה, אחד המפעלים הכי חשובים שיש היום במדינת ישראל – אבל אין לזה שום קשר לאנשים שמטפלים בזה.

יוסי שריד: איך זה יכול להיות?

אילן שלגי: אנא, חבר-הכנסת שריד, קח עוד דקה.

יוסי שריד: חיסכון כספי אין ולא יכול להיות פה.

יוסי שריד: עניין התקנים הוא קשקוש מקושקש, שאין לו שום קשר למינהלת נעל"ה.

יוסי שריד: נימוקים אחרים לא שמענו.

יוסי שריד: מקובלים עלי דבריה של שרת החינוך – אני בהחלט מוכן ללכת בעקבותיה – שמנתה אחד לאחד את החשדות שהיא לא רוצה להעלות.

יוסי שריד: מונים את החשדות שלא רוצים למנות.

יוסי שריד: אחר-כך היא אמרה לשי חרמש את מה שאמרה.

יוסי שריד: יש אומרים – אני בטוח שזה חשד שווא – שכל המהלך הזה הוא חסר פשר לחלוטין, חסר כל היגיון, חסר כל אחיזה בנתונים, במסמכים, בעובדות, בהיסטוריה ובהישגים.

יוסי שריד: בל נחשוד בכשרים, אבל אולי היו דברים מעולם: אולי זה בא לפנות כמה מקומות לכמה ג'ובים, לכמה אנשים?

אורי אריאל: אתה על ציר בנקט, נכון?

אורי אריאל: מרגישים.

יוסי שריד: אני בפנצ'ר.

יוסי שריד: אתה רוצה שנתערב שחלילה זה יקרה, ואז נראה מי מטפל בזה, וניווכח לדעת---

אילן שלגי: יוסי, יש פה חברי-כנסת שמחכים לתורם.

אבשלום וילן: הוא אומר את האמת, מה לעשות?

אילן שלגי: מר יחיאלי, אני מבקש לשמוע אותך, ואחר-כך יש עוד כמה חברי-כנסת שרשומים.

ישעיהו יחיאלי: תודה לכל יושבי הראש.

ישעיהו יחיאלי: חברים נכבדים.

ישעיהו יחיאלי: בדלת של הוועדה קיבלתי טלפון מהגברת מנחמיה המר ששמעה ברדיו על מכתבי הפיטורין ששלחו אלינו.

ישעיהו יחיאלי: היא ביקשה להביע בשם משפחת המר את זעזועה על המעשה.

ישעיהו יחיאלי: דבר שני, אני רוצה לתבוע את עלבונם של חבריי מעליית הנוער שהוזמנו לדיון הזה כמי שמקבלים את נעל"ה.

ישעיהו יחיאלי: ככה זה מופיע בנייר פה.

ישעיהו יחיאלי: הלילה נעשה שינוי, ואמרו להם לא להיכנס.

ישעיהו יחיאלי: הם היו פה, ואני תובע את עלבונם; הם אנשי חינוך ממעלה ראשונה, עם כוונות טובות שבאו לכאן לבושים חגיגית לקבל לידיהם את תכנית נעל"ה, ומישהו אמר להם שאין מקומם בחדר הזה.

אילן שלגי: אולי תאמר מי הזמין אותם, ומי אמר להם לא להיכנס.

ישעיהו יחיאלי: תשאל את מר לייטר.

ישעיהו יחיאלי: הם מופיעים ברשימה שמשרד החינוך הודיע בו מי יבוא לכאן.

ישעיהו יחיאלי: מי אמר להם לא להיכנס, אני לא יודע.

ישעיהו יחיאלי: אני פשוט לא רואה אותם, ואני תובע את עלבונם.

אורי אריאל: אף אחד לא אמר להם לא להיכנס.

אורי אריאל: לא צריך להיסחף.

יוסי שריד: אז למה הם לא נכנסו?

יוסי שריד: מרצונם החופשי?

קולט אביטל: חבר-הכנסת אריאל, אני מבקשת לא לענות בשם הוועדה.

ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לברך את שרת החינוך על השינוי בעמדתה לא להטמיע את תכנית נעל"ה בתוך מינהל פנימייתי שעוסק ב- 15000 ילדים, ששם זה היה הולך לאיבוד לגמרי למרות הדברים היפים הכתובים פה; אלא להקים יחידה מיוחדת במשרד בנושא נעל"ה.

ישעיהו יחיאלי: אני מברך על ההחלטה, אבל מה רע בנו?

ישעיהו יחיאלי: בריא ושמא – בריא עדיף.

ישעיהו יחיאלי: יש מישהו במשרד החינוך או מחוצה לו שיש לו טענה על העבודה שלנו – יבוא וישמיע אותה.

ישעיהו יחיאלי: לא זכיתי מאז כניסתה של השרה לימור לתפקידה להיפגש איתה, וגם היום היא לא נשארה לשמוע את מה שרציתי לומר – שלושה משפטים בנוכחותה; המשפט העיקרי שרציתי לומר הוא מה שהיא אמרה לראש הממשלה לפני 10 ימים: "אל תשלח ידך לנער!" כשדיברו על קיצוצים בתקציב החינוך.

ישעיהו יחיאלי: במי אתם מתעסקים?

ישעיהו יחיאלי: יש מינהלת נעל"ה, ויש תכנית נעל"ה; יש שרת חינוך, ויש משרד חינוך.

ישעיהו יחיאלי: זה לא אותו דבר.

ישעיהו יחיאלי: אמר אדוני המלומד, חבר-הכנסת שריד.

יוסי שריד: מר לייטר מייצג עכשיו את העניין, הוא אומר שהוא מבין בזה.

ישעיהו יחיאלי: אני לא שמעתי על החלטה במשרד החינוך לפני שלושה חידושים, זה החידוש ששמעתי היום.

ישעיהו יחיאלי: לא ידעתי על כך; אילו ידעתי יכול להיות שכבר מזמן לא הייתי כאן.

ישעיהו יחיאלי: לי נאמר לפני כמה ימים שהכל פתוח.

ישעיהו יחיאלי: הכל נמצא בדיון.

ישעיהו יחיאלי: וראיה לכך: משרד החינוך עשה 180 מעלות אתמול בלילה.

ישעיהו יחיאלי: עוד אפשר לעשות שוב 180 מעלות.

ישעיהו יחיאלי: איך לנהל מלחמות דמוקרטיות, יש לי מורה טובה – חברת-הכנסת לימור לבנת.

ישעיהו יחיאלי: כל מה שעשיתי וכל מה שאני עושה, אני עושה בדרכים דמוקרטיות.

ישעיהו יחיאלי: אם יש פגם במעשיי, יואילו לפנות לממונה עליי, פלטי סתוי, מנכ"ל האגודה; אני מוכן להשעות את עצמי בעוד עשר דקות אם עשיתי משהו לא על-פי דין ולא על-פי נוהל בכך שאני מנהל מלחמה לא לבד.

ישעיהו יחיאלי: יש לי חברים בכל סיעות הבית הזה; יש חברים לתכנית נעל"ה בכל משרדי הממשלה וגם במשרד החינוך, ואולי הם יגידו פה את דברם אם מותר להגיד דעה, ולא תכתיב.

ישעיהו יחיאלי: חבריי ואני בנינו את תכנית נעל"ה יש מאין; אנחנו עוסקים בזה 8 שנים מתוך 11 שנות קיום התכנית.

ישעיהו יחיאלי: את חלבנו ודמנו נתנו לתכנית הזאת.

ישעיהו יחיאלי: מה רוצים מחיינו?

ישעיהו יחיאלי: יש לנו צל"ש מהכנסת; בחוברת שהכנו לכם אתם יכולים לקרוא את ההחלטות שלכם מלפני שנה בסעיף 6: לשמור על יציבות התכנית.

ישעיהו יחיאלי: ועדת החינוך וועדת הקליטה יהיו בית אם תהיינה בעיות, לכן באנו לבית הזה כי במשרד החינוך, לצערי, אין הידברות.

ישעיהו יחיאלי: קיבלנו צל"ש מממשלת ישראל – עמוד מספר 3 בחוברת.

ישעיהו יחיאלי: יש לנו "אני מאמין", איתנו התחלנו את תכנית נעל"ה והבאנו אותה למה שהיא.

ישעיהו יחיאלי: עשינו את זה אף על פי שמעת לעת פקידים כאלה ואחרים, אבל אף פעם לא שר; מעולם לא היינו במצב של עימות עם שר החינוך.

ישעיהו יחיאלי: אף פעם לא.

ישעיהו יחיאלי: להיפך: כל שרי החינוך עודדו ותמכו – ברוך השם לצערנו, התחלפו הרבה שרים במשרד הזה בעשור האחרון.

ישעיהו יחיאלי: קיבלנו תמיכה מכולם.

ישעיהו יחיאלי: הרעיון שיש ילדי נעל"ה, ויש מי שמטפל בהם – מה שווים הילדים ומה שווים ההורים שלהם, אם אותו אדם שלפני שבוע עמד בצרפת מולם ואמר: "אני אקבל את ילדיכם בשדה התעופה.

ישעיהו יחיאלי: "?

ישעיהו יחיאלי: מה שווה האדם שבעוד שבועיים יוצא לצפון אמריקה למיין את המועמדים לתכנית "עלית" – זו הייתה בקשתו של יושב-ראש הסוכנות לא לקרוא לזה נעל"ה, כי עדיף שם אחר באמריקה כי זה יוצר בעיות אחרות שלא ניכנס אליהן.

ישעיהו יחיאלי: הייתי גאה בשרת החינוך ומר לייטר השיקו את תכנית "עלית".

ישעיהו יחיאלי: אני עובד על זה שנתיים! הייתי בארצות-הברית שלוש פעמים!

ישעיהו יחיאלי: נפגשתי עם שליחים, נפגשתי עם המנהיגות.

ישעיהו יחיאלי: למה הם נרשמו לתכנית "עלית"?

ישעיהו יחיאלי: כי אמרו להם שזה כמו נעל"ה.

ישעיהו יחיאלי: היות שהם באו מחבר-המדינות הם יודעים מה זה נעל"ה, הם לא יודעים משהו אחר.

ישעיהו יחיאלי: הייתם אומרים להם "עליית הנוער", אחד לא היה נרשם.

ישעיהו יחיאלי: על מה אתם מדברים?

ישעיהו יחיאלי: לי אין כלום, חלילה, נגד עליית הנוער.

ישעיהו יחיאלי: זבולון אורלב, מנכ"ל משרד החינוך לשעבר, הבין משהו בענייני מבנים ארגוניים, והוא חשב שאסור לנהל את נעל"ה מתוך משרד החינוך.

ישעיהו יחיאלי: פקיד ממשלה שכפוף לתקשי"ר, שצריך ללכת לוועדת נסיעות חודש ימים מראש כדי לטוס למקום כלשהו, שלא בטוח שיש לו אפשרות לחייג משם שיחה בינלאומית מהטלפון שלו – הוא יכול לנהל את תכנית נעל"ה?

ישעיהו יחיאלי: ואחרי שעה 15:00 תתחיל לשלם לו שעות נוספות – כמה זה יעלה?

ישעיהו יחיאלי: בעוד אנחנו עובדים 7 ימים בשבוע, כוננים סביב השעון, עובדים בחוזה אישי ללא קביעות, ויתרנו על 10% בשכרנו בגלל המצב הכלכלי – מה רוצים מחיינו?

ישעיהו יחיאלי: בסך-הכל יש לנו בקשה אחת: תנו לעבוד!

ישעיהו יחיאלי: עד אתמול בלילה ידענו שאנחנו באים לכאן לעמוד מול עליית הנוער, והכנתי נאום בהתאם.

ישעיהו יחיאלי: הנאום הזה כבר מיותר כי בלילה סגרתם משהו אחר.

ישעיהו יחיאלי: תודה לכם.

ישעיהו יחיאלי: זה כמו חזן שבא להיות שליח ציבור בתפילת מוסף – עבודה קשה ביום כיפור – ואומרים לו שייקח תפילת נעילה; תפילת נעילה זו תפילה קטנה.

ישעיהו יחיאלי: רבותיי, אנחנו במצב נעילה.

ישעיהו יחיאלי: פנינו למשרד החינוך: פתח לנו שער בעת נעילת שער! ולא פותחים לנו את השער.

ישעיהו יחיאלי: שימוע לא מגיע לנו.

ישעיהו יחיאלי: מכתב בפקס: "סיימתם את תפקידכם, אנחנו מודים לכם"?

ישעיהו יחיאלי: ! ככה מתנהג משרד חינוך?

ישעיהו יחיאלי: תרבות?

ישעיהו יחיאלי: ספורט, אולי.

יוסי שריד: מעשה נבלה.

יוסי שריד: כמו שמפטרים מורים באמצע הלילה, וזה כמו שמפטרים מנכ"לית בחמש דקות הראשונות בתפקיד.

אילן שלגי: מר יחיאלי, לפחות בכנסת אפשרו לך שימוע, ואולי גם יסייעו לטובת העניין.

ישעיהו יחיאלי: הודיתי מראש על כך.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו הכנו לכם חומר למכביר.

ישעיהו יחיאלי: אני יודע שזמנכם קצר.

ישעיהו יחיאלי: קחו אותו איתכם, עיינו בו מעת לעת.

ישעיהו יחיאלי: אם נגזר גורלנו להיפרד מנעל"ה, אנחנו את המנדט לנעל"ה נחזיר לראש הממשלה, לא למשרד החינוך.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו נעשה את כל מה שיש בכוחנו, אף על פי שיש בידינו מכתבי פיטורים משלשום, כולנו פוטרנו מעבודתנו; יכלו כל הקיצים, ניפרד לשלום ונמשיך לבכות.

ישעיהו יחיאלי: כך היה ב- 94', עשה את זה מיכה גולדמן, והיום התקיים פה מה שנאמר: "מודה ועוזב – ירוחם".

ישעיהו יחיאלי: ב- 97' קראו לנו שוב.

ישעיהו יחיאלי: אני מאוד מקווה שלא יצטרכו לקרוא לנו שוב, אלא בעזרת ועדות הכנסת.

ישעיהו יחיאלי: אנשי נעל"ה לא רק יהיו עם עצמם, אלא עם ילדי נעל"ה, הוריהם ובוגריו.

קולט אביטל: תודה רבה, מר יחיאלי.

קולט אביטל: אני רוצה לומר שגם ראש הממשלה בודק עכשיו את הנושא, ואני מניחה שבמשך היום נשמע ממנו.

יוסי שריד: זה מבחן קריטי לשתי הוועדות.

יוסי שריד: אם בעניין כזה שיש בו תמימות דעים מלאה, אנחנו לא מסוגלים לשנות ברב או במעט החלטה שרירותית על פניה, בואו לא נתכנס יותר לישיבות.

יוסי שריד: בכל נושא יש חילוקי דעות---

אילן שלגי: יוסי, אנא ממך.

אילן שלגי: רשות הדיבור לחבר-הכנסת מיכאל מלכיאור.

יוסי שריד: אם בעניין כזה אנחנו לא יכולים להטות את הכף, אז חבל על הזמן.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר את תכנית נעל"ה מהיום הראשון.

מיכאל מלכיאור: במשך ארבע שנים הייתי מופקד על נושא התפוצות מטעם ממשלת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הדיון הזה חשוב מידי, לכן אני מבקש להוריד את כל ההאשמות משני הצדדים.

מיכאל מלכיאור: אני לא יודע אם יש חברי מרכז ליכוד, ואני לא יודע אם יש פוליטיקה כזו או אחרת, אני לא מכיר את זה.

מיכאל מלכיאור: אני מכיר היטב את תכנית נעל"ה, וזה לא עניין של ימין-שמאל, דתי-חילוני.

מיכאל מלכיאור: זה לא קשור בכלל לעניין.

מיכאל מלכיאור: אני שואל את מר לייטר, נציגה של שרת החינוך, אני פשוט לא מבין את זה: איך אפשר?

מיכאל מלכיאור: באתי לשמוע כי רציתי להבין את השרה.

מיכאל מלכיאור: היא לא אמרה מילה אחת למה צריך לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: איך אפשר בשאלה כל-כך מכרעת, גורל של כל אחד ואחד וכל-כך הרבה ילדים – איך אפשר לעשות את זה בלי לדבר עם אנשים שהיו אחראים לזה במשך כל השנים הללו?

מיכאל מלכיאור: בלי שיש דיון מעמיק של כל הצדדים?

מיכאל מלכיאור: הקשבתי היטב לכל הדברים, ולא שמעתי סיבה אחת, חוץ מהעניין הטכני שצריכים לקיים מכרז.

קריאה: וגם זה לא נכון.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שלא, אבל אם זו הסיבה – אז בסדר, יש דרכים לטפל בזה כדי שזה יהיה לפי מינהל תקין.

מיכאל מלכיאור: אנחנו קצת יודעים.

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שאתה יודע היטב.

מיכאל מלכיאור: סיבה אחת למה לסכן תכנית כל-כך נפלאה, שחלק גדול ממי שיושב פה היה מעורב אישית, זה לא רק היכרות מהעיתון.

מיכאל מלכיאור: אלה אנשים חיים, זו באמת הציונות במיטבה בלי שום מרכאות כפולות.

מיכאל מלכיאור: איך אפשר לעשות כזה דבר כשזה עובד כל-כך יפה?

מיכאל מלכיאור: את זה דווקא לוקחים, מעבירים ומפסיקים את צורת התפעול שיש עכשיו?

מיכאל מלכיאור: אם באמת היו סיבות ענייניות וטובות אני מוכן להשתכנע.

מיכאל מלכיאור: אני לא אומר מפני שזה כתב ככה או הוא אמר ככה, לא צריך לקבוע.

מיכאל מלכיאור: לא שמעתי דבר אחד! הטיעון של 2000 ו- 3000, אני מכיר את ההתבטאויות של ראש הממשלה בנושא של 23000 או על עלייה בכלל.

מיכאל מלכיאור: זה גם עניין של סיבות שונות.

מיכאל מלכיאור: אני יודע איזו עבודה עושים בשטח אנשי נעל"ה, איך המיון נעשה.

מיכאל מלכיאור: מאוד מסוכן להביא ילדים בגיל כזה, עם כל מה שכרוך בכך, ועם כל הבעיות של הילדים בחברה הישראלית שאנחנו לא מטפלים בהן כבר כמו שצריך.

מיכאל מלכיאור: בזכות המעקב האישי של הצוות הזה לא קורה לילדים האלה מה שקורה לילדים של משרד החינוך; כל יום אנחנו מקבלים סיפורים קשים ביותר בוועדה לזכויות הילד למה שקורה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מסוגלים לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: איך אתם כמשרד תהיו מסוגלים לעשות מה שהאנשים האלה עושים היום?

מיכאל מלכיאור: אין דרך, אין לכם הכלים לעשות את זה! לסכן כל-כך הרבה ילדים על דבר שעובד, זה לא מתקבל על הדעת!

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני רוצה לשאול האם היו אמורים להגיע לכאן גם בוגרי נעל"ה?

קולט אביטל: ישנם?

קולט אביטל: ירימו ידם כדי שנראה אותם.

קולט אביטל: חבר-הכנסת יאסינוב, בבקשה.

יגאל יאסינוב: יש לי גם היכרות אישית עם התכנית הזאת.

יגאל יאסינוב: אני חושב שאין לי הרבה מה להוסיף אחרי חבריי ממר"צ ועבודה.

יגאל יאסינוב: כהפתעה, אני עומד לתמוך בכל מה שנאמר.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להוסיף: ניסיון הסגירה, אינני חושב שזה משהו פתאומי, אלא התבשל במשרד החינוך, לא שנה ולא שנתיים, ואינני יודע מהם הנימוקים הנכונים.

יגאל יאסינוב: העניין של משרד החינוך ברור לי, ואסור לתת לכם לעשות מה שאתם חושבים.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להבין, מר שי חרמש, ההצעה שלך לקבל את זה למחלקת ההתיישבות---

קריאות: לא.

קריאות: עליית הנוער.

4635: לא.

4635: לשמר את המינהלת

יגאל יאסינוב: למי היא שייכת?

אילן שלגי: הוא מציע לשמר את המינהלת בסוכנות.

יגאל יאסינוב: לא בדיוק את זה הוא הציע.

קולט אביטל: זה מה שהוא הציע.

יגאל יאסינוב: אני רוצה להזכיר לכם שגם הסוכנות בנויה בצורה---

קולט אביטל: נדמה לי שהוא יודע איך היא בנויה.

יגאל יאסינוב: לדעתי, לא משרד החינוך ולא הסוכנות יודעים מה קורה.

יגאל יאסינוב: אנחנו ראינו היום גם הסכם בין הסוכנות לבין משרד החינוך וגם ההסכם הזה איננו נכון.

קריאות: לא, לא.

יגאל יאסינוב: אז הוא נכון או לא?

4635: ההסכם הוא נכון במלואו.

יגאל יאסינוב: אם חתמתם את ההסכם, אז איך אתה יכול לשבת פה היום ולהגיד לנו שאתם לא מסכימים?

יגאל יאסינוב: אז הסכמתם.

4635: אז אפשר להבהיר?

יגאל יאסינוב: לא.

יגאל יאסינוב: תן לי קודם כל, בבקשה, לסיים, ואחר-כך תגיד מה שאתה רוצה.

יגאל יאסינוב: יש פה חוסר רצון להילחם נגד זה מטעם הסוכנות.

יגאל יאסינוב: לא יודע למה, ואיך זה קורה.

4635: תנחש.

יגאל יאסינוב: אסור להחליף סוסים בעלייה – נכון לומר.

יגאל יאסינוב: המינהלת עבדה כל השנים בדיוק כפי שהיה צריך לעבוד.

יגאל יאסינוב: לא פחות ולא יותר.

יגאל יאסינוב: הם מילאו את תפקידם מאה אחוז, ואסור להעביר את זה לידיים אחרות.

יגאל יאסינוב: אפשר לשנות להם שם – להגיד שהמינהלת הזאת הופכת להיות היחידה---

קריאות: מינהלת "עלית".

יגאל יאסינוב: מה שלא תחליטו.

יגאל יאסינוב: אבל אסור להחליף את הצוות.

יגאל יאסינוב: אין פה חיסכון כספי, ולא דבר אחר.

יגאל יאסינוב: יש פה רק רצון לקחת כמה כותרות ולשלם מס שפתיים.

יגאל יאסינוב: אין פה שום בשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי יושבי הראש, אני רוצה להעיר כמה הערות קצרות, אבל מכיוון שחבר-הכנסת מלכיאור עמיתי הציע שהדיון לא יהיה עם רמזים, אז כדי להסיר כל ספק אני אומר שאני לא חבר בשום קיבוץ, ולא מייצג את התנועה הקיבוצית.

קולט אביטל: לא חשדנו בך.

יולי יואל אדלשטיין: הערתי הראשונה היא לגבי העיתוי שהזכירו כבר כמה דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לחלוק איתכם מניסיוני האישי: בימיי במשרד הקליטה הזדמנתי לארגנטינה, ובמקרה זה היה ביום המיון לתכנית; זה היה בסיבוב הקודם כשהיה מדובר במכרז.

יולי יואל אדלשטיין: אנשים ניגשו אליי בכנות – לא במשחק פוליטי – ואמרו: "תסביר לנו איך אנחנו עומדים פה מול ההורים והילדים ויכולים להתחייב למשהו, אם יכול להיות שבעוד חודשיים נעבוד כולנו במקום אחר או נלך ללשכת התעסוקה".

יולי יואל אדלשטיין: זה המצב שכרגע עלול להיווצר, חס ושלום, וההערה לגבי העיתוי היא הכי מהותית שיכולה להיות.

יולי יואל אדלשטיין: אם נזכרים בגורלו של ברוך קרא אני לא יודע אם כדאי להעיר את ההערה השנייה שלי או לא, אבל המקורות הפנימיים שלי בכמה משרדי ממשלה אומרים שכנראה, אם תהיה בקשה של משרד החינוך להמשיך את ההתקשרות עם המינהלת בצורתה הנוכחית, כנראה שהדבר יכול להתאפשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנסח בזהירות, אבל זה פחות או יותר הכיוון.

יולי יואל אדלשטיין: ההערה השלישית שלי קשורה להערה הראשונה של העיתוי.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהעיתוי גרוע, ומכיוון שזכותו של כל משרד ממשלתי והעומד בראשו לפתוח בדיון רציני ומעמיק לגבי כל תכנית, כל מחלקה וכל אגף – זאת זכות שכל ועדה לא יכולה לשלול.

יולי יואל אדלשטיין: אם רוצים לקיים דיון אפשר לקיים אותו, ואני דווקא חושב שזה לטובה: א.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שיסתבר שהמינהלת עושה את תפקידה מאה אחוז, ואין שום צורך להחליף אותה ב.

יולי יואל אדלשטיין: החיפזון מן השטן, ולא נגיע לקביעות שעלולים להוביל אותנו למקומות לא רצויים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יודעים שכולנו אוהבים את התכנית, אבל התכנית ידעה תקופות יותר טובות ותקופות פחות טובות.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות שזה היה קשור להעברת התכנית מגורם לגורם.

יולי יואל אדלשטיין: אז כאן עכשיו כדי להציל את התכנית אנחנו נדחוף אותה לגורם כלשהו, ואחר-כך נתחרט – חבל! ואחר-כך נחזור ונתחנן, אולי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל איפה הוא יאסוף שוב את הצוות?

יולי יואל אדלשטיין: האנשים הם אנשים מוכשרים – מתוך היכרותי – הם כבר יעבדו במקומות אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט נגרום לבעיות במקומות שלא צריך.

יולי יואל אדלשטיין: לדעתי, צריך להקפיא את המצב, רוצים לעשות דיון – אני מוכן להשתתף בכל דיון שיידרש.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת-הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: בישיבה שלנו יש לי תחושה קשה מאוד משום שלא אמרו הרבה דברים, היו רמזים מכל מיני כיוונים, וזה קשה.

מרינה סולודקין: זו פעם ראשונה שאנחנו יושבים, וכל דבר נאמר ברמז.

מרינה סולודקין: למה קיבלו את ההחלטה הזאת?

מרינה סולודקין: למה יושב-ראש הסוכנות סלי מרידור הסכים עם שרת הקליטה?

קריאה: עם שרת החינוך.

קולט אביטל: באמצע הלילה.

מרינה סולודקין: למה נציג של הסוכנות היהודית מתנגד נחרצות להחלטות של יושב-ראש הסוכנות.

מרינה סולודקין: לא קיבלנו הרבה דברים; אנחנו יודעים שתכנית נעל"ה היא תכנית מצוינת עם הישגים גדולים.

יוסי שריד: יושב-ראש הסוכנות חושב שהמתכונת הנוכחית צריכה להישמר, אבל הוא לא מעוניין להתעמת עם שרת החינוך.

יוסי שריד: אני אומר את זה מידיעה אישית.

יוסי שריד: כל אחד ישפוט את זה.

4635: הוא שאמרתי.

מרינה סולודקין: אנחנו נותנים היום המלצות.

מרינה סולודקין: קודם כל, בראש האג'נדה עומדות ההתחייבויות להורים של הילדים.

מרינה סולודקין: בגלל ההתחייבויות האלה ובגלל התהליך האישי, לפחות עוד שנה צריך להמשיך את פעילות המינהלת.

מרינה סולודקין: זה חשוב, וזו לא החלטה שלנו.

מרינה סולודקין: אנחנו עלולים לשבור את כל התכנית.

מרינה סולודקין: לא אהבתי איך שתקפו את שרת החינוך בישיבה שלנו.

מרינה סולודקין: אפשר לשאול את השאלות הכי קשות שאפשר לשאול, אבל למה לתקוף את השרה?

מרינה סולודקין: זה לא מכובד.

יוסי שריד: היא אחראית להחלטה הזאת, ואנחנו תוקפים אותה.

יוסי שריד: מה את לא יודעת?

יוסי שריד: לא שמעת את זה?

מרינה סולודקין: אני לא אהבתי את הצורה, וגם לא שמעתי את כל הנימוקים למה תוקפים בצורה כזו.

יוסי שריד: לעומת זאת שמעת את כל הנימוקים משרת החינוך.

מרינה סולודקין: אני מאוד שמחה שיש כל-כך הרבה חברים לתכנית נעל"ה, ורואים אותם, אבל לא שמעתי את החברים בכל מפעל העלייה שסגרו את תכנית השכירות ארוכת הטווח; אימהות חד-הוריות.

מרינה סולודקין: חבל מאוד.

מרינה סולודקין: יש תכניות מכובדות מאוד, ולא ראינו התנגדות כזו.

מרינה סולודקין: חבל שאנחנו לא ראינו את החברים האמיתיים של העלייה, ולא ראינו שרים שאחראים להחלטות הישנות.

רוני קליסקי: חיל החינוך אחראי בצה"ל על טיפול בעולים החדשים, על המדיניות וגם על חלק גדול מהפעילות שמתבצעת עם העולים החדשים בצבא.

רוני קליסקי: היום יש בצה"ל 1400 בוגרי נעל"ה שמשרתים ברגעים אלה.

רוני קליסקי: רובם ביחידות מאוד גבוהות, יש מאות קצינים בתוך המערך הזה ושיעור בוגרי נעל"ה המשתלבים ביחידות השדה הוא גבוה מהממוצע אצל העולים בכלל.

רוני קליסקי: כלומר, במדדים של הצבא לגבי הצלחתו של הפרוייקט, הנתונים מראים שאכן יש הצלחה כזאת.

רוני קליסקי: המינהלת בנתה תהליך מסודר שבו המעורבות של נעל"ה הוא בשלב מוקדם מאוד לפני הגיוס לצבא; מלווה במשך השירות הצבאי וביציאה החוצה אל האזרחות וגם בשלב שאחרי השירות הצבאי.

רוני קליסקי: התכנית התהליכית הזאת אפשרה לבוגרי נעל"ה לעשות את המהלכים שנראה כאילו הם בניגוד לכל הסיכויים.

רוני קליסקי: אם חושבים על בחור בן 18 – גיל לכשעצמו מאוד בעייתי – שנמצא לבד בארץ בבדידות גדולה, במצב כלכלי ואתגר בטחוני לא פשוט, הסיכויים לעשות שירות צבאי בהישגים ובאיכויות כמו שהם עושים, הוא לא דבר טבעי.

רוני קליסקי: למעשה, אנחנו יודעים שהחבר'ה האלה רואים בנעל"ה ובצוות של נעל"ה עוגן.

רוני קליסקי: מכיוון שהם עושים תהליך כזה, וההכנה לצה"ל מתחילה כבר בי"א, אין נשר.

רוני קליסקי: אנשים שלא חייבים להתגייס לצבא, הם לא אזרחים בכלל, ולא עברו את תהליך האזרחות מגיעים למצב שהקשר שלהם בצבא נוצר כשהם עדיין במערכת החינוכית, והם מתגייסים לצבא בלי שיהיו מחויבים לעשות את התהליך הזה.

רוני קליסקי: לגבי התזמון, אצלנו יש כמה פרוייקטים שנמצאים לפני הפעלה שרלוונטים לקיץ הזה ולמועד הגיוס הקרוב.

רוני קליסקי: אני יודע שאנשים דרוכים עליהם.

רוני קליסקי: לדוגמה, כבר ביולי ובאוקטובר הקרובים אמורים להיפתח קורסים של ציונות וזהות יהודית לחבר'ה האלה, וזה משולב בטירונות.

רוני קליסקי: אין לי ספק שלאגף הבוגרים במינהלת נעל"ה יש יד ורגל.

רוני קליסקי: אני לא רואה את הקורסים האלה מתממשים אם האנשים שיצרו את הקשר והבטיחו להם תכנית מסוימת בתוך המערכת הצבאית במסלול מסוים מבלי שהשירות הצבאי שלהם ייפגע – אני חושב שהאמון שהם נותנים באגף הבוגרים ובמי שמייצג אותם הוא קריטי.

רוני קליסקי: תכניות אחרות של עולים צעירים משתמשות במודל הזה ומנסים ללמוד ממנו ולחקות אותו.

רוני קליסקי: מבחינתנו זה מודל שנותן תוצאות מאוד טובות לצבא וגם לעולים שמגיעים דרך התכנית הזאת.

רוני קליסקי: תודה.

קולט אביטל: מר חנוך צמיר ממשרד הקליטה.

קולט אביטל: אנחנו מבינים שמשרד הקליטה בסופו של דבר גם כן מעורב בתכנית.

חנוך צמיר: הצטרף לחדר הזה לפני מספר דקות צביקה חלמיש, סגן החשב הכללי.

קריאות: למה דקות?

קריאות: הוא מתחילת הדיון.

אילן שלגי: אנחנו נשמע גם את מר חלמיש.

חנוך צמיר: אני מניח שאת הבירור על עמדת האוצר אפשר לעשות מולו.

קולט אביטל: אפשר לעשות, אנחנו מקווים שמה שכתבנו במסמך שלנו מדויק.

חנוך צמיר: אנחנו חוברים לפרוייקט בעיקר לקראת השנה השלישית שלו.

חנוך צמיר: לאחר-מכן בהמשך המגע עם הבוגרים – בשירות הצבאי; וכמובן, בהיותם סטודנטים, ואז הם מטופלים בידי מינהל הסטודנטים שמשתף את משרד הקליטה.

חנוך צמיר: אז יש לנו עמדת תצפית טובה מאוד על הקורה בפרוייקט, על דרך ניהולו ועל רוח הארגון או רוח המינהלת, כפי שלפחות באה לידי ביטוי מנקודת המבט שלנו.

חנוך צמיר: בשלוש הנקודות שהזכרתי: שנה אחרונה לקיום הפרוייקט, השירות הצבאי, מינהל הסטודנטים – הלימודים הגבוהים, אפשר לומר בביטחון מלא שאנחנו קוצרים פרות מהאיכות הטובה ביותר.

חנוך צמיר: המערך של הובלה משותפת לקראת יציאה לחיים העצמאיים, יציאה מחסות הפרוייקט אל החיים העצמאיים, המעבר הזה יכול להיות מלווה בהרבה מאוד משברים.

חנוך צמיר: אנחנו יודעים לעשות את זה במידה רבה בזכות המינהלת בצורה החלקה ביותר, ובסופה של שנת הלימוד י"ב, האנשים יוצאים לחיים האזרחיים או לשירות הצבאי או ללימודים בצורה חלקה עד כמה שאפשר, פה ושם יש כמובן משברים, אבל בגדול אנחנו רואים את זה בצורה הטובה ביותר.

חנוך צמיר: אלמנט נוסף הוא הצטרפות ההורים שעושים עלייה בעקבות ילדיהם.

חנוך צמיר: זה כמעט לא הוזכר כאן, וזה הובלע בדברי אחד החברים.

ישעיהו יחיאלי: יושב כאן אבא כזה.

חנוך צמיר: אז אולי כדאי שהוא ידבר.

חנוך צמיר: אבל אין ספק שהשיעור הגבוה של הצטרפות ההורים מנקודת המבט הכיתתית היא חשובה מאוד, ואנחנו מייחסים את זה לרוח שהושקעה בילדים שיודעת להתגלגל הלאה אל המשפחות, ואני מניח שיש לזה השפעה על ההחלטות של ההורים.

חנוך צמיר: למיטב דעתי, מידת הקשר בין תוצאות של פעילות לבין ניהולה, ארגונה והאנשים שעומדים מאחוריה.

חנוך צמיר: בסופו של דבר, אין ספק שאנשים עושים את הרוח ואת התרבות.

חנוך צמיר: אי אפשר לקחת או לגזול מאנשי המינהלת את חלקם הגדול בתוצאות הטובות שכולנו ידענו להעריך.

חנוך צמיר: תודה.

קולט אביטל: נמצאת איתנו בוגרת של התכנית.

קולט אביטל: את רוצה לומר כמה מילים?

קסניה ליפשיץ: לי באמת חשוב שזה יישאר אצל מינהלת נעל"ה כי אני למדתי בבית הספר כשעוד היינו שייכים לעליית הנוער, ואני לא זוכרת שהרגשנו את זה.

קסניה ליפשיץ: ממנהלת נעל"ה הגיעו כל הזמן נציגים לבית-הספר וליוו אותנו, גם בשירות הצבאי.

קסניה ליפשיץ: גם עכשיו, כשאני כבר שנה וחצי אחרי השירות הצבאי, אני פחות או יותר בקשר איתם.

קסניה ליפשיץ: לדעתי, מאוד חשוב שזה יישאר אצל מינהלת נעל"ה .

קסניה ליפשיץ: הם באמת השיגו משהו, והם משתפרים כל שנה.

קסניה ליפשיץ: מאוד חשוב.

קולט אביטל: לא קורה לנו כל יום, אבל כל-כך נעים לשמוע כל-כך הרבה דברי שבח על גוף כזה.

קולט אביטל: זו שעת נחת.

אבשלום וילן: אני שומע כל השנתיים האחרונות, מאז שהתחילו ההרהורים על המינהלת.

אבשלום וילן: אני מנסה להבין: אם כל-כך טוב, למה כל-כך רע?

אבשלום וילן: במדינת ישראל יש קונצנזוס כללי שהפרוייקט הוא מוצלח מאין כמוהו, כולל השלכות ארוכות הטווח.

אבשלום וילן: בסופו של דבר, מי שמסתכל מאיפה תבוא המנהיגות הבאה של מדינת ישראל בכל מיני מישורים, אז הנה לכם דוגמה אופיינית לקליטה נכונה לאורך שנים עם כל מה שמושקע בה, ואילו תוצאות יפות.

אבשלום וילן: אני בעצם מנסה כבר שנתיים להבין מה המניעים.

אבשלום וילן: למה יש מי שכל הזמן מחפש את הפרוייקט הזה בנרות?

אבשלום וילן: בהתחלה חשבתי שבגלל כסף; הסתבר לי שבשנתיים האחרונות קיצצו את התקציב ב- 20%, אבל המינהלת מצאה מקורות חיצוניים למיונים בארגנטינה ובצרפת כדי שאפשר יהיה למיין ולהמשיך.

אבשלום וילן: עכשיו מבצעים את הפרוייקט בניו-יורק.

אבשלום וילן: אני מניח שגם לשם יש מקורות.

אבשלום וילן: מר לייטר, אתה נציג המשרד?

אבשלום וילן: מעבר לבעיה המשפטית אולי תסביר לנו פעם באמת; אתה הרי לא חשוד בפוליטיקה – מה בסופו של דבר המניעים האמיתיים?

אבשלום וילן: כי אם לא, אני אומר לכם, שני יושבי-ראש הוועדה---

יחיאל לייטר: לו הייתי נהנה אישית להתעמת עם מר שריד---אסור לי.

יוסי שריד: אני גם הייתי נהנה, אתה לא יודע עד כמה אני נהנה מהדברים האלה.

קולט אביטל: תנו לו להשיב.

קולט אביטל: אני מציעה שאנחנו כחברי-כנסת לא נתקיף.

אבשלום וילן: אני לא מתקיף, לכן אני אומר.

יוסי שריד: אבו היה בסדר גמור, זה אני אשם.

יוסי שריד: אבו אמר שהוא לא חושד בו.

יוסי שריד: מה אתם רוצים מאבו?

אבשלום וילן: אולי פעם אחת נבין: מה המניע?

אבשלום וילן: הכל פה נאמר כבר.

קולט אביטל: איך אומרים: הכל נאמר אבל לא על-ידי.

אבשלום וילן: אני שואל את אנשי משרד החינוך, ואז אולי נגיע למסקנה שאולי את המניעים תחפש לא בתוך הדרג המקצועי של משרד החינוך או המדינה הזאת שוב חוזרת לדבר חמור ביותר, שגם את הדברים היפים ביותר שלה, בסופו של דבר, מגיעים למניעים שאינם מן העניין.

אבשלום וילן: כל אחד יפרש את זה איך שהוא רוצה.

אבשלום וילן: אני רוצה לשמוע מה האמת מאחורי הפרשה, אחרת הדיון הזה ייראה לי קפקאי לחלוטין.

קולט אביטל: לפני סיום יש לנו עוד שלושה דוברים, ואחר-כך זכות התגובה למר לייטר.

קולט אביטל: ההורה, בבקשה.

צבי ברנדר: העברית שלי לא כל-כך טובה, אני שנה בארץ.

צבי ברנדר: אני אבא של שני ילדים בתכנית.

צבי ברנדר: אולי אני לא מדבר כל-כך טוב עברית, אבל אני כן מבין יותר טוב עברית.

צבי ברנדר: אני שמעתי את דברי שרת החינוך, וגם לא הבנתי למה רוצים להחליף את מינהלת נעל"ה.

צבי ברנדר: אני הסכמתי שהילדים שלי יבואו לארץ, ונתתי למינהלת נעל"ה את הדבר הכי יקר לי – הילדים שלי.

צבי ברנדר: יש לי גם ילד יותר קטן פה שלומד בבית ספר של משרד החינוך.

צבי ברנדר: היום אני יכול לכתוב שני ספרים: ספר אחד, מה קורה בתכנית נעל"ה עם שני הילדים שלי – כל הכבוד לכם!

צבי ברנדר: זה משהו יוצא מן הכלל; הספר השני, מה קורה עם הילד הקטן שלי בבית הספר הרגיל שבו לומדים כל הילדים בארץ.

צבי ברנדר: עדיין אני לא מבין כלום; כאזרח, אני רואה שיש לנו תרנגולת שמטילה ביצי זהב, ואנחנו רוצים להחליף את זה לתרנגולת שמטילה ביצים של בצק.

צבי ברנדר: אני לא מוכן לקבל את זה!

אריה קרול: חבל שאסור למחוא כפיים.

קולט אביטל: אפשר.

גילה פינקלשטיין: הנושא מאוד חשוב לי.

גילה פינקלשטיין: אני מתנצלת שאחרתי, הייתי צריכה לשאת נאום בבנייני האומה, יש שם כינוס גדול של פורום נשים דתיות, והייתי חייבת להיות שם; אבל זה יותר חשוב לי מהכל.

גילה פינקלשטיין: מהרגע ששמעתי בקול ישראל את ההודעה שרוצים לסגור את נעל"ה, אין לי מנוחה.

גילה פינקלשטיין: אני מכירה את המודל של נעל"ה מבית הספר "נווה שרה הרצוג" כאחראית על מוסדות החינוך של תנועת "אמונה", ואני יודעת איך נראות הבנות כשהן מגיעות, איך הן נראות כשהן מסיימות את בית-הספר.

גילה פינקלשטיין: מלאכת קודש שאין שני לה.

גילה פינקלשטיין: אני לא יכולה להאמין שיסגרו את נעל"ה, לא מאמינה.

קריאות: לא סוגרים!

גילה פינקלשטיין: לא, זה נקרא סוגרים! המומחיות של האנשים שעובדים שם.

גילה פינקלשטיין: אני מכירה אישית את העבודה שלהם.

גילה פינקלשטיין: בשום מקום אין הניסיון שיש להם, המסירות.

גילה פינקלשטיין: זו מלאכת קודש מה שהם עושים.

גילה פינקלשטיין: אין סוף אנשים שנסעו לחו"ל או נמצאים בחו"ל! הם מקווים שב- 1 בספטמבר הם חוזרים לפרוייקט הזה, ופתאום ב-1 בספטמבר יגידו להם שדברים משתנים.

גילה פינקלשטיין: דבר שני, יש לנו המפעל להכשרת ילדי ישראל שמטפל בילדים בבית-ספר יסודי; המינהל לחינוך התיישבותי מטפל בילדים בבית-ספר על-יסודי – איך הדבר הזה מסתדר?

קולט אביטל: זה לא שייך, גילה.

קולט אביטל: באת באיחור.

יוסי שריד: השאלה שאת רוצה לשאול היא "למה?"

גילה פינקלשטיין: נכון.

גילה פינקלשטיין: איך אנחנו יכולים עד 1 בספטמבר להתארגן?

גילה פינקלשטיין: אני פניתי במכתב לשרת החינוך מיד כששמעתי ברדיו.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה להקריא לכם ארבע שורות מהמכתב.

קולט אביטל: אני מתנצלת נורא.

קולט אביטל: אין לנו זמן.

קולט אביטל: יש עוד שלושה דוברים.

גילה פינקלשטיין: אני אשאיר את המכתב לשרת החינוך, אני בטוחה שיש שם אוזניים קשובות.

יוסי שריד: אין ספק.

גילה פינקלשטיין: יש לי תחושה שאנחנו דואגים לגויים, לרגשות שלהם, שתהיה פה מדינה לכל אזרחיה.

גילה פינקלשטיין: וכשניתן לנו פרוייקט כזה שמביאים דרכו נוער יהודי, מונעים התבוללות, ומעלים רבבות של נוער יהודי – פתאום חוסמים את זה ומפריעים לפרוייקט.

גילה פינקלשטיין: זה מאוד מפריע לי.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: מר חלמיש, נציג האוצר, בבקשה.

צביקה חלמיש: בוקר טוב.

צביקה חלמיש: כל משרד יש לו המדיניות שלו לביצוע הפעילות בדרך הטובה ביותר.

צביקה חלמיש: כשהמשרד חושב שמקצועית נכון להאריך פטור, הוא פונה אל החשב הכללי.

צביקה חלמיש: לא מזמן פנה משרד החינוך וביקש להאריך את הפטור לגוף ששומר על בחינות הבגרות בכספות, ושאל למה אי-אפשר להחליף את הכספות.

צביקה חלמיש: אנחנו נענינו לדרישה המקצועית כי אנחנו סומכים על עמדת משרד החינוך.

צביקה חלמיש: גם בנושא הזה, אם משרד החינוך יחשוב שנכון להמשיך במתכונת הקיימת לפני החשב הכללי, אנחנו נתייחס בשיא הרצינות לעמדתו, וכמובן שזה יהיה מרכיב מרכזי בהחלטה לפטור, כל עוד זה לא נוגד את החוק, וזה לא נוגד את החוק במקרה הזה.

גילה פינקלשטיין: את החוק המוסרי.

צביקה חלמיש: לא, את חוק חובת המכרזים.

צביקה חלמיש: כמו שבונים בית ולוקחים אדריכל שעלותו בין 5%-10% מעלות הבנייה, אנחנו יודעים שאדריכל טוב יתכנן בניין טוב יותר, כך צריך להיות הקו המנחה בשיקולים של משרד החינוך, ואני בטוח שמשרד החינוך יודע להגיע למסקנה.

צביקה חלמיש: הערה שנייה, דיברו קודם על השתתפות הסוכנות.

צביקה חלמיש: זה נכון, בתקציב משרד החינוך יש הוצאה של כ-70 מיליון שקל לנושא, אבל זו הוצאה שמותנית בהכנסה של 70% מהפעילות מתקציב הסוכנות.

4635: אני מודה לך.

4635: שמישהו יתנצל!

קריאה: תחזור על המשפט, בבקשה.

צביקה חלמיש: ההוצאה מותנית בהכנסה.

צביקה חלמיש: כלומר, אם הסוכנות לא תעביר את ההכנסה – יודעים את זה אנשי נעל"ה שהיו שנים שהסוכנות לא העבירה, והם לא קיבלו את הכסף.

קולט אביטל: מה אמרתם 70%?

צביקה חלמיש: זו הוצאה שמותנית בהכנסה.

צביקה חלמיש: זה יוצא בערך 70%

קולט אביטל: תודה רבה.

אבשלום וילן: כלומר, הנייר צודק.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: הנייר היה נכון.

יוסי שריד: בהזדמנות זו ראוי לשבח את מכיני הניירות לוועדות.

צביקה חלמיש: 70% זה פרוייקט נעל"ה, לא קשור למינהלת, אלא לסך הכל.

יוסי שריד: הניירות האלה הם חידוש בכנסת, והם ברמה גבוהה, ובעיקר ברמת אמינות גבוהה.

יוסי שריד: אני מוצא בהם עזר רב.

קולט אביטל: תודה רבה, שירה.

קולט אביטל: הנייר הסתמך על נייר נוסף שקיבלת מהסוכנות היהודית.

קולט אביטל: תודה רבה על הדיוק.

יהודית נאות: אין לי מניעים פוליטיים.

יהודית נאות: קולט יודעת איפה התמודדתי בפריימריס, לא בדיוק יחד עם לימור לבנת, ולא באותה מפלגה, ואני חושבת שאני גם ציונית במדינת ישראל.

יהודית נאות: אני אהיה בעמדת מיעוט הפעם.

יהודית נאות: אני מכירה את פרוייקט נעל"ה; אין אצלי בכפר נעל"ה.

יהודית נאות: היה, ומשום מה החליטו שלא יהיו, אבל יש לי פרוייקט מברזיל.

יהודית נאות: נוער יהודי נהדר שכבר מ- 81' עד שנת 99' היה שייך לסוכנות היהודית, מ-99' הסוכנות היהודית החליטה שהיא יורדת מתוכניות תיכון והעבירה רק לנעל"ה את המנדט על חבר העמים; הם התפשטו לארגנטינה וגם לברזיל.

ישעיהו יחיאלי: זו החלטת ממשלה, אנחנו לא התפשטנו לשום מקום, תקראי בחוברת.

יהודית נאות: מאה אחוז.

יהודית נאות: הייתי בברזיל בשנה שעברה במקביל לנעל"ה.

יהודית נאות: קוראים לזה בברזיל "זוהר".

יהודית נאות: מערכת המיון של נעל"ה בזבזנית, פסיכולוגים שבאים לחודשים כדי למיין.

יהודית נאות: אני נותנת פרופיל של חניך של עיינות, הגיעו 34 ילדים השנה---

ישעיהו יחיאלי: לכמה זמן הם באים?

יהודית נאות: בין שנה לשלוש שנים.

קריאות: ---

יהודית נאות: למעלה מ- 40% עולים, ואפשר להוכיח זאת.

יהודית נאות: הם משרתים בצה"ל.

יהודית נאות: משרד החינוך הוא המשרד של כולנו.

יהודית נאות: כל הילדים שלנו מתחנכים במשרד החינוך – אם נרצה או לא נרצה.

יהודית נאות: לפי מה שנאמר פה, יכול להיות שאם נפריט המצב יהיה יותר טוב בשבילנו ובשביל ילדינו.

יהודית נאות: אני לא חושבת שמה שטוב בשביל שני ילדיי הפרטיים שלומדים בעיינות, לא טוב לנוער שמגיע מנעל"ה, מברזיל או ממקום אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לילדים שלנו יש הורים בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: יחי ההבדל הקטן!

יהודית נאות: אנחנו יודעים להיות הורים גם לילדים האלה.

קריאות: ---

יצחק פרידמן: ישנם פרוייקטים שאפשר לעשות בהם שינויים, להעביר אותם מיחידה אחת לאחרת; אבל תכנית נעל"ה איננה נושא לניסויים, וודאי לא ניסויים ארגוניים.

יצחק פרידמן: יש חמש סיבות לכך: נעל"ה דורש מיון קפדני הרבה יותר ממה שנדמה על פני השטח, ואני חושב שאת תהליך המיון שלהם וגם תהליך מיון שאיננו מספיק טוב – אני מכיר היטב; ההצבה של תלמידים בהתאמה למסגרות השונות היא תהליך מאוד רגיש ומאוד חשוב; הטיפול בתלמידים חשוב מאוד ורגיש מאוד, ואי-אפשר גם בו לעשות שום ניסויים; המעקב אחר הבוגרים הוא תופעה ייחודית למינהלת הנוכחית, אני לא מכיר גופים וארגונים אחרים שעושים מעקב שוטף אחרי הבוגרים לאחר סיום התכנית; הנקודה המרכזית בסוגייה הזאת היא שכל ארבע הנקודות שציינתי אותן עד עכשיו מתנקזות לנקודה החמישית – כל ארבע הנקודות יוצרות את היוקרה של התכנית הזאת.

יצחק פרידמן: היוקרה הזו רגישה כמו כל יוקרה אחרת.

יצחק פרידמן: תתמוטטנה ארבע הנקודות האלה – תתמוטט היוקרה, וזו תהיה התמוטטות שאי אפשר יהיה לתקן.

יצחק פרידמן: אין לי ספק שאנשי משרד החינוך הם אנשים מוכשרים וטובים, אבל ייקח להם זמן לרכוש את המיומנות שאנשי נעל"ה שעוסקים בסוגייה הזאת עד עכשיו רכשו אותה.

יצחק פרידמן: האנשים האלה ירצו לעשות שינויים, והשינויים יביאו לידי התמוטטות של היוקרה, התמוטטות של התכנית, ואני לא מציע לאף אחד לעשות ניסיונות בתכנית רגישה כזאת.

משולם נהרי: אני מכיר את הפרוייקט ומלווה אותו בשנתיים האחרונות.

משולם נהרי: זה פרוייקט חשוב מאוד, אני לא חולק על אף אחד שדיבר פה.

משולם נהרי: המינהלת היא הגוף שנותן את השירותים, ואני מעריך מאוד את עבודתם.

משולם נהרי: רק לפני שנה היה מכרז שבו כמעט זכה גוף אחר שיכול היה לבצע את הפרוייקט הזה.

משולם נהרי: מי שמנע והעדיף את המינהלת היה משרד החינוך.

משולם נהרי: משרד החינוך עשה הכל, ומעבר לכך כדי שהמינהלת תמשיך ללוות את הפרוייקט הזה.

משולם נהרי: לכן, אני לא חושב שמשרד החינוך לא ראוי לקיתונות ולביקורת, כפי שנשמעה פה.

משולם נהרי: משרד החינוך כן בא לקראת המערכת, וכן הכיר בפעילות ובחשיבות הדברים.

משולם נהרי: ניתנה ארכה למשך שנה נוספת במטרה לבחון את כל הנושא הזה.

משולם נהרי: גם אם אנחנו חושבים שזה חשוב, צריך לעבוד עם המשרד ולא נגדו.

משולם נהרי: אסור שיהיה גוף חיצוני שיאמר למשרד ממשלתי: " אתם לא יודעים לתפקד, אתם לא יודעים לטפל בדברים, אנחנו עושים את זה יותר טוב".

משולם נהרי: יכול להיות שאתה עושה את זה יותר טוב, אבל תעבוד נגד המשרד, ולא נגדו.

ישעיהו יחיאלי: המצב הוא הפוך.

יוסי שריד: היא נתנה להם מכתבי פיטורים בלי להידבר איתם אישית לפני-כן.

יוסי שריד: השרה עד היום לא נפגשה איתם.

משולם נהרי: יוסי, אני הכרתי אותך תקופה קצרה, ואני אומר לך בבירור: גם אם הגוף היה צודק, והיה אומר לך מה לעשות – לא היה עוזר לו שום דבר.

אילן שלגי: אבל היה שומע אותם.

אילן שלגי: היה פוגש אותם.

אילן שלגי: גם אתה היית פוגש אותם.

משולם נהרי: אני פוגש ופגשתי, שמעתי וליוויתי.

קריאה: המכרז היה לפני שנתיים.

קריאות: ---

משולם נהרי: אני אומר לך מה שהיה איתי.

משולם נהרי: עשינו את הכל כדי שהמצב יבוא על פתרונו.

יוסי שריד: נראה סביר שאחרי שנתיים וחצי שר חינוך לא ייפגש עם מינהלת נעל"ה?

יוסי שריד: זה נראה לך סביר?

משולם נהרי: שנתיים וחצי?

משולם נהרי: מי אמר לך ששנתיים וחצי לא נפגשו?

קריאות: ---

משולם נהרי: זה שאני נפגשתי, זה מעצמי?

משולם נהרי: מיוזמתי?

משולם נהרי: השרה ביקשה ממני.

קריאות: ---

קולט אביטל: אין לנו זמן להיכנס לוויכוחים אישיים.

יוסי שריד: אני רוצה להציע נוסח להחלטה.

קולט אביטל: יש לנו הצעה של נוסח החלטה.

קולט אביטל: אני מאוד מקווה שתספיק.

יחיאל לייטר: כמה נקודות קצרות על הדברים שנאמרו:

יחיאל לייטר: העובדות אינן נכונות לגבי סבלנותו של המשרד לשמוע את מינהלת נעל"ה.

יחיאל לייטר: עובדי מינהלת נעל"ה נפגשו גם עם מנכ"ל המשרד, גם עם סגן השרה ועם יועציה במהלך השנה הראשונה כמה פעמים.

יחיאל לייטר: דבר שני, לאחר שלוש שנות חוזה חייבים להוציא מכרז, ואכן היה מכרז לפני שנתיים לפי הוראותיו של החשב הכללי.

יחיאל לייטר: היה ברור שמי שיזכה במכרז – עם הצעה זולה יותר ממינהלת נעל"ה ב- 8 מיליון שקל.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו היינו 9 מיליון, הם היו אחד?

ישעיהו יחיאלי: מיליון אחד?

יחיאל לייטר: אני לא הפרעתי לך.

יחיאל לייטר: מכיוון שאני לא מתכוון להתעמת איתך, תרשה לי לסיים.

אבשלום וילן: הם הציעו מערך מיון שלא שווה כלום.

קולט אביטל: די!

אבשלום וילן: הוא לא מספר את כל העובדות.

יחיאל לייטר: זה פשוט גול עצמי; אנחנו התערבנו כדי לבטל את המכרז ולהאריך את החוזה מול החשב הכללי לפני שנה, מהשנה הרביעית לשנה החמישית.

יחיאל לייטר: אז נאמר חד-משמעית שמהשנה הרביעית לשנה החמישית עוד אפשר, מעבר לזה לא נקבל את ההסכמה של החשב הכללי; לכן הדברים של צביקה קצת תמוהים כמי שהתעסק עם זה אז, ויעידו שני חברי-כנסת שליוו אותי ואת המשרד בתקופה ההיא.

יחיאל לייטר: לא היה פשוט לוותר על המכרז.

יחיאל לייטר: גם עמדתה של הלשכה המשפטית ברורה, גם עמדתו של החשב הכללי של משרדנו ברורה: לא ניתן לחשב את החוזה.

יחיאל לייטר: שואלים "מדוע?".

יחיאל לייטר: השרה אמרה את זה ברחל בתך הקטנה, אני לא מבין למה זה לא הובן.

יחיאל לייטר: המשרד ריבוני להחליט איך הוא מבצע פרוייקטים.

יחיאל לייטר: לפעמים, תחת משטר אחד המשרד יכול להחליט שקבלני משנה עושים פרוייקטים, ותחת משטר אחר או בתקופה אחרת המשרד רשאי להחליט שלא מבצעים פרוייקטים על-ידי קבלני משנה.

יחיאל לייטר: כיום, המשרד החליט לאמץ את הוראת החשב הכללי מלפני שנתיים ואת החלטת המשרד מלפני שנתיים וחצי כשידעו שהחוזה עומד להסתיים.

יחיאל לייטר: לא הוצאתי מכרז כדי לא לאפשר לגוף עסקי לזכות בפרוייקט, אלא לבצע את זה לפי אנשי המקצוע בתוך המשרד.

יחיאל לייטר: היה פה תיאור של אידיליה מוחלטת.

יחיאל לייטר: אני רוצה לציין, שמינהלת נעל"ה זכתה בדוח רואה-חשבון חמור ביותר לפני שנתיים.

ישעיהו יחיאלי: על מה אתה מדבר?

יוסי שריד: אפשר לראות את זה?

יחיאל לייטר: ודאי שאפשר לראות את זה.

יוסי שריד: למה לא הבאת את זה היום לישיבה?

יחיאל לייטר: שאלה טובה.

אבשלום וילן: הכל טיעונים פרוצדורליים.

אבשלום וילן: לא ענית לשאלה "למה?"

יחיאל לייטר: אני אשמח להעביר את זה.

יחיאל לייטר: אני רוצה לציין שפנינו לחשב להאריך את החוזה לפני שנה; ביקשנו ממינהלת נעל"ה להוריד את התקורות, העלויות של המינהלת.

יחיאל לייטר: ההצעה שקיבלנו הייתה להוריד את ההשקעה בילדים, לא בתקורות.

יחיאל לייטר: המשרד עמד על כך שהקיצוץ יבוצע לא כלפי הילדים – פחות ימי חופשה, וכדומה – אלא דווקא בתקורות של המינהלת.

יחיאל לייטר: זה אמנם נעשה בפחות ממה שהמשרד חייב, אבל עובדה שמה שאי-אפשר היה לעשות לפני-כן כשחייבנו אותם, כעת הם ביצעו את זה.

יוסי שריד: אין תקורות מינהלת.

יוסי שריד: זו סתם הטעיה.

יחיאל לייטר: יש תקורות מינהלת.

יחיאל לייטר: אחר-כך אני אשב איתך על דוח רואה-חשבון.

יחיאל לייטר: האידיליה שתוארה כאן לא נוצרה אך ורק בזכות מינהלת נעל"ה – עם כל הזכויות השמורות עמם; יש משרד, יש מנהלי מוסדות שבהם לומדים הילדים, יש יועצים ויועצות שמלווים את הילדים כל השנה, לא פעם בשבוע-שבועיים או בחודש, אלא כל יום; יש מחנכים של משרד החינוך, מדריכים שמלווים את הילדים בפעילויות ומקבלים את משכורתם ממשרד החינוך בבתי-הספר ובמטה.

יחיאל לייטר: אני חושב שהדברים שנאמרו והועלו פה וההחלטה שהוועדה עומדת לקבל היא הצבעת אי-אמון במשרד החינוך, במנהלי משרד החינוך ובהנהגת משרד החינוך, ואני חושב שזה קובע תקדים מסוכן ביותר לגבי ריבונות משרד החינוך.

יוסי שריד: מה אתה אומר?

אילן שלגי: אני חושב שבמקרה הזה משרד החינוך שגה.

אילן שלגי: גם אלמלא פעל בכוחנות כפי שפעל.

אילן שלגי: כפי שאמרתי בנוכחות השרה, החליטו יומיים לפני הישיבה הזאת – למרות בקשתנו – לרוץ קדימה, "אנחנו נראה לכם".

אילן שלגי: מר לייטר, זו אמנם הבעת אי-אמון במשרד החינוך, ודע לך שאם בעניין הזה תהיה הצבעת אי-אמון בכנסת לא כל חברי הקואליציה שנמצאים פה יצביעו לממשלה.

משולם נהרי: אני לא מאמין---

אבשלום וילן: ---

אילן שלגי: אל תשים לי דברים בפה.

אילן שלגי: לא אמרתי שחברי קואליציה יצביעו איתך, אמרתי שלא יצביעו עם הממשלה.

אילן שלגי: אני מדבר כרגע רק בשם עצמי, יש לי גם התרשמות ממה שדיברו חברי קואליציה אחרים.

אילן שלגי: אם אתה שואל אותי, משרד החינוך נהג בכוחנות, בחוסר נימוס ובחופזה.

אילן שלגי: שמענו פה גם את השר שרנסקי.

אילן שלגי: אנחנו נפנה בסיכום שנוציא גם לראש הממשלה.

אילן שלגי: שמענו את נציג האוצר – עם כל הכבוד לאנשי המקצוע של המשרד – תתייעצו גם עם משרדים אחרים וגם ביועץ המשפטי לממשלה, אם צריך.

קולט אביטל: בניגוד למה שחושבת השרה, ההצעה התגבשה כאן על סמך מה שנאמר.

קולט אביטל: ועדות העלייה והקליטה, חינוך ותרבות קובעות כי פרוייקט נעל"ה הוא אחד ההישגים הגדולים בעשור האחרון בתחום העלייה.

קולט אביטל: הוועדה רושמת לפניה את עדותם של גורמים ממשרד הקליטה, צה"ל והעולים עצמם על דרך פעולתה המוצלחת של מינהלת נעל"ה.

קולט אביטל: בעקבות דברי חתן פרס ישראל, מר אריה קרול, והשר נתן שרנסקי הוועדות קובעות כי אין הצדקה מקצועית לסגירת המינהלת, וכי העיתוי לארגון מחדש של תכנית נעל"ה בסמוך לפתיחת שנת הלימודים הבאה הוא עיתוי בעייתי ומסוכן שיגרום לתקלות בתפעולו ויפגע בילדים ובמוניטין של התכנית.

קולט אביטל: הוועדות קוראות לשרת החינוך להקפיא לאלתר את תהליך פירוק מינהלת נעל"ה למשך שנה ולהיפגש עם עובדי המינהלת.

קולט אביטל: במהלך השנה תיבדקנה חלופות ותתקבל החלטה.

קולט אביטל: הוועדות קוראות לשרת החינוך לקבל את הצעת הסוכנות היהודית, כפי שהושמעה בדיון לסיוע במימון נוסף למינהלת נעל"ה, אשר יקל על פעילותה.

קולט אביטל: הוועדות פונות בקריאה לראש הממשלה, אשר ידוע לנו, כי התכנית קרובה ללבו, בבקשה שימנע פגיעה בתכנית על-ידי קבלת החלטות חפוזות.

קולט אביטל: אני מבקשת מחברי-הכנסת להצביע.

יוסי שריד: אני רק מבקש להדגיש לאחר ההצבעה שאלו יהיו החלטות שיתקבלו פה אחד ללא הבדל מפלגה, מין, גזע, דת.

קולט אביטל: הצבעה: אחד נגד.