ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 16, 2003-05-20 11:00

חברי הוועדה: מרינה סולודקין מוזמנים: דני טופז מנהל אגף התקציבים, המשרד לקליטת העלייה לאה גולן מנהלת אגף חטיבה לעלייה מהמערב, הסוכנות היהודית ישראל שוורץ משרד השיכון דב אייזן מנהל האגף לקשרי חינוך ישראל-תפוצות, משרד החינוך אנה גלוק ממונה על הכשרת מבוגרים – הכשרה מקצועית משרד העבודה והרווחה דפני מושיוב פיקוח ארצי – קליטת עלייה, משרד העבודה והרווחה עו"ד אורית מלמד משרד הפנים אילנית מנדל מתמחה בלשכה המשפטית, משרד הפנים אסתר טובול מנכ"לית התאחדות עולי צרפת מועצת ארגוני עולים ארנסטו פרנס התאחדות עולי ארגנטינה מועצת ארגוני עולים עו"ד ליאון רוזנבאום מועצת ארגוני עולים אביטל אפל מרכז מחקר ומידע

קצרנית: הדרכים לעידוד העלייה מארגנטינה וצרפת

קולט אביטל: בוקר טוב.

קולט אביטל: מזמן רצינו לקיים דיון קצת יותר משמעותי.

קולט אביטל: אני מצטערת שאין פה קצת יותר חברי כנסת, אבל בכל זאת חשוב לקיים את הדיון הזה על מצב קליטתם של יהודי צרפת מצד אחד ויהודי ארגנטינה מצד שני.

קולט אביטל: לא רק קליטתם, כי אם גם הנסיבות שבהן הם חיים כרגע, שם.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שבצרפת קיים המספר הגדול ביותר של תפניות אנטישמיות בזמן האחרון.

קולט אביטל: אנחנו יודעים – אני לא זוכרת איפוא קראתי בימים האחרונים – ששלוש מאות מטרות יהודיות ניזוקו בשנה החולפת ולכן יש בהחלט דאגה גם מפני עליית האנטישמיות, גם מפני הסיבות.

קולט אביטל: גם אם אנחנו יודעים שחלק מהסיבות או חלק מהתקריות נובעות מגורמים מוסלמים צפון-אפריקאיים ואחרים ולאו דווקא מהצרפתי הרגיל, עדיין יש מקום לדאוג לשלומם.

קולט אביטל: הייתי רוצה לקבל איזושהי סקירה על המצב במקום, מצד אחד – אם מישהו יכול לספק לנו את המידע הזה – והייתי רוצה לדעת איזה פעולות נוקטת הסוכנות היהודית היום במגמה לעודד את העלייה מצרפת ומארגנטינה מצד שני.

קולט אביטל: זאת גם לאור העובדה שאנחנו חיים במצב חדש שבו כל אותן ההטבות שניתנו בעבר כמו משכנתאות והקלות בתנאי העלייה, יש להניח שלא תהיינה קיימות יותר.

קולט אביטל: אנחנו כבר יודעים שהעולים מארגנטינה שכבר עלו שילמו את המחיר, כלומר: לא יקבלו את המשכנתאות שהובטחו להם.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שהתפרסמו בארגנטינה כתבות – כולל בעיתונות הכללית – על כך שממשלת ישראל איננה עומדת בהתחייבויותיה.

קולט אביטל: אני מניחה שבצורה זו או אחרת גם זה משפיע על מצב הרוח בין העולים הפוטנציאליים.

קולט אביטל: אני לא יודעת עד כמה הדבר הזה משפיע על מצב הרוח בקרב הקהילה בצרפת.

קולט אביטל: האם זה מרתיע, האם העולים הפוטנציאלים חושבים פעמיים ואיך אנחנו נערכים, או איך הסוכנות נערכת, מה הפעילות שמתקיימת, באיזה דרכים אנחנו יכולים להמשיך לעודד אותם להגיע ארצה.

קולט אביטל: גבירתי, אני מבינה שאת מייצגת את הסוכנות היהודית.

קולט אביטל: אנא הציגי את עצמך, למען הפרוטוקול.

לאה גולן: לאה גולן, מנהלת חטיבת עלייה-מערב, המחלקה לעלייה ולקליטה, הסוכנות היהודית.

לאה גולן: אני אתחיל, ברשותכם, בצרפת ואחר כך נעבור לארגנטינה, כי המציאות שכל אחת מן הקהילות האלה מתמודדת אתה היא שונה לחלוטין ומתוך כך גם מגוון הפעילויות שאנחנו עושים, שמותאם לאותה מציאות.

לאה גולן: נתחיל בנתונים חיוביים.

לאה גולן: בחודשים ינואר – אפריל 2003, היה גידול של 20% במספר העולים מצרפת, בהשוואה לאותה תקופה אשתקד.

לאה גולן: מינואר עד סוף אפריל היו 333 עולים מצרפת, באותה תקופה אשתקד הגיעו 278 עולים – הפרש של 55 עולים.

לאה גולן: במונחים אבסולוטיים זה לא מדהים, אבל במגמה, בהתחשב במציאות שבה אנחנו נמצאים בארץ - - -

קולט אביטל: את ממש עשית את יומי.

קולט אביטל: אני עכשיו אירגע.

לאה גולן: אני לא רוצה לדבר על מספרים אבסולוטיים כרגע, אבל המגמה של גידול באה לידי ביטוי גם בבלגיה, גם בשוויץ, גם בבריטניה – במספרים יותר נמוכים, אבל – בחלק מן המדינות רואים שהחלטת האנשים לממש את נושא העלייה לא תמיד מושפעת מהקושי שאותו אנחנו חווים בארץ.

לאה גולן: להיפך: חלק מהיהודים שאני מדברת אתם, גם כשמגיעים וגם לפני שעולים, אומרים ש"אם לא עכשיו- אימתי".

לאה גולן: דווקא כשקשה מרגישים איזשהו צורך להפגין אקט של סולידריות.

לאה גולן: אז קצת נחמה.

קולט אביטל: מה החתך?

קולט אביטל: איזה גילאים בדרך כלל?

לאה גולן: בדרך כלל מצרפת מגיעים צעירים, ללא משפחות.

לאה גולן: הרבה מאד סטודנטים.

לאה גולן: נכון לעכשיו, רק ברבעון הראשון, אנחנו רואים גם עלייה של משפחות.

לאה גולן: כי עלייה של סטודנטים היא בדרך כלל עלייה של קיץ.

קולט אביטל: אבל אנשים צעירים.

לאה גולן: משפחות צעירות.

קולט אביטל: כמה מבין האנשים הצעירים או הסטודנטים היו כאן בתוכניות שונות שעודדו אותם?

לאה גולן: מרביתם.

לאה גולן: ככלל, בטריטוריה שאני מייצגת, במערב, מרבית הצעירים שעולים ארצה זה פועל יוצא של איזושהי תוכנית התנסות.

לאה גולן: כשאני מדברת על תוכנית התנסות אני לא מדברת על עשרה ימים דרך חלון אוטובוס, אלא על תוכנית קצת יותר משמעותית.

קולט אביטל: תגלית וכולי.

לאה גולן: עשרה ימים זה נחמד בתור אפטייזר, אבל התוכניות שבדרך כלל מזינות החלטה לעלות, הן תוכניות שיש בהן אלמנט של התחככות אינטנסיבית יותר עם החברה הישראלית.

לאה גולן: תוכנית התנדבות במגן דוד אדום – אני לא יודעת אם אתם מודעים לזה, זו תוכנית מדהימה, קיבוץ אולפן, שהיא תוכנית קלאסית מאד, תוכנית של סטאז' מקצועי – יש כל מיני תוכניות שגורמות לצעירים האלה להתאהב בנו דרך ההתנסות.

לאה גולן: נתון נוסף:

לאה גולן: ביום ראשון יתקיים יריד נדל"ן עסקי לחלוטין בפריז.

לאה גולן: ביריד הזה יהיו שבעת אלפים איש שיבואו להתעניין ברכישת דירות בישראל.

לאה גולן: אז נכון שלצערי לא כל השבעת אלפים עולים למחרת, אבל אם מתוך השבעת אלפים אפילו רק עשרה אחוז ירצו לעלות - - -

קולט אביטל: לא, אבל עם כל הכבוד, אנחנו יודעים שיש המון יהודי צרפת שרוכשים דירת קיט בנתניה או במקומות אחרים.

לאה גולן: נכון, זו לא החלטת עלייה, אבל זה עוד צעד אחד.

לאה גולן: כשיגיע הרגע שהם יצטרכו להחליט אם להגיע אלינו או למונטריאול או לכל מקום אחר, העובדה שיש להם עוגן נדל"ני בארץ היא בדרך כלל מקדם לכיוון ישראל.

קולט אביטל: היוזמה של שוק הנדל"ן הייתה של קבלנים, או של הסוכנות.

לאה גולן: עסקית לחלוטין, של קבלנים.

לאה גולן: אבל אנחנו, בכל מקום שאנחנו יודעים שיש קהילה שמגיעה, אנחנו נמצאים שם.

לאה גולן: הייתה גם נציגות של המחלקה לעלייה בתוך האירוע העסקי הנדל"ני.

לאה גולן: הרבה מאד אנשים באו להתעניין במחוזותינו.

לאה גולן: בצרפת, אם אני חוזרת לשם לרגע אחרי הקטעים האופטימיים, סך הכל, לאור המציאות שאתה הם מתמודדים, היה ניתן לצפות לגל עלייה הרבה יותר גדול.

לאה גולן: בשנה שעברה הגיעו ארצה כאלפיים וחמש מאות עולים פלוס מאה ועשרים תלמידים שהגיעו לתוכנית נעל"ה.

לאה גולן: תוכנית נעל"ה התחלנו אותה במערב לפני שלוש או ארבע שנים בארגנטינה, ראינו שהיא מאד מצליחה באמריקה הלטינית והעתקנו אותה לצרפת.

לאה גולן: אז בסך הכל, במונחים מספריים, שנת 2002 היתה שנה מאד טובה.

לאה גולן: היא הכפילה מספרים בהשוואה לשנה הקודמת.

לאה גולן: אבל אם מסתכלים באמת על המציאות שבה הם מתמודדים, על רמת ההזדהות והזיקה של הקהילה הזאת לישראל, ניתן היה להגיע למספרים הרבה יותר דרמטיים.

לאה גולן: אז אנחנו לא כל כך מאושרים מהנתונים של אלפיים וחמש מאות עולים, אנחנו חושבים שראוי לשאוף למספרים הרבה יותר גדולים.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: השאלה הספציפית שלי עכשיו היא מה אתם עושים.

קולט אביטל: הגברתם את מספר השליחים או שיש לכם שליחויות אד-הוק?

קולט אביטל: מה אתם עושים כדי לבוא היום ולחנך יהודים שאם הם חיים במצב שהולך ומחמיר מבחינת האנטישמיות, אולי מקומם במקום אחר.

לאה גולן: הצעד הראשון שאנחנו עושים זה להגביר את התהודה, הבולטות והנוכחות של האופציה הישראלית.

לאה גולן: זה נשמע כמו סיסמא, אבל אני אתרגם אותה קצת הלכה למעשה.

לאה גולן: ברמה של התשתית פתחנו משרדים בליון – שמזה הרבה שנים הסוכנות היהודית יצאה משם – ואנחנו נערכים גם לפתיחת משרד בניס, כדי לשפר את הפריסה.

לאה גולן: אנחנו תגברנו את מצבת השליחים שלנו בפריס, פרשנו רשת של כחמישים אנטנות בתוך קהילות פריפריאליות סביב פריס ובקהילות נוספות, כאשר מטרתנו היא שלא יהיה יהודי שירצה לבדוק את האופציה של ישראל ולא יהיה לו איך להגיע אל המידע הזה.

לאה גולן: פשוט, להפוך את המידע שלנו, את השירות שלנו, להרבה יותר נגיש לציבור יותר רחב.

קולט אביטל: יש לכם גם איזו רשת אינטרנט?

לאה גולן: יש, ודאי, אבל לגבי צרפת, לפחות, יש לאינטרנט עוצמה מוגבלת.

לאה גולן: כי הצרפתים צריכים את האינטראקציה הבין-אישית.

לאה גולן: זה גם עניין מנטלי של קהילה וברור לנו שבלי הזיקה האישית זה לא ילך.

קולט אביטל: האם התאחדות עולי צרפת עושה משהו בעניין הזה?

קולט אביטל: דרך האינטרנט או באינטראקציה, או בשיגור אנשים שעלו והצליחו?

לאה גולן: אני תכף אתייחס.

לאה גולן: אנחנו עושים, במקביל לפריסה הזאת, מספר אירועי עלייה גדולים בקהילות.

לאה גולן: אנחנו עושים את זה בפריס, במרסיי, בליאון, כאשר אנחנו משתפים בתוך האירועים האלה מידע קונקרטי על עלייה ועל תעסוקה.

לאה גולן: אנחנו שולחים נציגות של משרד הקליטה, נושא של הכוון תעסוקתי, יזמות עסקית – נציג של מט"י – מינהל הסטודנטים שנותן מידע לגבי סטודנטים.

לאה גולן: אנחנו שולחים גם מצליחנים – עולים שעלו והצליחו.

מרינה סולודקין: מינהל הסטודנטים שאנחנו ניצלנו אותו.

קולט אביטל: הצלנו.

קולט אביטל: לא ניצלנו, הצלנו.

לאה גולן: עשינו סדרה של אירועים עם נציגי מוסדות להשכלה גבוהה.

לאה גולן: היו שם נציגים של אוניברסיטאות חיפה, ירושלים, תל-אביב וכולם מאד פעילים בתוכניות האלה.

לאה גולן: עכשיו, ב-22 לחודש יוני יש אירוע קהילתי גדול ונציגי ההתאחדות ייצאו יחד אתנו במשלחת עלייה גדולה, שתתן מידע להרבה מאד אנשים.

לאה גולן: בנוסף לפעילויות המוסדיות האלה, פיתחנו כלי מאד נחמד – ואנחנו מקווים שגם יהיה לו תקציב, כי הוא ממש בתחילתו – של לצאת החוצה אל האנשים.

לאה גולן: גם אלה שלא הביעו עניין בעלייה.

לאה גולן: לצאת החוצה ולהתחיל דיאלוג.

לאה גולן: אנחנו קוראים לזה "קפה עולה".

לאה גולן: אנחנו מזמנים חוגי בית אצל אנשים שמוכנים לשמוע אותנו ואנחנו פשוט נפגשים, מדברים על ישראל, שומעים אותם, שומעים את ההסתייגויות והחששות וממשיכים הלאה.

לאה גולן: יש עוד רעיון שאני חושבת שהוא מאד נכון.

לאה גולן: אנחנו מדברים הרבה מאד שנים על כך שצריך לפתח דיאלוג עם סוכני ההשפעה.

לאה גולן: אנחנו מדברים על הרבנים – יש פעילות אינטנסיבית מאד עם הממסד הרבני, עם הקונסיסטואר, כולל סיור שלהם בארץ ותכנים של עלייה וכולי.

לאה גולן: ישבנו וחשבנו באופן יצירתי ואמרנו: סוכני ההשפעה הכי משמעותיים נמצאים מתחת ידינו ואנחנו לא עושים אתם שום דבר ואלה הנשים.

לאה גולן: מי שמקבל החלטה, במשפחה הצרפתית לפחות, לעלות או לא לעלות, זו האישה.

לאה גולן: בואו נעשה קמפיין מיוחד של עלייה - "שרשה לה-פאם" – שיהיה מוכוון-נשים.

לאה גולן: ננסה לאתר בארץ נשים שיכולות להיות מודל עבור נשים אחרות, שתקבלנה החלטה להביא את המשפחה.

לאה גולן: עשינו אירוע אחד שהייתה צריכה לצאת אליו פרופסורית, שאני כרגע לא זוכרת את שמה.

לאה גולן: מכיוון שזו הייתה תקופה של רוחות מלחמה, היא ביטלה ערב יציאתה את היציאה שלה ובכל זאת הגיעו חמש מאות נשים שקיבלו ערב מאד מעניין.

לאה גולן: אנחנו מתכוונים לעבות את התפיסה הזאת.

לאה גולן: יכול להיות שהיא מוטעית, אבל אני לא מכירה דרך אחרת מלבד ניסוי וטעייה לחשוב ולהגיע לקהלי יעד חדשים.

לאה גולן: קהלי היעד שלנו הם סטודנטים, צעירים, משפחות צעירות, גרעין של פנויים פנויות.

לאה גולן: אנחנו עומדים לשגר מהארץ סוכני השפעה, מצליחנים, לגבש בארץ תוכניות קליטה.

קולט אביטל: מה עם תנועות הנוער?

לאה גולן: זה בעייתי.

לאה גולן: שם היה ניתן לצפות שיהיו לנו קרקע או דלת פתוחה, גם לחניכים, גם להוריהם, אבל יש קושי בעניין הזה, שאנחנו מנסים לראות איך אנחנו מתמודדים אתו.

לאה גולן: בארגנטינה, אגב, הסיפור התנועתי עובד הרבה יותר טוב מאשר בצרפת.

ליאון רוזנבאום: אם יורשה לי להוסיף.

ליאון רוזנבאום: אני נבחרתי לפני שבוע לתפקיד יו"ר התאחדות עולי צרפת וצפון-אפריקה וארצות דוברות צרפתית.

קולט אביטל: גם צרפת, גם קנדה, גם צפון-אפריקה וגם דוברות צרפתית?

ליאון רוזנבאום: בהחלט.

ליאון רוזנבאום: בנושא הספציפי הזה, אם יורשה לי לפתח קצת יותר את הנושא.

ליאון רוזנבאום: לפני עשרים שנה נשאתי כבר בתפקיד הזה והסיבה לחזרתי אליו היא דאגתי העמוקה מהמצב.

ליאון רוזנבאום: הרי המצב בצרפת הרבה יותר רציני מאשר בדרך כלל מקובל להבין בישראל.

ליאון רוזנבאום: האנטישמיות איננה מתבטאת רק בתקריות שאנחנו שומעים עליהן בתקשורת, אלא באופן תמידי, בכל בתי הספר, בכל רחבי צרפת.

ליאון רוזנבאום: הספר הארור, "הפרוטוקולים של זקני ציון" מתפשט בכל רחבי צרפת דרך המסגדים.

ליאון רוזנבאום: האווירה הולכת ונעשית כבדה, הרבה יהודים מאבדים את הצפון.

ליאון רוזנבאום: כל מעמדם שנבנה במאתיים השנה האחרונות, מאז המהפכה הצרפתית, מתערער בצורה רצינית.

ליאון רוזנבאום: העולם הפוליטי הצרפתי – כולל המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית – מתחיל לחשוב שהשפעתם האלקטורלית של המוסלמים הצרפתיים יותר מעניינת מאשר השפעתם של היהודים.

קולט אביטל: למה אתה אומר שרק המפלגה הסוציאליסטית?

ליאון רוזנבאום: מכיוון שמטעם הסוציאליסטים זה יותר מפתיע.

ליאון רוזנבאום: אבל גבירתי היושבת ראש צודקת.

ליאון רוזנבאום: משני הצדדים.

ליאון רוזנבאום: מכל המתרס.

קולט אביטל: למרות שחלק מההנהגה הבכירה של המפלגה הסוציאליסטית זה צרפתים.

קולט אביטל: החל מפביוס ודרך שטראוס כאן, דרך עמנואלי – כל המועמדים לראשות המפלגה.

ליאון רוזנבאום: נכון.

ליאון רוזנבאום: ואמנם, יש התעוררות בימים האחרונים מבחינה זו.

ליאון רוזנבאום: אבל אני מניח שזה לא הנושא.

ליאון רוזנבאום: רציתי להדגיש לגבי תנועות הנוער.

ליאון רוזנבאום: הרי תנועת הנוער החשובה ביותר בקרב הנוער הצרפתי היא תנועתי – תנועת הצופים היהודים בצרפת, שאני חניך שלה.

ליאון רוזנבאום: ובמקרה – הזמינו אותי מחר לשאת דברים בפריס, בכנס חשוב.

ליאון רוזנבאום: ואני מתכוון לומר את דברי כהוגן, מבחינת הציונות.

קולט אביטל: ללא ספק.

ליאון רוזנבאום: אני גם חושב שהישראלים דוברי הצרפתית, שהם כמיליון איש בישראל – לא כולם דוברי צרפתית כשפת אם, אבל הם כמיליון איש בישראל – יכולים להתגייס למטרה החשובה הזאת.

קולט אביטל: אם תרשה לי, אני הייתי רוצה להבין ממך בצורה יותר מעשית, מה אתה מציע.

ליאון רוזנבאום: אני מציע קודם כל להגדיל את תקציבה של התאחדות עולי צרפת בצורה משמעותית.

קולט אביטל: אישרתי לך.

מרינה סולודקין: בזמן הקיצוצים אתה מבקש.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: וזה באמת לא הפורום.

קולט אביטל: אני שואלת אותך בצורה מעשית.

קולט אביטל: אם אתה באמת רוצה הגדלת תקציב – וזה לא אני, זו הסוכנות היהודית – אני מניחה שיש לך תוכנית פעולה.

קולט אביטל: אז אני מכוונת לדברים האלה.

מרינה סולודקין: גם משרד הקליטה.

קולט אביטל: אולי גם משרד הקליטה.

קולט אביטל: אבל אני רוצה להבין איך ניתן להפיק תועלת מאנשים כמוך, מאנשים שעלו לישראל, מאנשים שהם לא רק אתה, כיושב ראש ההתאחדות, אלא גם חיילים שמוכנים להתגייס.

קולט אביטל: מה ספציפית אתם רוצים לעשות או חושבים שצריך לעשות ולא נעשה.

ליאון רוזנבאום: לשלוח משלחות של ישראלים דוברי צרפתית שנקלטו בישראל, באופן תדיר.

ליאון רוזנבאום: וחשוב מאד להסביר שאותם אנשים אינם אנשי סוכנות.

ליאון רוזנבאום: צריך להבין שמדינת ישראל קיימת חמישים וחמש שנה.

ליאון רוזנבאום: כל השנים באו נציגי סוכנות לקהילות היהודיות ברחבי צרפת.

ליאון רוזנבאום: אז יש, כמובן, חשדנות מיידית כלפי כל מי שמגיע מטעם הסוכנות.

ליאון רוזנבאום: מה שחשוב זה להביא אנשים שאין להם קשר לסוכנות היהודית.

קולט אביטל: אני רוצה לשאול את כולכם: מה אתם עושים עם אמצעי התקשורת?

קולט אביטל: כי בסך הכל, זאת הדרך הטובה ביותר ויש הרבה תקשורת, כולל תקשורת יהודית-צרפתית.

קולט אביטל: מה אתם עושים כדי לעודד דברים קצת יותר מתוחכמים מהג'ינגל: בואו, תעלו לישראל.

קולט אביטל: איך אתם מפיקים תועלת מהכלי הכי בטוח שמגיע אל כל בית יהודי?

לאה גולן: יש בעיתונות הכתובה היהודית טור שבועי שבו מתפרסם סיפור הצלחה של עולה שהגיע ארצה.

קולט אביטל: איזו עיתונות כתובה?

לאה גולן: אני לא זוכרת.

לאה גולן: מאחר ואני לא ילידת צרפת, אני לא זוכרת שמות.

אסתר טובול: "אקטואל ז'וויף".

קולט אביטל: את ראית את זה?

קולט אביטל: כי אני לא ראיתי את זה.

אסתר טובול: אני ראיתי את זה פעם אחת.

קולט אביטל: אני אשמח לראות.

מרינה סולודקין: יש גם את הג'רוזלם פוסט בצרפתית.

קולט אביטל: זה מופיע פעם בשבוע ביום רביעי ואף אחד לא קורא את זה.

קולט אביטל: ודאי לא בצרפת.

לאה גולן: יש גם את הרדיו היהודי - - -

ליאון רוזנבאום: גבירתי, ההערה האחרונה לא מדויקת.

קולט אביטל: הג'רוזלם פוסט בצרפתית קוראים אותו בצרפת?

ליאון רוזנבאום: בהחלט.

ליאון רוזנבאום: לא בהיקף מספיק, אולי.

ליאון רוזנבאום: דרך אגב, בין הסעיפים החשובים של תוכניתי החדשה – בהחלט סעיף חשוב מאד – קשור לתקשורת.

ליאון רוזנבאום: הקמת עיתון של ההתאחדות שיופץ ברחבי צרפת וגם שימוש בעיתונות הישראלית דוברת הצרפתית ובעיתונות היהודית בצרפת.

ליאון רוזנבאום: וגם בעיתונות הכללית בצרפת.

ליאון רוזנבאום: יש לי ניסיון אישי.

ליאון רוזנבאום: פרסמתי מספר פעמים ב"לה-מונד".

ליאון רוזנבאום: אני יודע שזה ניתן, זה בר-ביצוע.

ליאון רוזנבאום: גם ב"לה-פיגארו".

ליאון רוזנבאום: אני בהחלט מאמין שחלק גדול מהיהודים בצרפת אינם במסגרת קהילה וצריך להגיע אליהם בדרכים אחרות.

קולט אביטל: לא חלקם, רובם.

קולט אביטל: כמעט כולם.

ליאון רוזנבאום: כמעט כולם.

לאה גולן: יש שימוש אינטנסיבי בכלים האלה, אבל צודק מר רוזנבאום, שהאטרקטיביות של סוכני משנה שאינם נציגי הממסד היא תמיד יותר גדולה ולכן אנחנו מסתייעים בהם.

לאה גולן: משפט אחד לגבי ההתאחדות.

לאה גולן: רעיון שיושם בהצלחה גדולה בארגנטינה ואנחנו מתכוונים לנסות ולראות איך אפשר לעשות לו אדפטציה להתאחדות הצרפתית, זה הרעיון של משפחה מאמצת משפחה.

לאה גולן: לגייס משפחות ותיקות שיוצרות קשר עם קרוביהן ומכריהן בקהילת האם ויוצרות כאן רשת של תמיכה.

לאה גולן: אם זה במידע מוקדם, אם בסיוע, אימוץ חברתי והשתלבות.

לאה גולן: אנחנו נערכים לזה עכשיו ולטעמי יש סיכוי גדול מאד לשיטת העבודה הזאת, שהיא אחת משיטות פחות פורמליות שמבוססות על אינטראקציה בין-אישית.

לאה גולן: כי כאמור – אני מסכימה עם מר רוזנבאום – ככל שממסד טוב בלחולל תהליכים, הרי שברמת התדמית או האמון ממסד הוא תמיד פחות טוב מאשר אנשים.

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: אתם מתכוונים לעזור להתאחדות למלא את תוכניותיה?

לאה גולן: כמו תמיד.

קולט אביטל: יופי.

לאה גולן: ואנחנו שמחים ומברכים ונשמח לשתף פעולה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: כן, בבקשה.

אסתר טובול: לגבי האינטרנט, כבוד יושבת ראש הוועדה.

אסתר טובול: יש לנו בהתאחדות אתר אינטרנט מאד מפותח ומאד עדכני.

אסתר טובול: הוא נותן סקירה של כל הזכויות בארץ והפלוס שיש בו הוא שיש לו נקודת מבט מישראל.

אסתר טובול: כל אחד שנמצא בחוץ לארץ – ויש הרבה כאלה.

אסתר טובול: אנחנו מקבלים מאות פניות בחודש - פונה אלינו ושואל שאלות קונקרטיות.

אסתר טובול: הם מקבלים מהשליחים במקום תשובות כלליות ופה הם יכולים לדעת אפילו מהו בית הספר המתאים להם ואם יש צורך מיוחד - - -

קולט אביטל: ואתם נותנים את השירותים האלה.

אסתר טובול: אנחנו נותנים את השירותים האלה.

לאה גולן: יש עוד משהו.

לאה גולן: אנחנו מביאים אנשים לסיור-גישוש.

לאה גולן: זה סיור טרם העלייה.

לאה גולן: בשיתוף פעולה עם ההתאחדות אנחנו בונים למשתתפים מפגשים מקצועיים.

קולט אביטל: תגידו לי, למי יש תקציב יותר גדול?

קולט אביטל: להתאחדות עולי צרפת או רוסיה?

קולט אביטל: עזבו, זו הייתה שאלה קנטרנית, כי אני רואה שהם מאד פעילים.

לאה גולן: ההתאחדויות המערביות, ביניהם התאחדות עולי ארגנטינה, עושות עבודה יוצאת מן הכלל בשילוב ובתמיכה בעולים.

ליאון רוזנבאום: אבל תקציבן נמוך יותר.

לאה גולן: יש מפתח מספרי.

אסתר טובול: ויש גם בעיה שמאד קשה לשווק את התוכניות שלנו.

אסתר טובול: מאד קשה לשווק את העולים מצרפת, זה לא אטרקטיבי.

אסתר טובול: אנחנו לא כל כך מסכנים, אבל הרף שונה מאשר באוכלוסיות אחרות והקהילה בחוץ לארץ גם היא לא כל כך תומכת בפרוייקטים שלנו.

קולט אביטל: אני חושבת שהיום לא צריך להתייחס רק למי שעלה, אלא צריך להתייחס גם לפוטנציאל.

קולט אביטל: ואני חושבת שהפוטנציאל הגדול היום הוא מצרפת ואחר כך מבלגיה.

קולט אביטל: נדמה לי שברוסיה די גירדנו כרגע את התחתית.

מרינה סולודקין: נכון.

קולט אביטל: מסיבה זאת אנחנו חייבים אולי לחשוב איך ניתן להגביר את העלייה מהמקומות שבהם הפוטנציאל הוא יותר גדול, כולל ארגנטינה.

אסתר טובול: רק כמה נקודות: לגבי המשלחות, כן הועלה רעיון להשתמש באנשים שנמצאים בקהילה כאן בארץ ונוסעים מספר פעמים לצרפת.

אסתר טובול: בנושא הזה קיים קושי למצוא את האנשים המתאימים שיהיו הדוברים של כולנו ולהדריך אותם.

קולט אביטל: תשלחו את עמנואל הלפרין.

קולט אביטל: תאמיני לי, הוא יביא המון אנשים סוג אנשים כמו עמנואל הלפרין שהוא מוכר, שהוא דמות, שהוא אינטלקטואל, שיש לו מה למכור חוץ מאשר איזו משכנתא יש לי ואין לי ומדבר גם אל הרובד התרבותי היותר עמוק – אני מדברת עליו כעל דמות, אבל לא רק עליו.

קולט אביטל: יש עוד כמה אנשים כמוהו.

מרינה סולודקין: את יודעת לאן הוא נסע לעשות מסע שורשים?

מרינה סולודקין: לאוזבקיסטן.

מרינה סולודקין: בזמן המלחמה לקחו את יהודי פולין לאוזבקיסטן והוא היה שם.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: אני אומרת לכם שאנחנו צריכים לחשוב על דמויות שמעוררות סימפטייה, אהדה.

קולט אביטל: כמו שכולנו מתמוגגים כשמגיע לארץ ברנרד לוי, אז יש לנו כמה אנשים שאנחנו יכולים לשלוח וזה סוג האנשים שימשכו את הקהילה הלא-מאורגנת.

קולט אביטל: את אותה קהילה שלא באה לאירועים של הסוכנות.

קולט אביטל: אז תחשבו גם בכיוון הזה.

אסתר טובול: לגבי תנועת הנוער אני רוצה להוסיף שהמצב של תנועות הנוער מאד מצער אותי.

אסתר טובול: מאד מאד.

אסתר טובול: זה לא יתכן שיש כל כך הרבה תנועות נוער וכל כך הרבה שליחים שמגיעים מהארץ ואמורים לא רק לשמר את תנועות הנוער אלא גם להביא את הצעירים שלהן לארץ, ויש כל כך מעט כאלה.

אסתר טובול: השנה יש רק קבוצה אחת, אני חושבת, של בני עקיבא.

אסתר טובול: כבר לא קיימות תוכניות אחרות של שנה ראשונה, של כלל תנועות הנוער האחרות, כאשר בשנים עברו הייתה לכל תנועה תוכנית משלה לשנת היכרות בארץ.

אסתר טובול: היו מדריכים לחוץ לארץ או שמספר תנועות נוער עשו פעילות ביחד.

קולט אביטל: מי אחראי לתנועות הנוער?

לאה גולן: המחלקה לחינוך של הסוכנות היהודית.

לאה גולן: נעשית עבודה בעניין הזה, לראות איך מארגנים מחדש את החוויה התנועתית, כי רק חינוך פורמלי לא יביא אותם למקום שהם צריכים.

קולט אביטל: יכול להיות שאני אגיד משהו שיפריע כרגע למישהו, אבל חובתי להגיד.

קולט אביטל: אני מתרשמת – וזה נכון, זה נכון סטטיסטית ותמיד היה נכון – שרוב העולים שמגיעים לארץ הם אנשים עם רקע דתי-מסורתי ושקשה הרבה יותר להגיע לאנשים הלא מסורתיים.

קולט אביטל: זאת אומרת: דרך הקונסיסטואר, הרבנים, בני עקיבא וכולי – ממילא מקבלים סוג חינוך כזה, שבאופן טבעי הם עולים לישראל.

קולט אביטל: אגב, גם כשהייתי בצפון אמריקה, האחוז הגבוה ביותר של העולים היו מבני האורתודוכסים.

לאה גולן: שישים וחמישה אחוז.

קולט אביטל: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים – לא שאני מזלזלת ולא שאני לא רוצה אותם.

קולט אביטל: נהפוך הוא, אני חושבת שהם אלמנטים מאד חיוביים בחברה הישראלית – להשקיע חלק מהמאמץ באותו הציבור שלא מחויב מלכתחילה.

קולט אביטל: ציבור לא מסורתי, לא דתי ולכן צריך לחשוב גם בכלים אחרים ולא רק דרך בני עקיבא.

אסתר טובול: לא אמרתי שפועלים דרך בני עקיבא, אמרתי שמצער שרק בני עקיבא מצליחים להביא כל שנה קבוצות, כי יש הרבה תנועות נוער אחרות שלא מביאות יותר נוער לארץ.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: אני רק השלמתי את מה שאמרת.

קולט אביטל: שתינו מסכימות.

קולט אביטל: אני מופיעה בפני משתתפי תוכנית "תגלית" כל שנה.

קולט אביטל: כיוון שאני דוברת צרפתית לוקחים אותי להופיע בפני החבר'ה האלה.

קולט אביטל: 95% אם לא יותר מהם הם דתיים.

קולט אביטל: איך זה שאנחנו לא מגיעים לעוד אנשים?

דפני מושייב: המצב מפחיד אותם.

קולט אביטל: ומי שהוא דתי, המצב לא מפחיד אותו?

דפני מושייב: יש יותר מחויבות דתית.

דפני מושייב: אני גם רואה את זה, במקומות אחרים, גם בבריטניה.

דפני מושייב: "הבונים דרור" – קינים שהיו מאד מבוססים עם שליחים מאד מכובדים, עם מחויבות של ראשי הקהילה שהם עצמם בוגרי "הבונים-דרור", לא מגיעים, לעומת בני עקיבא.

דפני מושייב: היחידים שמגיעים בקיץ לתוכניות, גם לישיבות וגם לתוכניות אחרות של הסוכנות, הם בני עקיבא.

לאה גולן: משפט אחד על צרפת, על מה שאת שאלת, איך מגיעים אל הבלתי מזוהים, או הבלתי שייכים.

לאה גולן: יש מחקר מרתק שהוביל ד"ר אריק כהן.

לאה גולן: מומחה גדול ליהדות צרפת והוא לא חשף עדיין את התהליכים, אבל יש שם אפיון הציבורים שאנחנו לא מגיעים אליהם.

לאה גולן: זה בהחלט מחקר מאלף וצריך להיות בסיס לתהליך של חשיבה אחרת.

לאה גולן: אז אני מקווה שבקרוב נוכל להתבסס עליו.

קולט אביטל: אני מציעה שנעבור עכשיו ליהדות ארגנטינה כי אנחנו מתקרבים לסיום.

מרינה סולודקין: כן.

מרינה סולודקין: אני מהבוקר רוצה לשמוע על יהדות ארגנטינה.

דב אייזן: אני ממשרד החינוך ואני רוצה לומר משהו בקשר לאלמנט שלא התייחסו אליו.

דב אייזן: קראתי שבארגנטינה, אלה שהקימו להם בתים, חלק גדול מגילאי השלושים, הם לא משפחות נשואות.

דב אייזן: זאת אומרת, יש לנו מסגרות של חיים משותפים, לא בני משפחה.

דב אייזן: חלק גדול מהם הם נשואי תערובת.

דב אייזן: אני חושב שצריך לתת תשובה לעניין הזה.

קולט אביטל: רגע, אמרת שהם לא נשואים.

דב אייזן: אלה מפגשים של יהודים ולא-יהודים.

קולט אביטל: זו, אגב, לא תופעה חריגה.

דב אייזן: אבל היא מאד גדלה.

קולט אביטל: בארגנטינה?

דב אייזן: לא, צרפת.

קולט אביטל: אמרת ארגנטינה.

קולט אביטל: בואו, אנחנו נקשיב להתאחדות עולי ארגנטינה.

ארנסטו פרנס: אני מהתאחדות עולי אמריקה הלטינית (אמל"ט).

ארנסטו פרנס: אני בקשר יומיומי עם ארגנטינה.

ארנסטו פרנס: אני יודע בדיוק מה קורה שם.

ארנסטו פרנס: קודם כל, אנשים היום לא מאמינים למה שאומרים להם, בגלל המצב כאן.

ארנסטו פרנס: זה דבר אחד.

ארנסטו פרנס: דבר שני – ואני יכול להגיד לך, למשל: מקריית ביאליק חזרו בזמן האחרון שתים-עשרה משפחות.

קולט אביטל: לארגנטינה?

ארנסטו פרנס: כן.

ארנסטו פרנס: וזה רק מקריית ביאליק.

ארנסטו פרנס: אני לא יודע מה קורה עם היתר.

ארנסטו פרנס: הם חזרו לארגנטינה וזה גורם נזק נוראי.

קולט אביטל: ולמה הם חזרו?

ארנסטו פרנס: היה לפני יומיים-שלושה יריד של הסוכנות היהודית לעידוד עלייה.

ארנסטו פרנס: מה שאני יודע זה שהדוכן שהכי הרבה עבד זה הדוכן של הסטודנטים.

ארנסטו פרנס: מפני שהסטודנטים, איך שלא יהיה, עוד חושבים שהם יוכלו להסתדר כאן.

ארנסטו פרנס: הבעיה הכי גדולה בארגנטינה היא: אחת, לא מאמינים לנו.

ארנסטו פרנס: מפני שיש כבר אנשים שהגיעו ולא קיבלו מה שהבטיחו להם – זה דבר אחד – דבר שני, העניין של עבודה.

ארנסטו פרנס: כולם אומרים ומקבלים ידיעות יומיומיות מכאן על זה שאין עבודה, שאין להן בשביל מה לבוא וזו אחד מהבעיות הכי גדולות שיש היום.

ארנסטו פרנס: אני חושב שאם בשנה שעברה קיבלנו 6500 או 6700 עולים מארגנטינה, השנה זה ירד אולי לחצי.

קולט אביטל: מה גודל הקהילה היום?

ארנסטו פרנס: בין מאה שמונים למאתיים אלף.

קולט אביטל: יש לנו איזו מטרה מוגדרת?

לאה גולן: אני אשמח להתייחס תכף.

ארנסטו פרנס: יש עוד דבר: ביום ראשון, מחליפים בארגנטינה את הנשיא.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: הוא נבחר בצורה מאד דמוקרטית.

ארנסטו פרנס: כן.

ארנסטו פרנס: והם מחכים שהמצב ישתפר.

ארנסטו פרנס: יש עוד דבר, השנה כבר השתפר המצב הכלכלי בארגנטינה.

ארנסטו פרנס: גם זה עוצר קצת את הנושא של העלייה.

קולט אביטל: גם אצלנו הולך ומשתפר.

ארנסטו פרנס: טוב, אני יודע איך זה משתפר שם ואיך זה משתפר אצלנו.

ארנסטו פרנס: אבל עכשיו הם מחכים – אולי זה ישתפר יותר?

ארנסטו פרנס: יש בתי חרושת שכבר עשרים שנה לא עבדו ועכשיו התחילו לעבוד עוד פעם.

ארנסטו פרנס: זה עניין די מסובך.

קולט אביטל: איזה סוג בתי חרושת?

ארנסטו פרנס: למשל, כל העניין של טקסטיל – שהיה בידיים של היהודים.

ארנסטו פרנס: זה לא עבד כמעט עשרים שנה ועכשיו התחיל לעבוד עוד פעם, כי סגרו את האימפורט.

ארנסטו פרנס: סגרו את האימפורט אז בתי החרושת התחילו לעבוד ויש עבודה.

ארנסטו פרנס: אנשים היום חושבים פעמיים אם הם צריכים לבוא או לא.

ארנסטו פרנס: אני יכול להגיד לך דבר אחד: פה, בהתאחדות שלנו, אנחנו אלף ומאתיים איש מתנדבים, שעובדים יום יום עם העולים שמגיעים.

ארנסטו פרנס: יש לנו עשרים ושבעה סניפים בארץ.

ארנסטו פרנס: כל האנשים שלנו עובדים, מלווים את העולים כאשר הם מגיעים, אנחנו עושים את כל העבודה.

ארנסטו פרנס: עכשיו יש לנו גם אתר באינטרנט והם, שם, יכולים לראות מה שקורה כאן.

לאה גולן: אם יורשה לי להוסיף כמה מילים: בארגנטינה התחושה היא של נס כלכלי.

לאה גולן: אם זו אשליה אופטית או נבואה שתגשים את עצמה – זו אופרה אחרת.

לאה גולן: בניגוד לשנה שעברה, שאז הייתה תחושה של כאוס טוטאלי בהשוואה למה שקרה בארץ והמשיכה של ישראל הייתה גדולה יותר, נכון להיום מה שאנחנו רואים זה שיש נפילה דרמטית של מספר העולים.

לאה גולן: ברבעון הראשון של 2003 הגיעו 382 עולים לעומת 1546 באותה תקופה אשתקד.

קולט אביטל: פחות משליש.

לאה גולן: כן.

דני טופז: זה חזר למספרים של 2001.

לאה גולן: מה שאנחנו מנסים לעשות זה לארגן גם את סיפורי ההצלחה בארץ וגם לתת תמיכה לתהליך הקליטה.

לאה גולן: אחד הדברים שארנסטו דיבר עליהם הוא הקשיים התעסוקתיים בארץ.

לאה גולן: אנחנו לא יכולים לטפל בשוק התעסוקה – הלוואי ויכולנו – בכלים המוגבלים שלנו.

לאה גולן: מה שאנחנו כן עושים – יש היום בארץ במרחבים צפון, דרום ומרכז, אנשים שהתפקיד שלהם זה לסייע לעולים באיתור מקום תעסוקה ראשוני.

לאה גולן: זה כרוך לפעמים בפשרה של העולה.

לאה גולן: גם אם העולה, בדימוי העצמי שלו, חושב שהוא יכול להיות יותר, התפקיד שלנו זה לנסות לקשר בינו לבין שוק התעסוקה כדי שלפחות תהיה לו איזושהי תחושת ערך ושכסף ייכנס לחשבון הבנק.

לאה גולן: אני לא יכולה להעיד בשלב זה על מאה אחוזי הצלחה, כי התחלנו את התהליך הזה לפני כחודש וחצי, אבל בהחלט יש התחלות טובות.

לאה גולן: שלחנו עכשיו תשעה-עשר אנשי עסקים ישראליים ממוצא ארגנטינאי שעשו חייל בארץ.

לאה גולן: אורגנה להם יחד עם לשכת המסחר ישראל-ארגנטינה סדרה של מפגשים עם אנשי עסקים יהודים ארגנטינאיים, כדי להראות להם שאמנם המצב בארץ קשה, אבל עדיין קורים בה דברים ודברים טובים, גם בתחום העסקי.

לאה גולן: נשלחו נציגים של מוסדות להשכלה גבוהה, נעשית פעילות דרך צעירים.

לאה גולן: היום הסתיימה סדרה של אירועים שעשינו בבואנוס איירס, קורדובה רוסאריו, מונטיווידיאו אורוגוואי וסנטיאגו צ'ילה.

לאה גולן: לאירועים האלה, שהיו בסימן ישראל, הגיעו מעל עשרת אלפים איש בסך הכל.

לאה גולן: הלוואי ויכולתי להגיד שמתוך העשרת אלפים נגיע למספרים של השנה שעברה.

קולט אביטל: אבל יש התעניינות.

לאה גולן: קראנו לירידים האלה ירידי ישראל.

לאה גולן: הנושא של העלייה צריך להיות השנה מסר יותר מתוחכם.

לאה גולן: בשנה שעברה הקמפיין שלנו היה "ישראל עכשיו".

קולט אביטל: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

קולט אביטל: הרי אנחנו פה לא עושים את זה, באמת, למען הפוליטיקה, אבל כיוון שמה שנפגע מאד באמת זו האמינות שלנו, אז האם, נניח, אם הייתה יוצאת לשם מישהי כמו שרת הקליטה כדי להגיד לאנשים: אנחנו התחייבנו ונעמוד בהתחייבויותינו – האם דבר כזה יכול היה להשפיע?

לאה גולן: דרמטית כן, בתנאי שזה מה שהיא יכולה להגיד.

קולט אביטל: זה מה שהיא אמרה בוועדה.

לאה גולן: נכון לרגע זה יש עמימות גדולה ונזק לתדמית שלנו.

לאה גולן: גם לא מבחינים בין ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית וכולי.

לאה גולן: הכל אותו דבר.

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: כולנו מייצגים את ישראל.

לאה גולן: זה שהסוכנות ממשיכה בהתחייבויות שלה ובשנת 2003 זה היה עשרים אלף דולר למשפחה – זה המון כסף – זה איכשהו מתמסמס.

לאה גולן: זה כבר נתפס כמובן מאליו.

לאה גולן: מה שנתפס זה רק הנזק שנגרם.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: אתמול הייתה ישיבת סיעת ליכוד ואני העליתי את הנושא הכאוב והחשוב של המשכנתאות לעולים וזכויות העולים.

מרינה סולודקין: שאלתי מה קורה עם זה.

מרינה סולודקין: ענה השר שטרית, שהוא, אני חושבת, בין היוזמים של איך לפגוע כמה שיותר בזכויות הקיימות של העולים, שבנושא של אלה שבאו מאורוגוואי, ארגנטינה, דרום אפריקה וגם צרפת, יש סוג של פשרה.

מרינה סולודקין: הם מוכנים להחזיר לתקופת מעבר את הזכויות.

קולט אביטל: זה מה שאני יודעת שצריך להיות.

מרינה סולודקין: אבל לגבי יהודי ארצות הברית וברית המועצות, אין תשובה.

מרינה סולודקין: הוא רצה לבלבל את המוח בצורה אופיינית לפוליטיקאי כל כך משופשף כמו מאיר שטרית, אבל נעצר על ידי שרת הקליטה, שאמרה שהכל קשקוש.

מרינה סולודקין: וגם הייתה תמיכה של ראש הממשלה שאמר, בדרך שלו, שהוא מאד לא אוהב מה שאנחנו עושים עם העולים.

מרינה סולודקין: אז תשובות לא היו, אני מצדי אמרתי שאני, בהצבעה, לא אצביע, כי אין לי על מה להצביע בנושא זה והייתה תמיכה מצד חברים בליכוד שאף פעם לא חשבתי שהם יתמכו.

מרינה סולודקין: רוני בר-און אמר שכל ביטול של מענקים למשכנתאות זו פגיעה ישירה ובלתי נסבלת בענף הבנייה.

קולט אביטל: זה נכון.

מרינה סולודקין: אז אנחנו בעניינים, אנחנו לא שותקים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאולי אתם יכולים לעשות עוד מאמצים ממחנות אחרים.

מרינה סולודקין: אני מתנצלת, אני צריכה לצאת.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: אנחנו חייבים לעבוד גם עם החבר שלנו משינוי בעניין הזה.

קולט אביטל: בבקשה.

דני טופז: אני מנהל אגף תקציבים במשרד הקליטה ואני מלווה מקרוב את הנושא של יהדות ארגנטינה, במיוחד, בגלל המוצא שלי.

דני טופז: אנחנו חושבים שהבטחות צריך לקיים בכל נושא ובמיוחד בנושא של יהדות ארגנטינה, יהדות אורוגוואי וגם מקומות אחרים, שהיו לגביהם החלטות מפורשות של ממשלת ישראל.

דני טופז: מתקיימים דיונים בימים אלה בדרג המקצועי – וכפי שאמרה חברת הכנסת סולודקין, גם בדרג הפוליטי – אין עדיין החלטות, יש כיוונים.

דני טופז: הודיעה פה חברת הכנסת ציפי לבני, שרת הקליטה, שזו עמדתה ואנחנו מאד מאד מקווים שנוכל להגיע לדבר הזה שמי שהובטח לו ונמצא בארץ ומי שהובטח לו ועוד לא הגיע לארץ אבל יעלה עד תאריך מסוים, יוכל ליהנות מהדבר הזה של המענקים.

קולט אביטל: זה הרע במיעוטו.

דני טופז: כן.

דני טופז: יחד עם זאת אני רוצה להגיד פה משהו.

דני טופז: התוכנית המיוחדת הזו לארגנטינה ולארצות אחרות, מורכבת מכמה אלמנטים, לא רק מנושא המשכנתאות.

דני טופז: אנחנו אומרים שיש שלוש קומות: הקומה הראשונה זו הקומה של הסיוע הרגיל.

דני טופז: זה סל קליטה שבחודשים האחרונים הוא ניתן לכל העולים, מכל ארצות העולם – זו החלטת ממשלה.

דני טופז: הקומה השנייה זה סיוע שהוא בחלקו סוכנותי, בחלקו ממשלתי, לגבי איזושהי התארגנות ראשונית – ההתארגנות הראשונית הזו ממשיכה.

דני טופז: והנושא השלישי שלאה גולן דיברה עליו, אלה אותם עשרים אלף הדולר בממוצע לזוג פלוס שני ילדים.

דני טופז: זה הולך לנושא תעסוקה – אחד הנושאים החשובים ביותר - לנושא הבאת המטען, נושא פעילות חינוכית לילדים, זה ממשיך וזה יכול לעזור מאד לעולים.

דני טופז: זה לא ניתן לעולים שבאים מארצות אחרות.

דני טופז: זה ממשיך.

לאה גולן: עד סוף 2004.

דני טופז: כן, עד סוף 2004.

דני טופז: מה שנשאר בסימן שאלה גדול זה הנושא של המשכנתאות.

קולט אביטל: אבל יכול להיות שכן ניתן להשתמש בזה כזרז.

קולט אביטל: להגיד: אם תבואו עד תאריך מסוים, קיימות בכל זאת ההטבות האלה.

דני טופז: אין סיכום בנושא הזה ואני מקווה שזה באמת יגיע בימים הקרובים, כי ברור לי גם ממה שאני שומע מארגנטינה שזה משפיע על אנשים, פסיכולוגית יותר מאשר מעשית.

דפני מושייב: אני רוצה להעיר הערה.

דפני מושייב: אני עובדת סוציאלית, אני לא כלכלנית ואני לא מומחית בנושא של דיור, אבל תחום הדיור הוא נושא שכואב לכל קבוצות העולים.

דפני מושייב: בזמנו, עם וילמה ובישיבות של השנה שעברה ולפני שנתיים, נדמה לי, עלה הנושא שישנן דוגמאות בארצות אחרות.

קולט אביטל: יש גם דוגמאות מוצלחות בארץ, דרך אגב.

קולט אביטל: שפיתחו, למשל, בחיפה – הבוקר דיברנו על זה.

קולט אביטל: אנחנו נציג את הדוגמאות האלה.

דפני מושייב: זה יהיה מעניין.

דני טופז: תזכרו שהבעלות על דירות של אנשים שהם עולים חדשים היא גבוהה מאשר של אנשים שמוכרים כילידי מדינת ישראל.

דני טופז: כאנקדוטה.

דפני מושייב: העניין הוא שיכול להיות שניתן ללמוד, למשל, ממה שנקרא "אקרופוליטיק האוסינג" בקנדה.

דפני מושייב: זו דוגמה לרעיון שיש את החלק היחסי - - -

קולט אביטל: סליחה שאני שואלת אותך: יש לך מחקרים, יש אנשים שיכולים להציג את זה?

דפני מושייב: אני הגעתי לזה במקרה דרך אתר של האינטרנט ואני לא מבינה בתחום הכלכלי והתחום הכלכלי הוא משמעותי.

אביטל אפל: בארצות אחרות יש לנו מסמך בנושא.

קולט אביטל: כי את בדיוק נופלת לתחום שאני רוצה להקדיש לו את כל המאמצים.

קולט אביטל: אני חושבת שעד שאנחנו לא נחדש את הנושא של הדיור הציבורי בארץ, המצב רק ילך ויורע.

קולט אביטל: במקרה לגמרי פגשתי את שרת הקליטה למעלה יום אחד ואמרתי לה: אני יותר ויותר מגיעה למסקנה ש--- והיא מסתכלת עלי ומסיימת את המשפט: דיור ציבורי?

קולט אביטל: אמרתי: כן, היא אומרת: גם אני.

קולט אביטל: לכן אני חושבת שזאת יוזמה שצריך לנסות היום לקדם אותה, להראות מודלים של פתרונות.

דפני מושייב: ובקנדה, באמת, לאוכלוסיות החלשות, יש את הליווי.

דפני מושייב: אל"ף יש קצת תמהיל של מי גר באותו בלוק וגם ליווי של איך שומרים על רכוש.

דפני מושייב: כי אם נניח המנייה שלי בנכס שווה לעשרים או חמישים אלף דולר, אני הרי רוצה שהערך שלה ישמר.

דפני מושייב: ויש עובדים מקצועיים שמלווים אותם.

קולט אביטל: למי שייך הדיור הזה?

דפני מושייב: ממשלת קוויבק.

דפני מושייב: זה שווה דיון.

קולט אביטל: תוכלי להפנות אותנו לאתר האינטרנט?

דפני מושייב: ודאי.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: תראו, אני לא יכולה לקבל פה החלטות מרחיקות לכת, ודאי לא בשם עצמי, כי מרינה איננה.

קולט אביטל: אבל אני כן חושבת שהוועדה צריכה להביע דעתה לגבי ההקטנה במספר העולים והפגיעה בפוטנציאל וכן צריכה לפנות, גם לממשלה וגם לסוכנות היהודית, כדי לעשות את כל המאמצים דווקא בנסיבות הנוכחיות, להפיק את מירב התועלת מהפוטנציאל הקיים.

קולט אביטל: זה נכון הרבה יותר, לדעתי, בארגנטינה, מאשר בצרפת, כי לדעתי בצרפת נעשים יותר מאמצים ולאורך ימים זה יישא יותר פרי.

קולט אביטל: זה גם יותר קרוב ויש יותר כלי תקשורת ואני חושבת שהאמינות שלנו נפגעה יותר קשה בארגנטינה.

לאה גולן: המאמצים נעשים באותה מידה, אם לא יותר בארגנטינה.

לאה גולן: מבחינת הסוכנות היהודית, על כל פנים.

קולט אביטל: יכול להיות.

קולט אביטל: אנחנו נמשיך לעקוב ולראות.

קולט אביטל: הסטטיסטיקות, כשלעצמן, הן מאד מדאיגות.

וילמה מאור: את לא רוצה לקבוע את תקופת המעבר?

קולט אביטל: אני לא רוצה לקבוע את תקופת המעבר ואני אגיד לך למה.

קולט אביטל: כי ברגע שאני קובעת את תקופת המעבר, זה אומר שאני מוותרת על המאבק ואני לא מוכנה לוותר על המאבק הזה, שאני חושבת שהוא מוצדק.

קולט אביטל: כי זה אומר: בשנה הקרובה ניתן, אבל מי שיבוא בשנה הבאה, לא יקבל יותר.

קולט אביטל: קשה לי להשלים עם זה.

וילמה מאור: ההטבות האלה ניתנו, גם הן, בהוראת שעה.

וילמה מאור: הן לא ניתנו לאורך תקופה.

לאה גולן: הן אושרו לעולים ב-2002 ואחר כך התקבלה החלטה להאריך את זה לעולי 2003.

קולט אביטל: סליחה, אבל המענקים בתוך המשכנתאות זה לא סיפור של הוראת שעה, עכשיו.

וילמה מאור: לא, חשבתי שדיברת על המבצע.

קולט אביטל: המבצע המיוחד - כן.

קולט אביטל: אני מוכנה לעשות הבחנה בין המבצע המיוחד, כשזה לטרנספורט של דברים וכולי, שכן תהיה הוראת מעבר עד, נניח, סוף 2004.

קולט אביטל: אבל על המשכנתאות זה מאבק שאני חושבת שאסור לוותר עליו.

קולט אביטל: אני גם חושבת שאני, אישית, חשה שניתן לנצח בו.

קולט אביטל: תודה רבה.