ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 22, 2003-06-10 11:00

חברי הוועדה: רומן ברונפמן יגאל יאסינוב מרינה סולודקין מוזמנים: אריה קורת מנהל אגף קליטה בקהילה, המשרד לקליטת העליה אריה אזולאי יו"ר הוועדה לעלייה וקליטה, הסוכנות היהודית יחזקאל לביא מנהל האגף לתכנון אסטרטגי וממונה על הפעלת נוהל "חבצלת", משרד הפנים יגאל גידרון רפרנט תעסוקה, אגף התקציבים, משרד האוצר דפני מושיוב פיקוח ארצי-קליטת עלייה, משרד העבודה והרווחה שולה מור מנהלת תחום תקצוב מוניציפלי, מינהל כלכלה ותקציבים, משרד החינוך פורום סגני ראשי ערים קולטות עלייה, מרכז השלטון המקומי אלה אושמיאנסקי סגנית ראש עיריית מעלות-תרשיחא מנחם אריאב ראש עיריית נצרת עלית יו"ר ועדת קליטה, מרכז השלטון המקומי משה בורוכוב מ"מ ראש עיריית באר-שבא מיכאל ברקן סגן ראש עיריית עפולה אנטולי גיטלמן סגן ראש מועצה מקומית קרני שומרון מיכאל גינקר מרכז פורום מנהלי יחידות קליטה, יועץ לענייני קליטה, מרכז השלטון המקומי ד"ר מרט גנדלר סגן ראש עיריית אופקים ולדימיר גרשון סגן ראש עיריית אשדוד גבריאל דובינר עיריית קציר-חריש, פורום מנהלי יחידות קליטה, מרכז השלטון המקומי סטלה וולטר סגנית ראש עיריית בית שמש סבטלנה וייסברוט סגנית ראש עיריית אריאל יורי זמוציק סגן ראש עיריית אשקלון ד"ר יצחק יגודייב מ"מ ראש עיריית רמלה, מחזיק תיק הקליטה סלווה יטבצקי סגן ראש עיריית נשר לאוניד מן מ"מ ראש עיריית קרית ים, יו"ר פורום סגני ראשי ערים קולטות עלייה.

חברי הוועדה: רעיה נימרי עיריית עמק יזרעאל – מגידו, פורום מנהלי יחידות קליטה, מרכז השלטון המקומי מיכאל סלובודוב סגן ראש עיריית שלומי לאוניד סמוליאנוב מנהל אגף קליטה, עיריית פתח-תקווה, יו"ר פורום מנהלי יחידות קליטה, מרכז השלטון המקומי ד"ר מרה קנבל סגנית ראש עיריית רחובות שלומית ערגון-קרלין הרשות לקליטת העלייה, עיריית חיפה דסטה תמר אגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה

קצרנית: ישיבה בהשתתפות נציגי פורום סגני ראשי ערים קולטות עלייה

קולט אביטל: בוקר טוב לכל אורחינו הבוקר.

קולט אביטל: הבוקר אנחנו רוצים להקדיש את הישיבה קודם כל לשמיעה, להקשבה, לכל מי שעוסק בנושא קליטת העלייה בשלטון המקומי.

קולט אביטל: אני מבינה שאנחנו נפגשים לא רק כדי לשמוע על פעילותם של סגני ראשי הערים בנושא קליטת העלייה, אלא גם לאור ההחלטות של קיצוצי תקציבים.

קולט אביטל: אנחנו מבינים שחלק מהתקציבים לקליטת העלייה שמגיעים לרשויות המקומיות מגיעים מהמשרד לקליטת העלייה – ויש לנו אתנו נציגים של המשרד.

קולט אביטל: אני מניחה שעוד מעט יגיע גם נציג הסוכנות היהודית.

קולט אביטל: בידי המספרים ואולי אפתח בהם: בשנים 2002-2003 עמד בסיס התקציב שנתן המשרד לקליטת העלייה על תשעה – עשרה מיליון שקלים.

קולט אביטל: בשנת 2002, לאור חשיבות הנושא, נמצאו תקציבים פנימיים נוספים למשרד לקליטת העלייה והם הועברו לרשויות המקומיות.

קולט אביטל: בסך הכל עמד התקציב שהקדיש המשרד לנושא זה על כ-19 מיליון שקלים.

קולט אביטל: האם אני מדייקת?

אריה קורת: נכון.

קולט אביטל: בשנת 2003, לצערי הרב, היו כבר ארבעה קיצוצים בבסיס התקציב.

קולט אביטל: בכל זאת הושלם התקציב לכ-15 מיליון שקלים.

קולט אביטל: כלומר: קיצוץ של 25% לעומת 2002.

קולט אביטל: אני מדברת על הכוס החצי מלאה והחצי ריקה.

קולט אביטל: 15 מיליון שקלים זה בכל זאת לא סכום קטן, זה יותר טוב מתשעה – עשרה מיליון שהיו בבסיס התקציב, אבל זה בכל זאת מהווה קיצוץ דרסטי של 25% ואנחנו רוצים לשמוע מסגני ראשי ערים, מהפורום שמטפל בקליטת העלייה, איך הם רואים את הנושא, איך הם נערכים למצב החדש הזה, מה הם מתכוונים לעשות, מה ניתן לעשות כדי לעזור להם – חוץ מזה שכדאי ללחוץ על הממשלה.

קולט אביטל: בואו ננסה לראות מהן הדרכים הנוספות שאפשר לחשוב עליהן יחד, בוועדה הזאת, תוך מיצוי כל האופציות קיימות.

קולט אביטל: אני רוצה שקודם כל נקשיב, כולנו יחד, לנציג הפורום.

קולט אביטל: נבקש מראש עיריית נצרת עלית לפתוח.

מנחם אריאב: תודה רבה על ההזמנה, תודה רבה על הפעילות.

מנחם אריאב: נדמה לי שלא היו רגעים שכל כך חשוב היה הנושא כפי שהעלית אותו בשתי הישיבות האחרונות.

מנחם אריאב: חברי ואני יודעים את זה: אילולא רשויות מקומיות, מכל סוג שהוא, אני לא יודע מי היה קולט את העלייה.

מנחם אריאב: אני לא רוצה לזלזל באף גורם מסייע: משרד הקליטה, הסוכנות היהודית, ארגוני המורים, אבל הרשות המקומית היא הכתובת והיא המפתחת.

מנחם אריאב: עכשיו כולם מקצצים, מכל הצדדים.

מנחם אריאב: הבוקר הודיעו: מקצצים עוד שבעים מיליון שקל ממענקי משרד הפנים לרשויות המקומיות.

קולט אביטל: הבוקר הודיעו על עוד קיצוץ?

מנחם אריאב: כן.

מנחם אריאב: ברדיו.

אריה קורת: קיצוץ של שני אחוז.

מנחם אריאב: עוד דבר: היה במשרד הפנים מענק לרשויות לקליטת עלייה – גם זה נמחק.

מנחם אריאב: הבעיה הנוספת כעת היא החלוקה.

מנחם אריאב: יש ישובים שהם עתירי עולים.

מנחם אריאב: קחו את העיר שאני עומד בראשה – 46% עולים.

מנחם אריאב: בחיפה – 20% עולים.

רומן ברונפמן: 25%.

רומן ברונפמן: לא חשוב.

מנחם אריאב: לא נתווכח.

מנחם אריאב: השאלה היא איך מחלקים את זה ולאיזה "מתנות" מחלקים את זה.

מנחם אריאב: יש בעיה של מערכת החינוך: ילד במערכת החינוך מטופל בשנת הלימודים שבה הוא הגיע והקרובה לה.

מנחם אריאב: נו?

מנחם אריאב: אז בזה פתרו לו את הבעיה?

מנחם אריאב: לא פתרו לו את הבעיה.

מנחם אריאב: לעומת זאת, משרד הקליטה, לפני כשנתיים, החליט שבנושא שיכון התמיכה היא במשך שבע עד תשע שנים.

מנחם אריאב: לו לפחות היו נותנים את זה בחינוך במשך ארבע או חמש שנים, עד שהם משתלבים במערכת כלשהי.

מנחם אריאב: הרי ישראלי מדבר את השפה גם בבית הספר וגם בחברה.

מנחם אריאב: יש בעיה של חיילים בודדים.

מנחם אריאב: יש בעיה של חיילים בכלל.

מנחם אריאב: לא רק כשמביאים אותם, חס וחלילה, לקבר ואז בודקים אם הוא יהודי.

מנחם אריאב: השאלה היא איך עוזרים להם במשך כל החיים.

מנחם אריאב: יש בעיה נוספת: עמותות.

מנחם אריאב: משרד הקליטה, הסוכנות היהודית ונדמה לי שגם האפוטרופוס, מתקצבים עמותות ללא ידיעת השלטון המקומי.

מנחם אריאב: אני לא מקנא בכסף הזה – יבורכו ויעשו – אבל אנחנו לא יודעים על זה ואז, משתמשים בזה איפה שהוא בדרך.

מנחם אריאב: או שמקבלים מכולם, או שנותנים מכולם לכולם.

מנחם אריאב: זה דבר שנורא מקשה עלינו.

מנחם אריאב: היו כל מיני הטבות.

מנחם אריאב: עיקר הקליטה היה במרכז הארץ, אבל אם אני אקח את הגליל, לדוגמא, יש שם למעלה ממאה אלף עולים - זוהי כמות ענקית – וכנ"ל, כמעט, בדרום.

מנחם אריאב: יש בעיה של הפריפריה, של תעסוקה, של חוק עידוד השקעות הון, כשלמעשה שלשום התגברנו על כך, אבל זה רק סוף השנה האזרחית הנוכחית.

מנחם אריאב: אינני יודע מה האוצר עוד מתכנן.

מנחם אריאב: נושא ארנונה.

מנחם אריאב: משרד הפנים היה מסייע לנו מתוך אותו תקציב שהיה מיועד לנו והיה מקל על הארנונה, כי צריך לדעת: אנשים מגיל 55 ומעלה לפעמים לא משלמים ארנונה.

מנחם אריאב: העומס הוא על הרשות המקומית.

מנחם אריאב: הקיצוצים שהיו בדרך: בשכר דירה, בביטוח לאומי, בכל הדברים האלה גורמים לקושי אדיר להתקיים ואינני יודע מה עוד מגיע.

מנחם אריאב: אנחנו, הרשויות המקומיות, שיקמנו את עצמנו במשך שנים ואני, ועוד רשויות, הגענו למצב שכבר שנים לא יודעים מה זה גירעון - - -

קולט אביטל: זה מיעוט.

מנחם אריאב: כן.

מנחם אריאב: והנה נפתחת שנה ומקצצים עכשיו, ביוני, רטרואקטיבית מינואר.

מנחם אריאב: זה לא יכול להיות.

מרינה סולודקין: גם לאמהות חד-הוריות.

מנחם אריאב: זה לא יכול להיות.

מנחם אריאב: תבינו את העומס של כמות הקליטה בישוב.

מנחם אריאב: זה משבש את כל ההערכות שלנו, שלא לדבר על עניין הדירות.

מנחם אריאב: במשך כמה שנים הקימו מרבצי דיור, זה סייע מאד לעולים.

מנחם אריאב: הפסיקו את זה.

מנחם אריאב: צריך לשלם שכר דירה – ושוב אני לוקח אותנו כדוגמה – 300$.

מנחם אריאב: המשפחה מקבלת 2400 שקל מהביטוח הלאומי – עוד לפני הקיצוץ – חצי מזה הולך לשכר דירה.

מנחם אריאב: שלא לדבר על תרופות ודברים אחרים.

מנחם אריאב: אני לא רוצה להביא פה, לא לבכי ולא לכאב, אבל זה חוסר התחשבות מוחלט בשירותים שאנחנו נותנים כרשויות מקומיות לכל המערכת.

מנחם אריאב: יש בעיה של תרבות.

מנחם אריאב: האוכלוסייה הזאת של העולים צורכת תרבות.

מנחם אריאב: הם הרימו את רמת התרבות בישובים.

מנחם אריאב: ועכשיו – הכל ייפול.

מנחם אריאב: אם ועדת הקליטה יכולה לסייע, מרכז השלטון המקומי יודה מאד על זה.

מנחם אריאב: השאלה שלי היא: עד למצווה, מה אנחנו עושים?

מנחם אריאב: כי אם אני קיבלתי אתמול הודעה שבתקציב שלנו משרד הפנים קיצץ 25% ממענקי האיזון – ואני לא רשות כושלת עם מענק גדול – אז השאלה היא לאן מביאים אותנו?

מנחם אריאב: חזרה למצב שלפני שנים.

קולט אביטל: אני רק מבקשת לשמוע התייחסות אחת:

קולט אביטל: אם כבר קיבלתם הודעה לגבי כל מקרה ומקרה, אז מהו גובה הקיצוץ בכל מקום ואם חלק מכם או רובכם כבר תרגם את זה לשאלה: במה בדיוק, ספציפית, זה יפגע.

מנחם אריאב: לא כל המשרדים העבירו לנו את נושא הקיצוץ.

מנחם אריאב: שמעתי – ואני שמח – שמשרד הקליטה טוען שהוא יסתדר עם הקיצוץ האחרון.

מנחם אריאב: כלומר: האחרון בשלב זה.

קולט אביטל: זאת אומרת:

קולט אביטל: את שני האחוז אתם לא תפילו על הרשויות המקומיות?

אריה קורת: היה דיון עם שרת הקליטה והיא החליטה שהקיצוץ של השני אחוז לא יפגע בתקציב שלנו לרשויות המקומיות ב-2003.

רומן ברונפמן: זה אחרי הפגיעה של ה-25%.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: זאת אומרת שזה לא 27%.

רומן ברונפמן: זה הקיצוץ החמישי.

מנחם אריאב: היושבת ראש ציינה: היו ארבעה קיצוצים עד עכשיו.

מנחם אריאב: עוד לא קיבלנו מכל המשרדים.

מנחם אריאב: אנחנו לא יודעים מה קורה עם רווחה – כי צריך לדעת שהרבה מהאוכלוסייה הזאת נזקקת לשירותי הרווחה.

קולט אביטל: אבל חלק מתקציבי הרווחה הולכים ישר לאנשים עצמם.

קולט אביטל: כל הביטוח הלאומי והקצבאות.

מנחם אריאב: לא, דרך רשויות.

מנחם אריאב: המסה – דרך הרשויות.

מנחם אריאב: אינני מדבר על הביטוח הלאומי, אני מדבר על צרכים יומיים ששירותי הרווחה נותנים, בכל התחומים.

מנחם אריאב: גם כאן עוד לא קיבלנו את הבשורות הרעות.

מנחם אריאב: אנחנו יודעים שהם בדרך: חינוך – אני יודע שהשרה נאבקת לעשות משהו, שמעתי אותה הבוקר ברדיו, אבל – בחינוך זה יהיה אסון.

מנחם אריאב: אני רוצה שידעו פה: אנחנו, הרשויות, נצטרך להגיע לחמישה ימי חינוך בשבוע.

מנחם אריאב: אז אומרים: בסדר, אבל ביום שישי הילדים ילכו למתנ"סים.

מנחם אריאב: במתנ"סים קיצצו 60% מהתקציב.

מנחם אריאב: אז השאלה היא מה יעשו אותם ילדים ביום שישי, כשהוריהם עובדים.

מנחם אריאב: יש ילדי מפתח.

מנחם אריאב: אני כבר הסברתי מה זה ילדי מפתח בישיבה הקודמת: הילדים מסתובבים ברחובות ועל הצוואר שלהם מצלצל מפתח.

מנחם אריאב: הפגיעה תהיה אנושה.

מנחם אריאב: אני אומר לך: אני לא זוכר תקופה כה קשה, בעיקר בתחום של קליטת עלייה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כן, גבירתי.

שולמית מור: למרות כל הקיצוצים שהיו במשרד החינוך - שהיו מעל מיליון שקלים - בכל נושא העלייה והקליטה לא נגענו, לא פגענו – זו החלטה של השרה – ואני מקווה שגם בקיצוץ הזה, שעומד לנו בפתח, לא ניגע בו.

מנחם אריאב: יש לי שאלה עקרונית – סליחה שאני מתפרץ – מהי התקופה של ילד עולה חדש?

שולמית מור: כמו שהיה עד היום.

מנחם אריאב: זו הבעיה.

שולמית מור: אנחנו לא יכולים לשפר.

שולמית מור: אנחנו משתדלים לשמור על הקיים.

קולט אביטל: זה בקיצוץ ישיר, אבל אם אני לא טועה, יש בכל זאת החלטה לקצץ ממספר שעות.

שולמית מור: לא בנושא העלייה.

שולמית מור: בסל תלמיד העולה לא פגענו, גם בנושא השעות.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: בשורה אחת טובה שמענו הבוקר.

אריה קורת: זה לא כל כך פשוט.

אריה קורת: השאלה היא מה התקן לילדים עולים.

ליאוניד סמוליאנוב: אני מבקש לומר כמה דברים.

ליאוניד סמוליאנוב: קודם כל: הקיצוץ לא בא בתחילת השנה.

ליאוניד סמוליאנוב: צריך להבין מה קרה: הקיצוץ בא עכשיו, באמצע השנה.

ליאוניד סמוליאנוב: זה כבר לא 25%, זה 50% אם לא יותר.

קולט אביטל: תסביר, בבקשה.

ליאוניד סמוליאנוב: נעשו פעילויות.

ליאוניד סמוליאנוב: נשכרו אנשים לבצע פרוייקטים.

רומן ברונפמן: חצי השנה האחרונה זה 5%.

ליאוניד סמוליאנוב: 25% בדצמבר בשנה שעברה, זה לא 25% ביוני השנה.

ליאוניד סמוליאנוב: מה שכן, אני באמת מקווה שלא ייפול עוד איזשהו קיצוץ, כי החוזים עדיין לא נחתמו עם הרשויות, מבחינת משרד הקליטה.

ליאוניד סמוליאנוב: עדיין, אנחנו שולחים את התוכנית המתוקנת ובפה אולי היא בסדר, אבל אף אחד לא יודע אם הקיצוץ לא יפגע בה עוד פעם.

אריה קורת: איזה קיצוץ?

ליאוניד סמוליאנוב: התוכניות של הרשויות עדיין לא חתומות.

ליאוניד סמוליאנוב: אנחנו כבר באמצע יוני.

ליאוניד סמוליאנוב: אני מציין את זה כעובדה, כדי שאנשים יבינו: זה לא להגיד שמקצצים 25%.

ליאוניד סמוליאנוב: זה הרבה יותר, בפועל.

ליאוניד סמוליאנוב: אני רוצה להתייחס לעוד שני נושאים: הנושא האחד - עד עכשיו הרשויות והעיריות לא עסקו בו כי בדרך כלל הן לא עוסקות בו ישירות וזה נושא התעסוקה.

ליאוניד סמוליאנוב: לאור המצב והפניות, הנושא הזה עכשיו בוער וקשה מאד.

ליאוניד סמוליאנוב: גם לאור תיקונים ושינויים כאלה ואחרים בביטוח הלאומי והקשחת המדיניות בצורה בלתי רגילה בלשכת התעסוקה - אנחנו עדים לגלים של מסורבי עבודה ואני לא מתייחס עכשיו לשאלה אם זה בצדק או לא בצדק.

ליאוניד סמוליאנוב: זה נושא נפרד ולדעתי צריך לדון בו, מה קורה בלשכת התעסוקה מול הפונים שמקבלים סירוב עבודה, לא מקבלים אבטחת הכנסה ולא מקבלים אבטלה – הרשויות, לדעתי, יהיו חייבות לעסוק בנושא התעסוקה בצורה גלויה ורשמית.

ליאוניד סמוליאנוב: לא איזשהו פרוייקט של דרך אגב או יריד תעסוקה "בין לבין".

ליאוניד סמוליאנוב: לא יהיה מנוס מלהיכנס לנושא התעסוקה, בצורה אמיתית ולא קורסים לשם קורסים.

ליאוניד סמוליאנוב: וזו בהחלט ההתחייבות של אגפי הקליטה היום.

ליאוניד סמוליאנוב: הנושא הבא שרציתי לדבר עליו הוא פעילות חברתית.

ליאוניד סמוליאנוב: מה שמסתתר מאחורי המילים האלה זו בעצם תחושת השייכות של העולים לישראל.

ליאוניד סמוליאנוב: בלי להיכנס לזה שמזמן כבר היה צריך לשנות את שם התוכנית שנקראת: "זהות יהודית" ל"זהות ישראלית", הרי שבנושא העלייה היה מצב שגם היה מתוק וגם הוסיפו שמנת.

ליאוניד סמוליאנוב: כלומר: גם היה מצב של מדינה קולטת עלייה וגם היו הרבה טיולים, הרבה הכרת הארץ, הרבה ציונות, הרבה תוכניות חברתיות ועכשיו גם הנושא הזה ירד מסדר היום וגם התוכניות החברתיות קוצצו.

ליאוניד סמוליאנוב: לא רק על ידי משרד הקליטה, על ידי כל הגורמים.

ליאוניד סמוליאנוב: היינו מקבלים מכל מיני קרנות כסף לטיולים ומכל מיני ארגונים – אין עכשיו.

ליאוניד סמוליאנוב: כמעט ולא קיים.

ליאוניד סמוליאנוב: וכשמגיעה משפחה שגם כך הציונות שלה היא לא מי יודע מה והזהות הישראלית שלה מוטלת בספק – ואני לא מדבר על לאום, בכוונה, אני מדבר על נושא של תחושת השתייכות לארץ.

ליאוניד סמוליאנוב: לא רק מי שהולך לצבא מוחאים לו כפיים ואומרים: טוב מאד, הוא כבר ישראלי.

ליאוניד סמוליאנוב: זה לא מספיק.

ליאוניד סמוליאנוב: משפחות רבות לא מרגישות את עצמן משפחות ישראליות וגם אין שום סיבה שירגישו כך.

ליאוניד סמוליאנוב: בנוסף למצוקה כלכלית אנחנו מקצצים בצורה דרסטית כל פעילות חברתית של טיולים, סמינרים ועוד.

ליאוניד סמוליאנוב: זו פעילות שאנחנו כבר רגילים אליה ושכחנו כבר שזה הדבר החשוב.

ליאוניד סמוליאנוב: שכחנו שבן אדם שמגיע צריך לקבל תחושה שהוא נמצא פה.

קולט אביטל: תן לי לשאול אותך:

קולט אביטל: אתה אומר שחלק גדול מהפעילות החברתית הזו מומנה על ידי קרנות, גופים פרטיים?

ליאוניד סמוליאנוב: בזמנו, כן.

ליאוניד סמוליאנוב: גם הסוכנות הייתה מאד מעורבת בנושא הזה.

ליאוניד סמוליאנוב: עכשיו הכל נעלם.

קולט אביטל: מה קורה עכשיו?

קולט אביטל: הרי הקרנות הן קרנות פרטיות.

קולט אביטל: הן לא מופעלות על ידי משרד הקליטה.

קולט אביטל: עובדתית, מעשית: האם גם תקציבי אותן קרנות, שהן בדרך כלל פרי של פילנתרופיה, קוצצו?

ליאוניד סמוליאנוב: הנושא הזה היום הוא לא באפנה.

ליאוניד סמוליאנוב: הנושא של קליטת עלייה הוא לא נושא אפנתי היום.

ליאוניד סמוליאנוב: לכן, קשה הרבה יותר לקבל כסף לדברים האלה.

ליאוניד סמוליאנוב: אני אתן לך דוגמה: היום להתרים מישהו לנושא של ההומלסים – אני עוסק גם בפרוייקט הזה, במקרה – הרבה יותר קל מנושא של מועדונית לעולים.

ליאוניד סמוליאנוב: בקשר למשרד החינוך: אני יודע שלא הייתה פגיעה בשעות עולים, אבל מה שקורה היום הוא, שהמיתוס שילדים יוצאים מבית הספר אחרי שלוש שנים ויודעים עברית, הוא לא נכון.

ליאוניד סמוליאנוב: היום, עובדתית, אם אתה לא מכניס לבית הספר אולפן – זה לא משנה אם יש עלייה או אין עלייה, אם מדובר על חמישה או עשרה אנשים, לא יודע באילו אמצעים, עובדתית – הילדים, גם אחרי שנתיים, לא רק שלא מסוגלים להתמודד עם מערכת החינוך, הם גם לא מסוגלים לדבר עם אף אחד כי הם לא יודעים את השפה.

ליאוניד סמוליאנוב: אני לא יודע מה צריך לעשות.

ליאוניד סמוליאנוב: לדעתי זה ברמה של מדיניות, ברמה של סדר עדיפות לאומי וזה צריך להיות באחד המקומות המאד גבוהים.

שולמית מור: משרד החינוך מסכים אתך.

שלומית טרגון: אני אתחבר למשפט האחרון שליאוניד אמר.

שלומית טרגון: יצאו מחקרים בעולם שדיברו, אני חושבת, כמעט בקיצוניות, על כישלון בקליטת ילדי עולים מפני שדבר שבאמת נתפס כמיתוס – שילדים תופסים שפה מהר ולא צריך להשקיע בהם - מסתבר כמוטעה.

שלומית טרגון: מהגרים, כדי לקלוט שפה ולהתערב בחברה, גם ילדים צעירים, זקוקים לטווח של כמה שנים.

שלומית טרגון: אני מעלה את זה, שוב, כמיתוס, מפני שזה נכון שמרבית העולים נקלטו יפה, אנשים הסתדרו, חיילים הולכים לצבא וזה לתפארת מדינת ישראל, אבל אני חושבת שהרגישות צריכה להיות מאד גדולה עכשיו, מפני שזאת האוכלוסייה הפגיעה והרגישה ביותר בכל שינוי של מצב כלכלי.

שלומית טרגון: אנחנו מוצאים את הירידה ואת הנסיגה מיד, האוכלוסייה הזאת פונה באחוזים מאד גבוהים לשירותי הרווחה.

שלומית טרגון: שאלת על טיפול פרטני: שירותי הרווחה – אני יכולה לפחות לדבר על עיריית חיפה, על אזורים שיש בהם חמישים – שישים אחוז עולים.

שלומית טרגון: אנחנו מדברים פה במסות של 120 אלף תושבים שמרוכזים בשכונה אחת – פשוט קורסים.

שלומית טרגון: כמעט ולא ניתן לתת מענים פרטניים.

שלומית טרגון: אנשים נמצאים בלי פתרונות לקיום מינימלי ואז אנחנו מוצאים תופעה חדשה: בתי תמחוי צומחים כפטריות ואני שואלת אם זה הפתרון, מחלקים סנדוויצ'ים לילדים בבתי ספר כאקט פילנתרופי וזה לא פתרון.

קולט אביטל: טוב, אבל זה לכלל האוכלוסייה.

שלומית טרגון: אנחנו במהלך השנים האחרונות הסתמכנו, באמת, בהרבה נושאים על קרנות מקצועיות, כי להערכתנו הייתה נסיגה בתקציבים ממשלתיים ובאחריות שהם לקחו על מענים.

שלומית טרגון: לדוגמה: אם בשנים האחרונות אנחנו מתמודדים עם מעל חמש מאות משפחות יוצאי אתיופיה שרובן הגיעו לעיר בארבע השנים האחרונות, אז אין מינהל קליטה, הג'וינט לא מעורב, האחריות היא עירונית בלבד.

שלומית טרגון: גם העירייה נסוגה.

שלומית טרגון: יש קשיים.

שלומית טרגון: היא נסוגה מול משרדי הממשלה שנסוגים בהשקעה שלהם.

שלומית טרגון: הקרנות יכולות לעזור בנישות מאד מקצועיות, או כמו שהוא אמר: הומלסים.

שלומית טרגון: מישהו יגיד לך שאוכלוסיית יוצאי אתיופיה הם "אין", אבל שוב – הן נכנסות לתקופה קצרה.

שלומית טרגון: את יכולה לפתח שירות מצוין, לשדרג שירותים, אבל אחר כך הן נסוגות ויוצאות חזרה ואין מי שייקח את זה.

שלומית טרגון: זה שירות שעשינו בו את הפיילוט, בנינו אותו בצורה הטובה ביותר ופשוט – פרוייקטים נופלים.

פיצ'י-גבריאל דובינר: קודם כל אני מצטרף לכל מה שנאמר כאן ואני חושב שהבעיה המרכזית היא לא שהעלייה "יצאה מהמודה", אלא שהיא "יצאה מהמודה" של השלטון.

פיצ'י-גבריאל דובינר: העם, הציבור, קולט עלייה בצורה יוצאת מהכלל.

פיצ'י-גבריאל דובינר: אנשים שאני אתם בקשר, אם במשרד הקליטה או בסוכנות – רוצים לסייע.

פיצ'י-גבריאל דובינר: אבל אם אנחנו מדברים על תקציב עלייה של חמישה עשר מיליון שקל במדינת ישראל - - -

קולט אביטל: לא, זה לא כך.

אריה קורת: סליחה, ברשותך, זה לא הוגן להציג את זה כך, עם כל הכבוד.

פיצ'י-גבריאל דובינר: למה?

אריה קורת: כי זה פשוט לא נכון.

קולט אביטל: כי יש גם סלי קליטה ויש גם מענקים שניתנים לעולים.

פיצ'י-גבריאל דובינר: סלי קליטה ומה שנותנת הסוכנות היהודית – אמרתי קודם שיש שיתוף פעולה עם הסוכנות ועם במשרד הקליטה.

פיצ'י-גבריאל דובינר: אבל בסך הכל, כשאני צריך היום בישוב מרוחק, על כביש ואדי ערה, להקים אולפן, להביא יהודים לוואדי ערה וכל זה בשישים אלף שקל לשנה.

קולט אביטל: כמה אתה רחוק מגבעת חביבה?

פיצ'י-גבריאל דובינר: רבע שעה.

פיצ'י-גבריאל דובינר: הבעיה היא לא האולפן – כי אותו כבר הקמנו – הבעיה היא אחרת: לעודד את העלייה למקומות כאלה.

פיצ'י-גבריאל דובינר: לרעננה, למשל, שיש להם המון עלייה – אין בעיה.

פיצ'י-גבריאל דובינר: יש להם את הבעיות שלהם – אני לא אומר שלא – אבל אין להם בעיה לעודד עלייה לשם.

פיצ'י-גבריאל דובינר: אני חושבת שצריכה להיות תוכנית אב של מדינת ישראל שמעודדת עלייה למקומות כאלה, אם אלה מקומות כמו קציר-חריש, אם זה למועצות בצפון.

פיצ'י-גבריאל דובינר: וחד וחלק אני אומר לכם: במקומות הקטנים האלה, דווקא שם הקליטה הרבה יותר קלה מבחינת מה שאתה אמרת: העניין של התרבות, העניין של הקרבה, לכל משפחה יש משפחה אומנת, שמחים לקבל אותם.

פיצ'י-גבריאל דובינר: לצערי הרב, הדברים נסוגים אחורה, היום.

פיצ'י-גבריאל דובינר: שואלים אותי: כמה משפחות יש לך בקציר-חריש?

פיצ'י-גבריאל דובינר: אני אומר: 15 משפחות.

פיצ'י-גבריאל דובינר: שואלים אותי: מה זה 15 משפחות?

פיצ'י-גבריאל דובינר: מישהו חשב מה זה היום, עם כל מה שקורה וקרה אצלנו, 15 משפחות על ואדי ערה?

פיצ'י-גבריאל דובינר: זה דבר שעליו, אני חושב, המדינה צריכה לתת את הדעת.

פיצ'י-גבריאל דובינר: צריך להתחיל לעשות מעשה, תוכנית אב מסודרת: לאן אנחנו רוצים לקחת את העולים, איך אנחנו רוצים לקבל אותם.

פיצ'י-גבריאל דובינר: במיוחד עכשיו, אחרי הקיצוץ בכל תקציב המדינה – לא רק במשרד הקליטה – הראשונים שייפגעו יהיו העולים החדשים.

רעיה נימרי: אני ממועצה אזורית מגידו ועמק יזרעאל וגם נציגת המועצות האזוריות בפריפריה, שברובן קיים הפרוייקט: "בית ראשון במולדת".

רעיה נימרי: אני חושבת שחלק גדול מהבעיות שצוינו פה מגיעות גם לפריפריה ולא אחזור עליהן.

רעיה נימרי: אני כן רוצה להעלות שלוש נקודות אופייניות למקומות מרוחקים, שבהם כמויות העולים לא גדולות: דבר ראשון, הקיצוצים והמצב של המשפחות החד-הוריות – ויש אצלנו כאלה – הביאו למצב שלא הכרנו אותו קודם, של עוני.

רעיה נימרי: אני אומרת את זה בפירוש: דור מצוקה שלא ידענו אותו קודם.

רעיה נימרי: עומס גדול על מחלקות רווחה – מחלקות רווחה במועצות האזורית אין להן תקן לקליטת עלייה כי לא מדובר בכמויות גדולות.

רעיה נימרי: יחד עם זה אין כלי התמודדות, כי זו בהחלט עבודה סוציאלית מאד אופיינית למצוקות האלה.

רעיה נימרי: דבר שני: לשמחתנו, עולים לא כל כך עוזבים את המקום, הם רוצים להישאר.

רעיה נימרי: כך שאי אפשר לקלוט הרבה עולים חדשים, המקומות הם יחסית מצומצמים.

רעיה נימרי: גם העלייה בשנה האחרונה – זה לא סוד – היא לא בכמויות אדירות.

רעיה נימרי: התוצאה היא שיש לנו קושי עם פתיחת כיתות אולפן.

רעיה נימרי: משרד החינוך לא מאפשר לפתוח כיתת אולפן עם פחות מעשרים וחמישה אנשים.

רעיה נימרי: הגענו היום למצב בו אנחנו מסיעים לעפולה ולנצרת את העולים, למרחקים אדירים, משום שלא מאפשרים זאת.

רעיה נימרי: אני חושבת שצריך לבחון את הנקודה הזאת: זה מעמיס, זה מכביד – גם על העולים, גם מבחינה תקציבית.

רעיה נימרי: לא בטוח שהסעות הן יותר זולות מאשר להקים כיתה קטנה.

רעיה נימרי: דבר אחרון: בתחילת העלייה שמנו קרוואנים ברוב היישובים שלנו.

רעיה נימרי: עד היום אין קרוואן אחד ריק.

רעיה נימרי: אבל, הם נגמרים.

רעיה נימרי: אם אנחנו רוצים להמשיך להחזיק את הפריפריה, אנחנו צריכים עוד קרוואנים.

קולט אביטל: מעבירים אותם להתנחלויות.

רעיה נימרי: אולי נוכל לקבל מההתנחלויות, אם יורידו.

קולט אביטל: אם יש קרוואנים פנויים.

מיכאל ברקן: אני יושב פה ואני פשוט רוצה לדעת בשביל מה באתי לכאן.

קולט אביטל: אני גם לא יודעת.

מיכאל ברקן: אני גם לא יודע.

מיכאל ברקן: אני פשוט חשבתי שבאתי לוועדת קליטה של הכנסת שלנו כדי לראות ולשמוע תוכניות של ממשלת ישראל – אולי שרת הקליטה פה, אבל אני לא רואה – יושב ראש הסוכנות היהודית, גם לא.

קולט אביטל: סליחה, אדוני, עם כל הכבוד- - -

קריאה: סלי נמצא בחוץ לארץ.

מיכאל ברקן: עזוב, יושב ראש מחלקת הקליטה גם טוב.

קולט אביטל: אני מאד מצטערת שלא הזמנתי את נשיא המדינה לכבודך.

מיכאל ברקן: זה בסדר.

מיכאל ברקן: אני גם מאד מצטערת שאני רואה פה, חוץ מיושבת ראש הוועדה, רק חברי כנסת דוברי רוסית.

מיכאל ברקן: מה זה?

מיכאל ברקן: דבר כזה, קליטת עלייה, לא חשוב לאנשים אחרים?

מיכאל ברקן: אני פשוט רוצה לדעת: אני מדבר כמעט באופן יומיומי עם כל האנשים המכובדים האלה.

מיכאל ברקן: לפני כמה ימים דיברתי עם הנציגים של הג'וינט מפה ומשם ואנחנו מדברים אותו דבר וממשיכים אותו דבר.

מיכאל ברקן: אני רוצה לצאת מפה עם תוכנית.

מיכאל ברקן: אני רוצה לדעת מה לעשות כדי לעודד עלייה.

מיכאל ברקן: תודה.

קולט אביטל: תראה, אני כמובן יכולה להתאפק ולחכות לסוף הדיון כדי לענות לך.

קולט אביטל: אבל, אני אגיד לך לפחות דבר אחד: יש בכל זאת, במדינת ישראל, הפרדת רשויות.

קולט אביטל: ממשלה זה ממשלה וכנסת זה כנסת.

קולט אביטל: אם אתה מצפה ממני לייצג את הממשלה פה, יש לך טעות בכתובת.

קולט אביטל: יש פה נציגי המשרדים הממשלתיים.

קולט אביטל: אני יכולה לתת את כל האמפתיה לשרת הקליטה, שגם היא במצוקה לא קטנה, אבל באמת צר לי שלכבודך לא הזמנתי, לא את נשיא המדינה וגם לא את ראש הממשלה.

מיכאל ברקן: אבל חברי כנסת וחברי ועדה הזמנת?

מיכאל ברקן: כנראה שלא.

וילמה מאור: ארבעה חברי כנסת.

וילמה מאור: זה המון.

רומן ברונפמן: אם אתה רוצה לכעוס על שלושה או ארבעה חברי כנסת שהגיעו לדיון - - -

מיכאל ברקן: חס וחלילה.

רומן ברונפמן: כמה חברי כנסת יש בוועדה?

וילמה מאור: חמישה עשר.

רומן ברונפמן: הנה, זאת התשובה.

רומן ברונפמן: חמישה עשר חברי כנסת הם חברי ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: בוא, אני מציעה לך לא לזלזל באלה שנמצאים כאן.

קולט אביטל: כל אחד מסור לנושא ואין שום סיבה שתעניש בדברי תוכחה את אלה שנמצאים.

קולט אביטל: אם אתה רוצה להסיק את המסקנות לגבי אלה שבחרת אותם לכנסת ולא נמצאים פה, אני ודאי לא אתנגד לזה.

מרינה סולודקין: הוא בחר את אלה שנמצאים.

קולט אביטל: יכול להיות.

קולט אביטל: או שכן או שלא.

קולט אביטל: בינתיים, מה שאני מציעה, זה שנסתפק במי שנמצא פה וננסה לראות יחד.

קולט אביטל: אם אתה מצפה ממני שאני אתווה לך תוכנית עבודה, אז יש לך, שוב, טעות.

קולט אביטל: כי לא זה המקום.

קולט אביטל: אני יכולה לחשוב יחד אתכם על כמה פתרונות יצירתיים.

קולט אביטל: ואני יכולה ליצור את הלחץ הדרוש על הממשלה.

קולט אביטל: זה התפקיד שלי, אני אסתפק בתפקיד שלי ואנסה למלא אותו על הצד הטוב ביותר.

קולט אביטל: אם זה יספק אותך – טוב.

קולט אביטל: אם זה לא יספק אותך - - -

מיכאל ברקן: אני מאחל לך הצלחה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: אני מציעה שחבר הכנסת ברונפמן יגיד כמה מילים ואחריו חברת הכנסת סולודקין ונחזור לדבר על הבעיות עצמן.

רומן ברונפמן: אני לא תכננתי לדבר.

רומן ברונפמן: שאלתי אותך על סדר הדברים בוועדה והבנתי שנשמע את המוזמנים, אחר כך נשמע את אריה קורת ממשרד הקליטה וגם את אנשי משרד החינוך.

רומן ברונפמן: אבל פה נכנס מישה ברקן, עם כל ההתלהבות מאודסה.

קולט אביטל: יש מרץ.

רומן ברונפמן: ולכן ביקשתי לדבר.

רומן ברונפמן: חברים, אלה שנמצאים פה, יודעים כמעט עד לפרט האחרון את כל מה שמתרחש ברשויות המקומיות מבחינת עלייה.

רומן ברונפמן: אנחנו לא רק חברים לדרך, לא רק שותפים לדרך, אלא גם בעצמנו עוסקים בקליטת עלייה יום יום.

רומן ברונפמן: לכן, אתה צודק.

רומן ברונפמן: מה שתגיד היום לכל הוועדה המכובדת הזאת, שום דבר חדש לא יצא מזה וגם שום דבר – אני לא רוצה להגיד: טוב לא יצא מזה, אבל – שום דבר משמעותי גם לא יצא מזה.

רומן ברונפמן: מה כן יכול לצאת מזה?

רומן ברונפמן: ופה, לדעתי, כן יש בשורה.

רומן ברונפמן: בסופו של דבר – ואני מדבר על זה בלא מעט הזדמנויות – אנחנו עדים, לצערי, לצמצום בממדי הקליטה במדינת ישראל.

רומן ברונפמן: משרדי הממשלה מתוכננים, כפי שאתם יודעים, על פי תחזית שנתית.

רומן ברונפמן: במשרד הקליטה ובמשרד השיכון, לצערי, זה שלוש שנים מסיימים את השנה עם עודף תקציבים.

רומן ברונפמן: מה שאנחנו כן יכולים להמליץ עליו – וזה גם מה שאני רוצה להמליץ ליושבת ראש הוועדה, יחד עם כולנו – שנבקש שינוי יעדים תקציביים בתוך משרדי הממשלה.

רומן ברונפמן: על זה דיברתי בישיבת הממשלה בנושא הפלאש-מורה, דיברתי על זה בנושא הדיור הציבורי, אני מדבר על זה עכשיו, בנושא הרשויות המקומיות.

רומן ברונפמן: זה נכון שאריה קיבל 15 מיליון שקל, אבל העודף התקציבי של משרד הקליטה לשנת 2002 היה 800-900 מיליון.

אריה קורת: אבל זה הרי מסל הקליטה.

רומן ברונפמן: מסל הקליטה, נכון.

רומן ברונפמן: אבל הגיע הזמן שאנחנו נגיד את האמת בוועדה: זה לא עניין של כסף.

רומן ברונפמן: כסף נמצא, כסף חוזר כל שנה לקופת המדינה.

רומן ברונפמן: זה עניין של עמידה בלחץ מול האוצר שלא להחזיר את כל העודפים לקופה, אלא להפנות חלק מהם לצרכים של קליטת עלייה.

רומן ברונפמן: אני מסכים עם ליאוניד ואני מסכים עם שלומית: אני יודע מה מתרחש יום יום: למה אין כסף?

רומן ברונפמן: כי קרנות – ובצדק – מעדיפות להפנות את הכסף מהטיולים להיכרות הארץ לצרכים של כמעט גסיסה.

רומן ברונפמן: אם אני הייתי יושב בקרן פרטית, גם אני הייתי עושה אותו דבר.

רומן ברונפמן: קרנות שעסקו בתרבות, בציונות, ביהדות ובהיכרות הארץ ובכל מה שאתם רוצים, נותנות את הכסף המצומצם שיש להן לצרכים יומיומיים: במקום רווחה, במקום קליטה, במקום חינוך.

רומן ברונפמן: זה מה שקרה.

רומן ברונפמן: זה "פול" כסף אחד גדול והוא הולך לצרכים הרבה יותר חיוניים מאשר תרבות והיכרות הארץ.

רומן ברונפמן: לכן, מה שאני בא להציע: אנחנו נשמע את כולם, כל מי שהגיע ואנחנו נשמע את זה עוד פעם ועוד פעם – כמה שנצטרך.

רומן ברונפמן: אבל בעיקר צריכה להתארגן פה המלצה למשרדי הממשלה ואתם למשרד האוצר, להפנות חלק מהכסף הלא מנוצל מסל הקליטה או מצרכים אחרים לאותן פעילויות שעולים שהגיעו לארץ זקוקים להם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מבקשת לשמוע את נציג משרד האוצר.

קולט אביטל: הייתי רוצה לבקש ממך להסביר לנו, אם בתוך התקציבים של משרד הקליטה יש גמישות תקציבית להעביר מסעיף לסעיף בשעת הצורך.

קולט אביטל: תתייחס, בבקשה, גם לחבר הכנסת ברונפמן.

יגאל גדרון: אל"ף, אני מתנצל שאני צריך לצאת לוועדת הכספים, כדי לעשות שינוי פנימי של משרד הקליטה.

יגאל גדרון: אני רוצה להתחבר למה שאמרתם: משרד הקליטה ערוך היום לקליטה במספרים של מאתיים אלף עולים, של מאה שבעים ושישה אלף עולים.

יגאל גדרון: זו הפריסה שלו במדינה.

יגאל גדרון: הוא שינה את הפריסה שלו בעקבות אותם גלי עלייה.

יגאל גדרון: אולי יהיה נכון שמשרד הקליטה, לאור כמות העולים שעלו עד היום, שזה בערך 7000 עולים, ישנה את סדרי העדיפויות שלו.

יגאל גדרון: כי לתפיסתי, אם הוא בנוי לקלוט מאתיים אלף עולים וכרגע יש 7000 עולים, יש משהו לקוי.

יגאל גדרון: יש איזשהו ניצול לא נכון של הכספים.

רומן ברונפמן: מה שאנחנו ידענו אלה מספרים אחרים.

יגאל גדרון: אני מקבל, אחת לשבוע, את כמות העולים למחשב.

רומן ברונפמן: מצוין.

רומן ברונפמן: אז מה שאתה אומר רק מחזק, בגדול, את מה שאני אמרתי.

קולט אביטל: אתה יכול להגיד לנו, בבקשה, כמה עלו השנה, פלוס מינוס?

יגאל גדרון: השנה מדובר על כ-7000 עולים.

יגאל גדרון: אני מדבר על החל מהראשון בינואר שנת 2003.

יגאל גדרון: אלה המספרים.

יגאל גדרון: יש, לדעתי, בעיה בצורה מה מוקצים המשאבים.

קולט אביטל: אבל כשאנחנו מדברים על קליטת עליה אנחנו לא מדברים רק על הצרכים הראשונים.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על זה שישנם עולים כבר כמה שנים, באיקס ערים, שגם הם צריכים לקבל.

יגאל גדרון: את צודקת.

רומן ברונפמן: הקליטה הראשונית היא בין שלושים לארבעים אלף.

רומן ברונפמן: אנחנו נמצאים היום בחמישה עשר אלף, חישוב שנתי.

רומן ברונפמן: פחות מחצי.

רומן ברונפמן: זאת הנקודה.

אריה קורת: אתה רוצה להגיד לי שמכספים של סל הקליטה - - -

יגאל גדרון: סל הקליטה הוא חוק.

יגאל גדרון: בכלל לא משנה כמה עולים יגיעו – צריכים לתקצב את הנושא הזה.

יגאל גדרון: אם תקצבת 7000 בתחילת השנה והגיעו מאה אלף, תצטרך לתקצב מאה אלף.

יגאל גדרון: הנושא הזה הוא חוק.

וילמה מאור: ולהפך?

קולט אביטל: זאת אומרת שזה תקציב נפרד.

יגאל גדרון: זה חוק.

אריה קורת: כן, אבל פה הכסף הגדול.

יגאל גדרון: על פניו, משרד הקליטה, תקציבית, אדיש לנושא סל הקליטה.

יגאל גדרון: בכלל לא משנה לו כמה עולים יגיעו, הוא יקבל את הסכום הזה.

יגאל גדרון: זה חוק.

יגאל גדרון: במידה ותוכננו עשרים אלף עולים באותה שנה והגיעו רק 7000 עולים באותה שנה, הכסף הזה לא נוגע למשרד הקליטה.

קריאות: - - -

מרינה סולודקין: מחלקים את העור של הדוב שעדיין לא הרגו.

קולט אביטל: האם הבנתי אותך נכון, שזה כסף צבוע שנמצא באוצר?

יגאל גדרון: כן, אבל יש "אבל".

יגאל גדרון: תני לי שניה לסיים ואז כולם יבינו.

קולט אביטל: אבל הוא לא מגיע למשרד הקליטה.

יגאל גדרון: אני אסביר את הכל.

יגאל גדרון: סל הקליטה מתוקצב על פי תחזית שנבנית על ידי משרדי הקליטה, מתייעצים בסוכנות היהודית, מתייעצים בעוד כמה גופים כדי לדעת כמה עולים יש ועל פי זה לתקצב.

יגאל גדרון: שוב, משרד הקליטה, אדיש למספר הזה, כי זה חוק.

יגאל גדרון: בכלל לא משנה לו כמה עולים יגיעו.

אריה קורת: תחליף את המונח.

אריה קורת: לא "אדיש", זה נשמע לא טווב.

יגאל גדרון: זאת המציאות.

יגאל גדרון: לא ייקחו למשרד הקליטה כסף אם יגיעו יותר או פחות עולים, אם זה מה שאתה שואל.

יגאל גדרון: אולי המונח לא נוח אבל זאת המציאות.

יגאל גדרון: אני אחזור לדוגמא: לא הגיעה אותה כמות עולים והנושא תוקצב - - -

קולט אביטל: הוא נשאר באוצר המדינה, אצלכם.

יגאל גדרון: עכשיו אני מגיע לזה: משנה לשנה בתקציב המדינה עובר רק כסף שהתחייבו בגינו.

יגאל גדרון: לא ניתן להוציא התחייבות על עולה שלא הגיע.

יגאל גדרון: מכאן, שהכסף שנשאר בסל הקליטה לא עובר בין שנה לשנה.

יגאל גדרון: הדוגמה ההפוכה היא, שאם משרד הקליטה התחייב למקבץ דיור והכסף לא נוצל באותה שנה, בגלל שזה תקציב פיתוח והוצאה בגינו התחייבות, הוא יעבור משנה לשנה.

יגאל גדרון: על עולה שלא הגיע לא ניתן להוציא התחייבות.

אריה קורת: יש לנו תשובה.

רומן ברונפמן: הוא לא ענה עד הסוף.

קולט אביטל: לך אתי כברת דרך נוספת: בוא לא נקרא למשרד הקליטה אדיש, אלא נאמר שהוא בעניין הזה לא שחקן.

יגאל גדרון: אמת.

קולט אביטל: לא הוא המשרד שיקבל או לא יקבל את הכסף.

קולט אביטל: האוצר הוא זה שיושב על קופה.

קולט אביטל: לשנת התקציב 2003 הוא שם הצידה בקופה הזאת, הכללית, איקס כסף צבוע לצורך העניין.

קולט אביטל: אם אתה לא משתמש בו, אתה מעביר אותו לשנה הבאה - - -

יגאל גדרון: אני לא מעביר.

רומן ברונפמן: הוא לא מעביר.

רומן ברונפמן: הכסף נעלם.

רומן ברונפמן: לא מנוצל.

קולט אביטל: אבל אתה יכול גם להעביר אותו למשהו אחר.

מרינה סולודקין: זה כסף וירטואלי.

יגאל גדרון: איך אני יכול?

יגאל גדרון: זה חוק.

יגאל גדרון: אם החוק לא בוצע, איך אני אעביר את הכסף?

מיכאל ברקן: מעבירים את זה לצרכים אחרים, זה פשוט מאד: האוצר משתמש בכסף הזה ונותן אותו למישהו אחר.

מיכאל ברקן: יותר קל לאוצר לשמור על יותר כסף עבור עולים חדשים ולהגיד: אנחנו דואגים לעולים - ומזה לא יוצא שום דבר.

מיכאל ברקן: זה ברור מאד.

יגאל גדרון: אני רוצה לתת את הדוגמה ההפוכה: לדוגמה, בסל הבריאות - קבעה המדינה שיש סל בריאות והקציבה כסף – יש יותר נצרכים לבריאות, אז המדינה תשלם יותר ממה שהקציבה.

יגאל גדרון: זו התשובה ההפוכה למה שהעלית.

רומן ברונפמן: נכון, הכל בקופת הרזרבה.

יגאל גדרון: יש קופה אחת.

רומן ברונפמן: אבל – יש אבל ואני רוצה לדייק – חוץ מהסל יש כסף נוסף שמחולק, לא לשבעת אלפים עולים שהגיעו עד היום, אלא לשלושים וחמישה – אינני זוכר בדיוק – או ארבעים אלף, שהגיעו לשנה.

רומן ברונפמן: ואת השינוי הזה, הפנימי, האוצר כן יכול לאפשר למשרד הקליטה.

אריה קורת: יפה ואז לא יהיו קורסים להסבה ולא יהיו קורסים מיוחדים, הלוא זה הכסף.

רומן ברונפמן: לא נכון.

רומן ברונפמן: כי אתם תכננתם הכל על פי ארבעים אלף ויגיעו, עד סוף השנה, שמונה עשר אלף.

רומן ברונפמן: את העשרים אלף הנותרים אפשר לשנות בתוך משרד הקליטה לפי הצורך.

מיכאל ברקן: לצורך העניין אנחנו - - -

קולט אביטל: תסלח לי בבקשה, אתה דיברת, הקשבנו לך, תן גם לאחרים.

מיכאל ברקן: לצורך העניין - - -

קולט אביטל: אני מבקשת ממך.

מיכאל ברקן: לצורך העניין הזכות שלי ושל חבר הכנסת זה אותו דבר.

קולט אביטל: לא.

רומן ברונפמן: ממש לא.

קולט אביטל: - - - אז אנחנו נוציא אותך.

קולט אביטל: תסלח לי.

קולט אביטל: אתה לא יכול להתפרץ באמצע הדיון.

קולט אביטל: אני מבקשת.

קולט אביטל: יש גבול גם לחוצפה.

קולט אביטל: בבקשה.

מיכאל ברקן: חוצפה שאני מוותר.

מיכאל ברקן: זו החוצפה היחידה שעשיתי.

מרינה סולודקין: אני לא רוצה להתעסק ב"כאילו" פתרונות.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: אני יודעת שהרזרבה זה כסף וירטואלי ולא במשרד הקליטה, במשרד האוצר.

מרינה סולודקין: נותנים את הכסף הזה אך ורק אם מגיעים עולים.

מרינה סולודקין: דבר שני, אני חושבת שבמשרד הקליטה אין רזרבות.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: כי זה הקיצוץ החמישי שעושים עכשיו.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לדבר בצורה אחרת לגמרי, כי מה שאני רואה זה אסון חברתי שנפל על העלייה כולה.

מרינה סולודקין: התוכנית הכלכלית האחרונה פגעה בכל הזכויות ובכל האינטרסים של העולים שהגיעו לארץ בשתים-עשרה השנים האחרונות ואלה שיגיעו.

מרינה סולודקין: דיברנו כאן על כמה נושאים, קולט: על מינהל הסטודנטים, על נושא שעדיין בבג"ץ – וכל הכבוד לסוכנות היהודית שפנתה לבג"ץ – בנושא של ביטול המענקים למשכנתאות לעולים.

מרינה סולודקין: אבל, אני צריכה לומר לכם שאני רואה טעם וריח - - -

קריאה: אז למה הצבעת בשבילה?

מרינה סולודקין: אני לא הצבעתי.

רומן ברונפמן: היא היחידה שלא הצביעה.

מרינה סולודקין: אני לא הצבעתי, כי אני רואה אסון - - -

קולט אביטל: לא רק שלא הצביעה, אלא שיש עליה גם סנקציות עכשיו.

קולט אביטל: ואני לא במפלגה שלה.

מרינה סולודקין: מה שאני אומרת לכם:

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לשבת, גם סגני ראשי ערים, גם יושבי ראש ועדות קליטה וגם סגנים ולחשוב, מפני שזה אסון חברתי שמתקרב.

מרינה סולודקין: הייתי באסיפה של אמהות חד-הוריות.

מרינה סולודקין: אתם יודעים כמה כסף הן מאבדות?

מרינה סולודקין: הן על סף רעב וזריקה מהדיור שלהם, בשכירות.

ליאוניד סמוליאנוב: זה 500 עד 1000 ₪.

מרינה סולודקין: כל התוכניות של הדיור הציבורי נפסקו עכשיו.

מרינה סולודקין: אנחנו יושבים כאן ויש לי עוד ישיבה היום, שאליה הזמנתי את רוב האנשים שנמצאים כאן, מפני שאני רואה שיהיה גל של התאבדויות, חס וחלילה, בקהילה של העולים.

מרינה סולודקין: ממה שאני מקבלת בפניות רבות ובטלפונים, אני רואה שאחרי יוני, כשכל הקיצוצים יהיו בתוקף, זו תהיה עבודה יומיומית שלכם, אלה שיושבים כאן, להציל נפשות.

מרינה סולודקין: בגלל זה אנחנו כאן.

מרינה סולודקין: אני מכירה את משרד הקליטה ויש לנו גם שרה אחראית שמבינה מה קורה עם התקציבים של המשרד וטוב שהיא לא נתנה לקצץ עוד שני אחוזים, אבל לא רק שזה לא מספיק: אנחנו צריכים לחשוב באיזו צורה, אפילו במצב הנוכחי, להחזיר את הזכויות שפגעו בעולים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לעשות את זה בוועדה, זה עניין פוליטי.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להביא יחד עם הציבור שלנו את המחאה של ההמונים, כי זה יהיה מאד מאד קשה.

מרינה סולודקין: תודה.

ליאוניד מן: אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר כאן.

ליאוניד מן: אני רוצה לספר מה קרה לי לפני חודשיים.

ליאוניד מן: הייתי ביריד עלייה באוקריינה.

ליאוניד מן: ניגשו אלי המון אנשים ושאלו אותי שאלה אחת:

ליאוניד מן: אם אנחנו עולים עכשיו ארצה, האם יהיה לנו מספיק כסף בסל הקליטה לשלושה-ארבעה חודשים?

ליאוניד מן: כדי ללמוד שפה באולפן ולחיות?

ליאוניד מן: והתשובה שלי: לא.

ליאוניד מן: סל הקליטה, בשלוש השנים האחרונות, קטן כל הזמן.

קולט אביטל: סל העלייה עצמו קטן?

ליאוניד מן: בטח.

קולט אביטל: סל העלייה הצטמצם או שהתקציבים שניתנים לכם הצטמצמו?

ליאוניד מן: לא, אני מדבר על הסל שמשפחות שעולות ארצה מקבלות.

מרינה סולודקין: גם רכב וגם הובלת רהיטים.

קולט אביטל: טוב, זה בינתיים נדחה.

ליאוניד מן: סל הקליטה שמשפחות מקבלות קטן כל הזמן והיום, בכל משפחה יהודית יש בעלי מקצוע, אבל איש שלא יודע שפה שעובר למדינה אחרת, אין לו סיכוי להסתדר בחיים.

ליאוניד מן: אנחנו מראש אומרים לאנשים האלה: תישארו שם, אל תעלו ארצה, כי אין פה פתרון.

יצחק יגודייב: העובדה הזאת שדיבר עליה פה נציג האוצר, שיש סכום כסף מסוים שנשמר במשרד האוצר ומיועד לשחרור רק במצבים מיוחדים כאשר יש קבוצה גדולה של עולים חדשים, מאד מאד מדאיגה אותי.

וילמה מאור: לא, זה סל הקליטה.

קולט אביטל: מה שהוא הסביר – ואני מקווה שהבנתי אותו נכון – זה שסל הקליטה ניתן לעולים בתוקף חוק.

קולט אביטל: אם בשנה מסוימת מגיעים מאה אלף עולים, אז המדינה צריכה לתת למאה אלף אנשים את סל הקליטה.

קולט אביטל: אם בשנה מסוימת מגיעים שבעת אלפים, נותנים רק לשבעת אלפים.

קולט אביטל: הכסף הוא וירטואלי.

קולט אביטל: אני מניחה – ואני לא דוברת האוצר – שזה לא שהם יושבים על איזושהי קופה, רוצים – מוציאים, לא רוצים – לא מוציאים.

קולט אביטל: אין להם בחירה.

יצחק יגודייב: אבל למעשה, הכסף הזה מיועד לאותם עולים חדשים - - -

קולט אביטל: כשהם מגיעים.

יצחק יגודייב: לא רק כשהם מגיעים.

יצחק יגודייב: הרי זה חלק מאותו סכום כסף שמיועד לנושא הקליטה.

וילמה מאור: לא.

וילמה מאור: בקופת המדינה זה לא כסף צבוע לעולים, אלא כדי ליישם חוק.

יצחק יגודייב: אם הכסף הזה לא מנוצל, לאן הוא מיועד?

דפני מושייב: למשל, לצרכים בריאותיים.

קולט אביטל: רגע.

קולט אביטל: מה רצית להגיד?

יצחק יגודייב: אני חושב שלא צריך לעבור על זה לסדר היום.

יצחק יגודייב: את, כיושבת ראש ועדת קליטה, צריכה לתת לנושא הזה התייחסות.

רומן ברונפמן: לי יש שאלה לאריה קורת.

רומן ברונפמן: בסופו של דבר, הכלב קבור שם.

רומן ברונפמן: הכלב קבור בכסף שנמצא באוצר כך או אחרת וכשהוא לא מנוצל הוא הולך לצרכים אחרים או חוזר לקופת המדינה ומקטין את גירעון הממשלה.

רומן ברונפמן: עכשיו, הרי כל פעילות משרד הקליטה מתוכננת על פי תחזית של מספר העולים שעולים.

קולט אביטל: דרך אגב, נציג משרד הפנים העיר לי הערה נכונה.

קולט אביטל: הוא אמר לי נכון, שיש שבעת אלפים עולים, אבל יש איזושהי הטעייה, כי רוב העולים מגיעים בחודשי הקיץ.

רומן ברונפמן: בסדר.

רומן ברונפמן: אז נניח שיגיעו עשרים אלף במקום ארבעים אלף.

רומן ברונפמן: מחצית.

רומן ברונפמן: אז נכון שסל הקליטה זה כסף שנמצא באוצר ולא נוגע אליכם, אין לכם שום נגיעה אליו, אבל אתם מתכננים את הפעילות הענפה שלכם – לא רק ברשויות המקומיות, גם בכל הדברים האחרים – על פי אותו מפתח, של ארבעים אלף עולים.

רומן ברונפמן: אז זאת הנקודה.

רומן ברונפמן: לא צריך להתייחס בדיוק למה שאמר הבחור.

רומן ברונפמן: הוא אמר דברים מסוימים, אבל יש מאחוריהם דברים נוספים.

רומן ברונפמן: וזה אומר שהכל, כל מה שתוכנן במשרד הקליטה, מבוצע בחציו.

רומן ברונפמן: אז איפה עוד מחצית הכסף?

רומן ברונפמן: למה אתם עכשיו, ביוני, לא יכולים לדרוש מהממשלה – ולהשתמש בנו – הסבה של לפחות כמה סעיפים שאתם יודעים שלא יבוצעו עד סוף השנה, לאותם צרכים זועקים?

רומן ברונפמן: זאת השאלה העיקרית.

קולט אביטל: אני מציעה שתנצל את התשובה הזאת כדי להרחיב קצת.

קולט אביטל: בכל זאת, אתה נציג משרד הקליטה כאן היום.

קולט אביטל: אז תסביר בקצרה לנוכחים כאן, בבקשה, כמה דברים על מבנה התקציב שלך, כדי שנבין אם יש גמישות, אם יש מאיפה לגרד – מתקציבים אחרים שלא מבוצעים וכולי.

משה בורוכוב: אולי שיענה בסוף?

משה בורוכוב: כי יהיו עוד כמה שאלות.

קולט אביטל: רגע, אני אבקש לדעת: יש עוד שאלות באותו תחום, שצריך להפנות לנציג משרד הקליטה?

מרה קנבל: כן.

אריה קורת: אז אני אענה בסוף.

מרה קנבל: אני סגנית ראש העיר רחובות, מחזיקת תיק הקליטה, יושבת ראש ועדת ההיגוי לקליטה, ראש "מצילה" בישוב וכל זה מתקשר לאותה בעיה של נוער העולים ונוער הלא עולים.

מרה קנבל: בהתייחס לתקציב שקיבלנו, חתמנו אתמול – אני והגזבר של העירייה - על קיצוץ התקציב בסביבות חמישה אחוז והעברנו את זה למשרד הקליטה.

מרה קנבל: העבודה, הפעילות, התחילו כבר בתחילת השנה והתוכניות הקודמות שהגשתי הן עד סוף השנה.

קולט אביטל: הקיצוץ הוא רטרואקטיבי.

מרה קנבל: הקיצוץ הוא רטרואקטיבי והוא לא 25%, הוא הרבה יותר מזה.

מרה קנבל: זה דבר אחד.

מרה קנבל: דבר שני: קיים הנושא של חלוקה תקציבית בין רווחה, תרבות, חינוך ואחרים.

מרה קנבל: לדוגמה, יש השנה 3% ספרות.

מרה קנבל: אנחנו קונים ספרים ואני בעד.

מרה קנבל: אנחנו פותחים ספריות ואני מאד בעד הנושא של חינוך ותרבות.

מרה קנבל: אז יש 3% של ספרות שקנינו בספרדית, ברוסית ואני לא יודעת באיזה עוד שפות.

מרה קנבל: אני ביקשתי, אם אפשר, במצב כל כך קשה, לוותר על זה השנה, בגלל המצוקה הזאת.

מרה קנבל: אז לא.

מרה קנבל: זה אי אפשר.

קולט אביטל: כי זה משרד אחר.

מרה קנבל: זה לא משרד אחר.

מרה קנבל: זה משרד הקליטה.

אריה קורת: זו מדיניות של משרד הקליטה.

קריאה: מישהו צריך לשנות אותה.

קריאה: היא לא צריכה להיות כל כך מרובעת.

מרה קנבל: זאת מדיניות של משרד הקליטה והשאלה היא, אם במצוקה שאנחנו היום נמצאים בה ואנחנו צריכים בכל זאת איכשהו לעבוד ולקלוט את העולים, אנחנו לא יכולים לקבל את הכסף הזה לצרכים אחרים.

מרה קנבל: אם אנחנו בתוך המסגרת של העיר שלי, רחובות, שיש בה מאה ועשרה אלף תושבים ועשרים אלף עולים וזה לא מעט, ואנחנו פותחים כיתות אולפן כשבערים אחרות סוגרים אותן, אז אני חושבת שעיר אטרקטיבית כזאת צריכה לקבל איזושהי התייחסות בהתאם למצב הנוכחי של העיר: עיר קולטת עלייה.

מרה קנבל: זה נושא אחד שאני לא כל כך מבינה את הגישה של "חד וחלק" בו.

קולט אביטל: מדיניות בלתי מתפשרת.

קולט אביטל: כן.

מרה קנבל: כן.

מרה קנבל: זה מה שצריך וזהו.

מרה קנבל: 13%, 25%, 3%, 3% וכך הלאה.

מרה קנבל: זו נקודה אחת.

מרה קנבל: הנושא השני הוא נושא של קייטנות.

מרה קנבל: אנחנו כבר בקיץ, אנחנו כבר בהרשמה לקייטנות.

מרה קנבל: תמיד עשינו קייטנה לעדה האתיופית – וזה תקציב נפרד.

מרה קנבל: זו עיר שיש לה שבעת אלפים אתיופים, שכונה שלמה – כולם מכירים את רחובות עם המצוקה שלה - - -.

מרינה סולודקין: קריית משה.

מרה קנבל: קריית משה, כן.

מרה קנבל: יש לנו תמיכה מטורונטו, יש לנו היום אורחים – אני רצה לקבל אותם – מבולטימור, כדי לעזור לאותם עולים.

מרה קנבל: אבל אנחנו, בנושא של חינוך הבלתי פורמלי, בבעיה.

מרה קנבל: יש את הבעיה של אולפנים, אני כל הזמן נלחמת על אולפן מרכזי עירוני אחד – זה לא יוצא לפועל מכל מיני סיבות.

מרה קנבל: משרד החינוך, משרד הקליטה.

מרה קנבל: לא כל כך לעבור את המחסום, כנראה.

מרה קנבל: ואז יש לנו בעיה של חינוך בלתי פורמלי, כי כשלא לומדים שפה ולא יודעים אז יש לנו תוצאות אחר כך ברחוב וכל מה שמשתמע מזה.

מרה קנבל: אחר כך הם באים למצילה וצריך לעזור להם.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני מאד מבקשת מהשואלים הבאים לקצר.

קולט אביטל: אני לא יכולה לאפשר לכל אחד נאום ארוך, לצערי.

קולט אביטל: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בעוד רבע שעה.

קולט אביטל: אז כמה שתצמצמו יותר נוכל לשמוע יותר שאלות.

קולט אביטל: בבקשה.

משה בורוכוב: קודם כל, אני מברך על הפורום כי אני תמיד אומר שבכל פורום תמיד אפשר ללמוד.

משה בורוכוב: הנקודה החשובה ביותר לדעתי זה שמשרד הקליטה, ביחס לרשויות, הפך היום להיות אחד מהגופים הבירוקרטיים ביותר.

משה בורוכוב: המקום היחידי לשינוי של כל הבירוקרטיה וכל ועדות ההיגוי שבזמנו הוקמו כדי שגם לעולים החדשים יהיה קול – היום, ברוך השם, אנחנו כבר מספיק מבוססים ויש לנו קול מספיק כדי לדבר.

משה בורוכוב: צריך לאפשר שינוי תוכניות מיידי, שינוי מדיניות וכל זה נוכל לעשות אך ורק ברגע שיגיעו המלצות מוועדת הקליטה.

משה בורוכוב: אני, בכלל, רואה בכל הוועדות – וזה לא משנה אם זה בכנסת או בעירייה – כוועדות שצריכות לתת המלצות.

משה בורוכוב: כי גוף ממשלתי, כמו משרד הקליטה, גם אם הוא רוצה לשנות משהו, לא יכול לעשות את זה מהיום למחר כי זה הוכתב לו ושינוי יכול לקחת גם חצי שנה וגם שנה.

קולט אביטל: מה שאלתך?

משה בורוכוב: הבקשה פשוטה: בתוך ועדת הקליטה לתת המלצות למשרד הקליטה לעבוד עם הרשויות המקומיות – גם בתקציב המצומצם הזה – בצורה פשוטה, בהתאם לגמישות של הרשויות, בלי ועדות היגוי לפחות בחלק מהסכום.

משה בורוכוב: ואז לא יהיו 3% ספרים שאף אחד לא צריך אותם.

קולט אביטל: יש עוד אנשים שמצטרפים לדעה הזאת?

קריאות: כן.

קריאות: כן.

קולט אביטל: כן?

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

מיכאל סלובודוב: כמה מילים.

מיכאל סלובודוב: אני חושב שוועדה כן צריכה ויכולה – וזה דווקא נושא גלובלי – להרים דגל של עלייה.

מיכאל סלובודוב: כי אם דגל העלייה נופל וישראל עכשיו לא מעודדת עלייה ולא רוצים עלייה, אנחנו יכולים פה לדבר ולדבר.

מיכאל סלובודוב: אם כן אפשר לשנות את זה דרך התקשורת, להרים את הדגל של העלייה, המצב ישתנה.

מיכאל סלובודוב: זה הגלובלי.

מיכאל סלובודוב: אני גם תומך בנושא ששניים כבר דיברו עליו, שהיום המצב כל כך קשה שצריך לעשות משהו לגבי החלוקה התקציבית.

מיכאל סלובודוב: כי היום באים אלינו עם תקציב ואומרים: תעשו את זה.

מיכאל סלובודוב: אנחנו אומרים: יש לנו את זה, ממשרד אחר.

מיכאל סלובודוב: אומרים לנו: לא, לא.

מיכאל סלובודוב: תעשו את זה.

מיכאל סלובודוב: ואנחנו כן רוצים לעזור לאחת האמהות החד- הוריות ולא יכולים.

מיכאל סלובודוב: אז תנו לנו את התמיכה.

סלאבה יטבצקי: יש לי הצעה.

סלאבה יטבצקי: אולי אפשר לחזק את הקשר בין משרד הקליטה והסוכנות היהודית, כדי לקבל איזשהם תקציבים משם.

סלאבה יטבצקי: כי כמו שאנחנו יודעים, אם התקציבים הם לפי מספר עולים, זה משפיע גם על הסוכנות היהודית.

סלאבה יטבצקי: אז ברגע שיש להם עודפים כספיים, שהם יכולים להעביר, זה יכול לעזור.

אנטולי גיטלמן: אני לא מצפה שהכנסת תפתור את בעיית הקייטנות ואני לא רוצה להוסיף טיפות לכוס המלאה של המצב שלנו.

אנטולי גיטלמן: אבל אני חושב שהכנסת הוא הגוף העליון במדינה, שמכתיב לנו לאן אנחנו נלך.

אנטולי גיטלמן: ואני מציע לכנסת: יורדת, לצערנו, הכמות של העולים, אבל אנחנו עדיין נשארים עולים חדשים ואני עדיין במסגרת טיפול של עולים.

אנטולי גיטלמן: זה קובע איך אני עכשיו אסתדר בארץ.

אנטולי גיטלמן: אחרי חצי שנה - שנה, עם כל הכבוד למשרד הקליטה, העולה כבר לא זוכר את משרד הקליטה.

אנטולי גיטלמן: הוא קיבל את סל הקליטה שלו, הוא סיים את האולפן, הוא כבר לא מכיר אף אחד שם.

אנטולי גיטלמן: אנחנו מכירים אותו, כי אנחנו עובדים אתו.

אנטולי גיטלמן: את מי הוא מכיר?

אנטולי גיטלמן: את מי שקולט אותו.

אנטולי גיטלמן: את הרשות המקומית.

אנטולי גיטלמן: וכשאני שומע על תקציב של שמונה מאות מיליון שקל וחמישה עשר מיליון שקל, בשבילי זה מאד טיפשי.

אנטולי גיטלמן: סליחה.

אנטולי גיטלמן: רציתי להגיד "לא הגיוני", אבל זה באמת טיפשי.

אנטולי גיטלמן: מי קולט עכשיו עלייה?

אנטולי גיטלמן: רשות מקומית.

אנטולי גיטלמן: מי קובע את גורל המשפחה?

אנטולי גיטלמן: רשות מקומית.

אנטולי גיטלמן: אם אני אסתדר ולא יהיו לי חובות, אני אוכל להשאיר משהו לילדים שלי.

אנטולי גיטלמן: יש תקווה ויש אפילו סיכוי והבטחה שהדורות הבאות של משפחת גיטלמן יסתדרו.

אנטולי גיטלמן: ולא יהיו שמונה מאות מיליון וחמישה עשר מיליון.

אנטולי גיטלמן: אם יבואו, יבואו.

אנטולי גיטלמן: אם יעלו בעוד שנה מאתיים אלף עולים, משרד הקליטה ייתן להם סל.

אנטולי גיטלמן: עכשיו – אנחנו עובדים עם העולים וקולטים את העולים.

מרט גנדלר: אני אגע בשלושה דברים.

מרט גנדלר: הדבר ראשון – חבל שנציג האוצר יצא.

מרט גנדלר: הבעיה היא כנראה בכלל לא במשרד הקליטה, הבעיה היא במשרד האוצר.

מרט גנדלר: הוא הרי סיפר לנו שנשאר כסף כל שנה.

מרט גנדלר: הוא גם אמר שאי אפשר להעביר אותו.

מרט גנדלר: הבעיה היא טכנית, בכלל.

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: יש שני דברים.

קולט אביטל: בוא נעשה הבחנה.

מרט גנדלר: אם אני לא הבנתי, אני אדלג על זה.

מרט גנדלר: אני הבנתי שהוא לא יכול לתת את הכסף הזה לצרכים אחרים של משרד הקליטה.

מרט גנדלר: זאת אומרת שצריך פה פתרון טכני שמי שצריך ליצור אותו זה משרד האוצר, לא משרד הקליטה.

מרט גנדלר: הדרישה צריכה לבוא ממשרד הקליטה.

רומן ברונפמן: הוא לא כל כך רחוק מהמציאות.

מרט גנדלר: גם העניין הבא נוגע למשרד הקליטה.

מרט גנדלר: אני מדבר לא על ביטול ועדות ההיגוי – למרות שגם זה יכול לבוא בחשבון – לא זה העניין.

מרט גנדלר: אני מדבר על הגמישות של משרד הקליטה.

מרט גנדלר: משרד הקליטה צריך ללמוד להיות גמיש יותר.

מרט גנדלר: זה פשוט לא יתכן מה שקורה.

מרט גנדלר: זה הולך להיות מצחיק ואני לא חושב שזה מה שמשרד הקליטה רוצה.

מרט גנדלר: בשנה שעברה הגשתי תקציב לרכישת ספרים.

מרט גנדלר: לא אישרו לי בגלל שזה לא היה בנוהלי משרד הקליטה.

מרט גנדלר: עקב המחאה החריפה שלי, מכתבים וצעקות, אישרו לי השנה.

אריה קורת: גם זה לא טוב.

מרט גנדלר: לא.

מרט גנדלר: דרשתי – קיבלתי.

מרט גנדלר: אחרי הקיצוץ הגדול שהגיע, אני לא יכול לקנות ספרים.

מרט גנדלר: עכשיו אני צריך לחם.

מרט גנדלר: ואתם אומרים לי: לא, עכשיו תקנה ספרים.

אריה קורת: סליחה, אני לא נותן לחם.

מרט גנדלר: ברור שלא התכוונתי לאוכל ממש, נו, באמת.

מרט גנדלר: ברור שהתכוונתי לצרכים ראשוניים.

מרט גנדלר: דבר שלישי: היום באמת עומדות לפנינו קייטנות ואנחנו פשוט פשטנו רגל.

מרט גנדלר: ילדי העולים לא יהיו בקייטנות השנה – לפחות בעיר שלי.

מרט גנדלר: אני לא רוצה לדבר על ערים אחרות.

משה בורוכוב: גם בשלי.

מרט גנדלר: ממש S.O.S..

מרט גנדלר: אם אתם יכולים לחשוב על משהו, איזשהו תקציב זעיר, זעיר ממשרד הקליטה – אתה יודע, אם יאשרו לי לקחת את הכסף מהספרים זה כבר יעזור לי.

מרט גנדלר: אני לא צריך ספרים היום.

מרט גנדלר: תודה.

יורי זמוייצ'יק: יש לציין דבר חשוב מאד.

יורי זמוייצ'יק: אולי לא כולם יודעים – אני, כיושב ראש מט"י יודע את זה – לפני כמה חודשים הקפיאו את "קרן עולה" שמשרד הקליטה נתן דרכה סיוע לבעלי עסקים קטנים.

יורי זמוייצ'יק: בזמן הזה, במצב במדינה, זה חמור מאד.

קולט אביטל: רגע, זו קרן של משרד הקליטה?

יורי זמוייצ'יק: "קרן עולה".

יורי זמוייצ'יק: זה 35 אלף שקל שמשרד הקליטה נותן לבעלי עסקים קטנים עולים.

יורי זמוייצ'יק: זה דבר חשוב ולא בזמן הזה צריך להפסיק את זה.

יורי זמוייצ'יק: ויש לי שאלה פשוטה: למה זה?

סטלה וולטר: לא ממש שאלה, המלצה.

סטלה וולטר: התנאי לביצוע של כל הפרוייקטים – כן משרד הקליטה, לא משרד הקליטה – זה החלק של הרשויות, "מצ'ינג", של לפחות 25%.

סטלה וולטר: המצב של הרשות – אני לא רוצה לחזור על זה עכשיו – מאד קשה.

סטלה וולטר: אז זה יכול לעזור לכל הרשויות אם יבטלו את ה-25% של ה"מצ'ינג" בביצוע של הפרוייקטים.

קולט אביטל: אוקי, חבר הכנסת יאסינוב ואחר כך נציג משרד הקליטה.

יגאל יאסינוב: אל"ף: מה אתם, משרד הקליטה, מצפים מאתנו חברי הכנסת מוועדת הקליטה?

יגאל יאסינוב: מה אתם חושבים שאנחנו צריכים לעשות.

יגאל יאסינוב: בי"ת: מה אתם מתכננים לעשות בנושא, מי במשרד האחראי בנושא ולמי לפנות?

מרינה סולודקין: קודם כל היית צריך להצביע נגד התכנית הכלכלית.

יגאל יאסינוב: אני לא רוצה להיכנס לזה פה, אבל אם תבדקו את ההצבעות תגלו שבהצבעה הזאת לא השתתפתי.

יגאל יאסינוב: בסעיף שדן בקליטה לא השתתפתי.

קולט אביטל: אה, אוקי.

קולט אביטל: אני שמחה שלא הטילו גם עליך סנקציות.

יגאל יאסינוב: לא השתתפתי, קיבלתי אישור מהסיעה.

קולט אביטל: אנחנו עדיין לא מבינים למה היה כזה רוב לתקציב הזה בכל זאת.

קולט אביטל: משהו מוזר.

יגאל יאסינוב: כדי להסיר ספק, אם לא הייתי מקבל אישור מהסיעה, הייתי מצביע בעד.

יגאל יאסינוב: בכל הסעיפים האחרים הצבעתי בעד הקיצוצים.

קולט אביטל: יפה.

קולט אביטל: מר אריה קורת, בבקשה.

אריה קורת: ברשותכם, אני אתחיל מהסוף ואתחיל מחצי הכוס המלאה.

אריה קורת: אני שמח להודיע לכם שבשלושה ביולי יתקיים, לראשונה, כנס של משרד הקליטה, הסוכנות היהודית ומרכז השלטון המקומי בנושא של עבודה עם הרשויות המקומיות בנושא קליטת עלייה, מתוך מגמה להגיע לתיאום ולאיגום משאבים מקסימלי.

אריה קורת: לאור העובדה שבשנה הקרובה גם הסוכנות עומדת להיכנס לתחום הזה, כבר ישבנו עם צוותי עבודה משותפים על מנת להגיע להבנה על דרך העבודה המשותפת-המשולשת, עם הרשויות, מתוך אותם צרכים שהועלו כאן.

אריה קורת: מילה אחת לגבי התהליך של המשרד עם הרשויות המקומיות: המשרד עובד זו השנה השביעית עם הרשויות לצורך הפעלת פרוייקטים מיוחדים, בתחום הקליטה בקהילה בלבד.

אריה קורת: תהליך העבודה הוא כזה שיוצא נוהל עבודה – זאת, למשל, דוגמה של נוהל עבודה של האגף לשנת 2003 ובו כל תהליך העבודה של המשרד עם הרשויות, מהתחלה ועד הסוף.

אריה קורת: בתהליך הזה כל רשות – אנחנו עובדים היום עם כ-120 רשויות – מקבלת תקציב שהוא תוצאה מתהליך של בחינה של מספרי העולים בישוב, אחוז העולים בישוב, שכונות צפופות אוכלוסיה ומצב סוציו-אקונומי של הישוב.

אריה קורת: חשוב לציין פה נתון שמשום מה אנשים פה מתעלמים ממנו:

אריה קורת: התחשיב הוא – ורבותיי, התחשיב הזה לא יהיה אתנו בשנים הקרובות – על פי עולים שעלו בשנת 1989.

אריה קורת: אנחנו נכנסים פה לתקצוב לגבי עולים שהגיעו בשנת 1989.

אריה קורת: זה בעצם הבסיס על פיו ניתן התקציב לרשויות.

אריה קורת: הדברים שקופים, אחידים ושוויוניים.

אריה קורת: באתר האינטרנט של המשרד יש פרסום ובו כל החלוקה התקציבית של המשרד בנושא הרשויות.

קולט אביטל: האם בכל התהליך הזה, שאתם יושבים בו ומחשבים על פי הצרכים ומכינים תוכנית עבודה מוגדרת מראש, יש רפרנטים או אנשים אצלכם שיכולים לשבת מול הרשויות המקומיות ולנסות לשנות ייעוד מסעיף לסעיף?

אריה קורת: ברשותך, דקה.

אריה קורת: הביזור בנושא הזה, רבותיי, הוא מוחלט.

אריה קורת: ברגע שמוקצה התקציב, בהתאם לאותם תבחינים שקופים, יושבת ועדת היגוי שבראשה עומד ראש העיר או מחזיק תיק הקליטה בעיר.

קולט אביטל: הוא יכול לשנות ייעוד?

אריה קורת: רגע.

אריה קורת: אנחנו את מאת האחוזים של התקציב מחלקים לקבוצות בהתאם ליעדי המשרד.

אריה קורת: אנחנו קובעים, למשל, שמתוך המאה אחוז עד עשרים וארבעה אחוז מוקצים לנושא רווחה, עד שלושים אחוז זה לחינוך - - -

מרט גנדלר: זה לא עד.

מרט גנדלר: לפחות.

מרט גנדלר: זה מה שחשוב.

אריה קורת: לפחות.

אריה קורת: סליחה.

אריה קורת: יש חלוקה לפי נושאים.

אריה קורת: הנושאים נקבעים בהתאם למדיניות המשרד, אבל המשרד לא נכנס לתכנים.

אריה קורת: יותר מזה: מתוך המאה אחוז, עשרים וחמישה אחוז זה כלי של יושב ראש הוועדה.

אריה קורת: כלי שהוא יכול לקבוע בעזרתו את תוכניות העבודה בהתאם ליעדי הרשות.

מרט גנדלר: 14%.

אריה קורת: סליחה.

אריה קורת: אנחנו לא נכנסים לתכנים.

אריה קורת: בהחלט כל רשות מוסמכת לקבוע את סוגי הפעילויות שייעשו תחת אותה מסגרת של חברה, תרבות וכן הלאה.

אריה קורת: כתוצאה מפניות חוזרות אלינו בשנה האחרונה, להגדיל ולהיכנס לתחום רכישת ספרים בשפות העולים לספריות הציבוריות, החלטנו לקחת, כפיילוט, שלושה אחוז מתוך התקציב לצורך רכישת ספרים כאלה.

אריה קורת: בספרדית, ברוסית ובשפות אחרות.

אריה קורת: זה התהליך.

אריה קורת: בשנים האחרונות הכנסנו לתהליך הזה משבצת נוספת, שבוועדות ההיגוי יישבו גם נציגי עולים, לא רק נציגי ממסד.

אריה קורת: חשוב שבתהליך הזה יישבו עולים, כי חשוב שהם יהיו חלק מתהליך קבלת ההחלטות בכל התחום החברתי-תרבותי שלהם.

אריה קורת: אני רוצה להגיד משהו במאמר מוסגר ואני אומר את זה בעיקר לחברי הכנסת:

אריה קורת: לפני שנה לא התקיים דיון פה בנושא הזה, כי היה מספיק כסף ואז לא היו בעיות.

אריה קורת: לכן, כשמעלים פה בעיות נוספות, חשוב שנגדיר את הדברים.

אריה קורת: המצוקה שלכם היא שלנו ואולי בגין זה אנחנו פה וזה הנושא התקציבי.

אריה קורת: כולנו נוגעים באותו פצע וכולנו חיים באותה מדינה, אף על פי שיש לפעמים תחושה, שאנחנו חיים בכלל בשני מקומות נפרדים.

אריה קורת: ארבעה קיצוצים המשרד עבר.

אריה קורת: במאה מיליון שקל קוצץ תקציב המשרד לשנת 2003, לא כולל את הקיצוץ שהודיעו עליו היום, שיגיע ביום רביעי.

קריאה: כמה אחוזים זה?

אריה קורת: שני אחוז.

אריה קורת: מדברים על עוד קיצוץ של כשבעה, שמונה מיליון שקל.

רומן ברונפמן: כמה זה מתוך הסך הכל?

אריה קורת: אני לא יודע, אני מוכן לבדוק.

אריה קורת: אותם מאה מיליון, רבותיי, קוצצו מנושאים שהועלו כאן:

אריה קורת: עסקים קטנים, תעסוקה, פרוייקטים אחרים.

אריה קורת: הם קוצצו מפעילויות אמיתיות.

אריה קורת: תחום הסיוע של המשרד לרשויות – תפתחו את ספר התקציב המופץ, הספר הירוק, תראו שתקציב המשרד לפי הספר הירוק הוא תשעה מיליון שקל.

אריה קורת: אבל מתוך סדר עדיפויות פנימי שלנו ומתוך חשיבות שאנחנו נותנים לנושא הזה, הגדלנו את התקציב לפני שנה בתשעה מיליון והשנה בחמישה וחצי מיליון שקל.

אריה קורת: החמישה וחצי מיליון שקל הם מתוך קיצוצים פנימיים נוספים שלנו.

אריה קורת: זה מתוך החשיבות שאנחנו נותנים לנושא הזה.

אריה קורת: בעוד שבועיים יש אצלך דיון בנושא התמיכות, אז אני יכול לומר בשלב זה: אין לנו השנה תקציב לתמיכות, רבותיי.

אריה קורת: נכון להיום אין תקציב לתמיכות.

קולט אביטל: זה העמותות?

אריה קורת: זה העמותות.

אריה קורת: אז יכול להיות שבעוד שבועיים ישבו פה קולגות וחברים שלכם ויגידו: תקצצו מהרשויות ותביאו לעמותות.

אריה קורת: גם הן עושות עבודה מצוינת ותאמינו לי: הן מחוברות לעולים לא פחות מכל אחד מכם.

אריה קורת: חשוב לומר את הדברים האלה.

אריה קורת: נוסף לכל זה, אתמול עוד החלטנו על אישור תקציבי נוסף של חצי מיליון שקל לישובים בקווי העימות.

אריה קורת: אותם ישובים שעל פי החלטת ממשלה נמצאים בקווי עימות, יקבלו תוספת תקציבית בסך כ-מיליון שקל.

רומן ברונפמן: גם מעלות?

רומן ברונפמן: גם שלומי?

אריה קורת: גם מעלות, גם שלומי.

אריה קורת: חשוב עוד לציין שהסיוע שלנו הוא לעולה ונוסף לאפיק של הרשויות, עולים שנמצאים ברשויות נהנים מפרוייקטים אחרים, שמשום מה לא צוינו פה היום.

אריה קורת: יש פרוייקטים של "פלא" - תוכנית לתגבור לימודים – לא נגענו בה.

אריה קורת: לא רצינו לפגוע, זה פועל בשלושים ושמונה יישובים שאתם הנציגים שלהם.

אריה קורת: יש לנו היום בשנים עשר יישובים פרוייקטים משותפים עם הג'וינט בתחום החינוך.

אריה קורת: ביישובים שלכם.

אריה קורת: נכון, הכסף לא מגיע לקופה של הרשויות, אבל הוא מגיע לעולה באופקים ובמגדל העמק.

ולדימיר גרשון: מה עם בתי מהנדסים?

קולט אביטל: אפשר לצמצם?

אריה קורת: כן.

אריה קורת: נוסף לנושא הזה יש את המוקדים של האתיופים ואנחנו, אתמול, איתרנו תקציב נוסף לנושא של קייטנות העולים מאתיופיה.

אריה קורת: אני מסכים אתכם שהתהליך לא נכון, אבל הוא לא תלוי בנו.

אריה קורת: אנחנו, את הספר הזה עם כל הפרוייקטים, הצגנו כבר בדצמבר 2002, אבל מה לעשות?

אריה קורת: קרה משהו במדינה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: לכל דיון נפלא מגיע סוף, גם לדיון לא נפלא.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד כמה דברים.

קולט אביטל: יש בעיות אובייקטיביות.

קולט אביטל: האישה היפה ביותר לא יכולה לתת את מה שאין לה.

קולט אביטל: על אחת כמה וכמה אישה כשהיא לא יפה.

קולט אביטל: אנחנו לא יכולים לקחת תקציב שקוצץ ולעשות ממנו פלאים, אבל אנחנו יכולים לעשות כמה דברים, יחד.

קולט אביטל: אנחנו יכולים לנסות לראות עד כמה ניתן להתגמש ואם באים אנשים ואומרים: השנה אני מוותר על ספרים ואני רוצה את זה לקייטנה, אני חושבת שיש מקום, בשעה כל כך קשה של קיצוצים, לעשות עוד פעם חושבים ולראות איך ניתן לחלק את החלק הקטן של העוגה המצומקת שנשארה בצורה יותר יעילה, לפי ראות עיניהם של אותם אנשים שמופקדים על הנושא הזה.

קולט אביטל: אז המינימום של המינימום הוא לנסות להתגמש.

קולט אביטל: זה תפקידך שלך.

קולט אביטל: תפקידנו שלנו כרגע, כחברי כנסת, זה לנסות לבדוק מול האוצר מאיפה כן ניתן, אולי, לקחת כספים שלא מוצאים על נושאים אחרים.

קולט אביטל: אני מציעה שאנחנו, כקבוצה של חברי כנסת, נקים בשלב הזה ועדה או נעשה עבודה בינינו לבדיקת התקציב וייעודו ולבדיקת אפשרויות או המלצות בפני הממשלה להעביר כספים ממקורות אחרים.

קולט אביטל: אחרת, גם העולים שהגיעו יהיו במצוקה, גם הדגל של להעלות את העלייה על ראש שמחתנו לא התבצע, גם אנשים שהגיעו הנה על סמך הבטחות והתחייבויות של הממשלה מזמרים ושולחים הביתה מסרים: "אין לכם בשביל מה לבוא למדינת ישראל" והעולים הטובים עולים לקנדה או לגרמניה.

קולט אביטל: לכן, אני חושבת שנעשה את שלנו כקבוצה של חברי כנסת או כוועדה, כדי לנסות לראות מאיפה ניתן להפיק דברים נוספים.

קולט אביטל: יש שני דברים שאני כן יכולה להמליץ עליהם: יכול להיות שאני טועה, אבל ההתרשמות שלי היא שהרבה מאד מהנוכחים בפורום הזה אינם מודעים למה שעוד מתבצע בעירם בזכות כספים אחרים: בזכות תמיכות, בזכות עמותות וכולי.

קולט אביטל: אז אני חושבת שהמינימום של המינימום שניתן לדרוש הוא, שכל עיר, כל ראש עיר, יקבל תמונה מלאה ויידע: אתה מקבל תקציב אל"ף, אבל דע לך שאנחנו מתקצבים בנוסף לכך בעירך את פרוייקט בי"ת, גימ"ל ודל"ת.

קולט אביטל: כך אותו ראש עיר, אותו אחראי על המשאבים, יוכל לדעת מה מתבצע וממה, אולי, הוא יכול לחסוך כדי להעביר למשהו אחר יותר דחוף.

קולט אביטל: יש דבר נוסף שאנחנו מדברים עליו בוועדה הזאת יום יום והוא איגום משאבים.

קולט אביטל: אתמול ישבנו וקיימנו פה דיון על נושא של נוער שמגיע לפשיעה.

קולט אביטל: ואז מסתבר לנו שיש המון ארגונים שפועלים באותו נושא ואחד לא יודע על השני.

קולט אביטל: יש מודל – אני לא אומרת את זה משום שנמצא פה חבר הכנסת ברונפמן, אבל הם פיתחו מודל יוצא מן הכלל בעיר חיפה.

קולט אביטל: הקימו רשות שמאגדת בתוכה את כל המשאבים, של כל הגופים.

מרה קנבל: גם ברחובות.

אריה קורת: כולם מכירים.

מיכאל ברקן: עושים את זה כבר כמעט בכל המקומות.

קולט אביטל: מסתבר שלא.

מיכאל ברקן: סליחה, כבודה.

מיכאל ברקן: אנחנו חותמים כל שנה טופס שקיפות, שמעבירים למשרד הקליטה ושם מופיעים כל הפרוייקטים בכל התחומים.

קולט אביטל: לא לזה התכוונתי.

קולט אביטל: זה שאתם מעבירים והכל שקוף, לי אין צל של ספק.

קולט אביטל: אבל לא תמיד אתם יודעים ולא תמיד כל הגופים עובדים יחד.

קולט אביטל: על ידי זה, בקומבינציה של משאבים, מגיעים לתוצאות יותר טובות יחד.

קולט אביטל: עמותה אל"ף לא יודעת על עמותה בי"ת.

קולט אביטל: שם, תחת קורת גג אחת, הקימו עמותה, העבירו את הכספים של העירייה אליה, העמותה אוספת גם כספים מחוץ לארץ, מגייסת את כולם, ממשרד החינוך וממשרד התרבות.

קולט אביטל: אומר פה מנחם אריאב – שלח לי פתק ואמר לי – שמה שדרוש היום זה להקים רשות עליונה לקליטת עלייה.

קולט אביטל: מנחם, הייתי רוצה שזה יהיה, אבל זה שינוי מאד דרסטי, מאד מהותי וכפי שאני מכירה את הממשלה הזאת, או הקודמת, כששומעים את המילה רשות עומדים קודם כל על הרגליים האחוריות.

קולט אביטל: אנחנו נעמוד פה בתהליכי חקיקה של חמש שנים עד שזה יגיע לקריאה ראשונה.

קולט אביטל: לכן, מה שאני חושבת, זה שאפילו במידה מצומצמת זה טוב.

קולט אביטל: אם ניקח כמודל את זה שבחיפה הוקמה הרשות, אתם יכולים בתור רשויות מקומיות להקים רשות מקומית עליונה לקליטת עלייה בעיר שלכם ולהכניס תחתיה את כל הגופים.

קולט אביטל: זה אולי יהיה צעד קדימה.

מנחם אריאב: מותר הערה אחת?

מנחם אריאב: אני רוצה שתבינו: פה שמענו את האוצר מדבר על רזרבה של קליטה.

מנחם אריאב: סעיף קליטה יש בשיכון, סעיף קליטה יש ברווחה, סעיף קליטה יש בחינוך.

מנחם אריאב: בכל מקום נשארת חבילת כספים ולא יודעים לאן היא הולכת.

מנחם אריאב: לזה אני התכוונתי.

מנחם אריאב: שום שר לא יוותר לשר אחר, אבל אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה.

מנחם אריאב: העלייה מברית המועצות אינה, מארגנטינה הולכת וקטנה, העם היהודי צריך לגדול בארץ הזאת.

קולט אביטל: בוא ננסה לראות אם אפשר למכור לממשלה את מה שאתה מציע בלבוש אחר.

קולט אביטל: אנחנו ננסה.

קולט אביטל: כי אין לי צל של ספק שאחת הבעיות היא שכל אחד מקבל את התקציב שלו ומוציא אותו בנפרד.

רומן ברונפמן: יש לי המלצה לתוספת.

רומן ברונפמן: אנחנו שמענו פה רק אגף אחד של משרד הקליטה.

רומן ברונפמן: מונתה מנכ"לית חדשה למשרד.

רומן ברונפמן: אני מציע שנזמן פגישה עם השרה, עם המנכ"לית ועם הצוות הבכיר של המשרד, כדי לקבל תמונה כוללת וזה, לדעתי, יהיה המקום לדבר על העברה בין-תקציבית בתוך המשרד.

קולט אביטל: אני גם מציעה שלפני שנערוך את הישיבה כל אחד יקבל בדיוק את כל הסעיפים.

אריה קורת: כולם קיבלו.

קולט אביטל: טוב.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו נמשיך להיפגש.