ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 255, 2005-07-13 09:00

קולט אביטל: בוקר טוב.

קולט אביטל: אני מתכבדת לפתוח בזה את ישיבת וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות שדנה, בפעם המי יודע כמה – בוודאי לא אחרונה – בנושא הבניה הקלה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ברונפמן, אני חושבת שהקדשנו לנושא, חוץ מסיורים, לפחות עשר ישיבות, ואולי הייתה איזושהי התקדמות, איזושהי התחלה של התייחסות יותר ברצינות של משרד השיכון לנושא הזה.

קולט אביטל: אנחנו מחכים לבואו של מנכ"ל משרד השיכון.

קולט אביטל: הוא הודיע לנו שהוא יגיע בשעה 09:30 ולכן גם פתחנו את הישיבה קצת באיחור, ואתכם הסליחה.

קולט אביטל: אנחנו בכל זאת ננצל את ה-15 דקות עד להגעתו, כדי לקבל קצת דיווחים על מה שקורה ונעשה בשטח, ולאחר מכן נמשיך בנוכחותו.

קולט אביטל: אני מאד מאד מבקשת – מי שלא מסוגל לסגור את הפלאפונים – אני אוציא אותו מהישיבה.

קולט אביטל: אין פלאפונים בישיבות בכנסת, אנא מכם.

קולט אביטל: רומן, אתה רוצה להגיד כמה מילים?

רומן ברונפמן: כן.

רומן ברונפמן: אני רוצה להמשיך את מה שאמרת.

רומן ברונפמן: זו באמת הישיבה העשירית, ועוד שני סיורים בשטח.

רומן ברונפמן: אני חושב שהייתה התקדמות גדולה בשני מישורים.

רומן ברונפמן: המישור הראשון, זו העלאת הנושא הזה לתודעה הציבורית, גם בקרב העולים וגם בקרב הוותיקים שיש להם נגיעה לזה.

רומן ברונפמן: היום ברור מעל לכל ספק שהבניה המהירה ועוקפת תהליכי תכנון סטטוטוריים, התבררה כשגויה, כלא ראויה, ככזאת שגורמת לנזקים תקציביים רבים מאד.

רומן ברונפמן: במישור היותר מעשי, זה הגדלת התקציב של משרד הבינוי והשיכון לצורך שיפוץ.

רומן ברונפמן: אנחנו יודעים שהיום יש במשרד יותר מחמישים מיליון שקל לשיפוץ מבנים, בעיקר בנגב.

רומן ברונפמן: ואנחנו גם למדנו מהמסמך יוצא הדופן שהוכן לנעמי – וזה באמת מסמך יוצא דופן על דיוקו – שיידרש סכום דומה כדי להשלים את כל מהלך השיפוצים - - -

קולט אביטל: זה בהנחה שבאמת זה מה שצריך לעשות, אם נגיע שוב למסקנה שזה הפתרון.

רומן ברונפמן: אני בדיוק חותר לזה, שיידרש לפחות עוד סכום כזה ועדיין אנחנו עומדים על כמאה מיליון שקל, כאשר אנחנו לא בטוחים – ופה יש מחלוקת בין הוועדה לבין המשרד – ששיפוץ כל המבנים וכל השכונות וכל הדגמים, הוא זה שיביא לפתרון הבעיה.

רומן ברונפמן: אנחנו שמענו לאחרונה שני דברים מאד מטרידים.

רומן ברונפמן: פניתי לגברת שרה צימרמן, קיבלתי תשובה חלקית בנושא של הטרמיטים, וזה לא על פי תלונות דיירים, וזה לא על פי השערה של חברי כנסת לא מקצועיים, אלא על פי דוח של המכון הוולקני של משרד החקלאות, שמדווח על בעיית טרמיטים שנמצאים כמעט בכל השכונות וכמעט ליד כל הבתים.

רומן ברונפמן: בעיה נוספת היא יעילות השיפוצים.

רומן ברונפמן: אני קיבלתי מכתב חתום על ידי עשרות תושבים, על כך ששיכון ופיתוח מבצע שיפוץ קוסמטי.

רומן ברונפמן: פותחים קירות, רואים צינורות דולפים, בלי לגעת בצינורות סוגרים קירות, עושים טיח, סיוד, ובזה מסיימים את הפעולה.

רומן ברונפמן: המכתב נמצא על שולחנה של הוועדה, חתומות יותר מארבעים משפחות, שבוודאי אנחנו לא יכולים לקבל את זה כשיפוץ, כי זה בזבוז כספי ציבור – לא כספי משרד השיכון ולא של שיכון ופיתוח, אלא משלם המסים – כי בעוד חצי שנה כל ההשקעה הזאת תלך לאבדון.

רומן ברונפמן: המים ימשיכו לזרום והביוב ימשיך לזרום, ומה שכוסה על ידי טיח וסיד לא יחזיק מעמד.

רומן ברונפמן: לכן ביקשתי – ואת נענית, והחלטת לקיים את הישיבה הזאת, גם בנוכחות המנכ"ל.

רומן ברונפמן: אני חושב שהשר והמנכ"ל החדשים של המשרד יודעים על הבעיה, ואני מאמין שההתערבות שלהם תפתור חלק מהבעיות.

קולט אביטל: אני מציעה אולי שנשמע מחברת שיכון ופיתוח – יפים רויטברג, בבקשה – אם אתה יכול לדווח לנו קצת מה נעשה בשטח, מה קורה מבחינת השיפוצים, איך אתה רואה את התמונה, איפה נעשו עבודות, ואולי מה תגובתכם לתלונות האלה שקיבלנו, ברמה המהותית.

יפים רויטברג: חבל שהמסמך הזה הגיע אלינו רק עכשיו - - -

קולט אביטל: אתה לא זקוק למסמך שלנו כדי לדעת מה קורה בשטח.

יפים רויטברג: אבל יש לכם טעות.

קולט אביטל: יש לנו טעות, אתה ודאי תרצה לתקן אותה.

רומן ברונפמן: סליחה.

רומן ברונפמן: המסמך הזה הובא על ידי דיירים, ב-21 ביוני, אל גברת צימרמן.

רומן ברונפמן: על השיפוצים במישור הגפן.

קולט אביטל: אנחנו רוצים לשמוע את התגובה ממך.

יפים רויטברג: כל השיפוצים תואמו עם משרד השיכון, באישור של משרד השיכון, הוצאנו שלושה מכרזים וביצענו – ממש גומרים, בשלבים אחרונים – בשכונת שפירא, בפרוייקט פולירון באופקים.

קולט אביטל: כמה בניינים?

יפים רויטברג: 74 יחידות.

יפים רויטברג: בפרוייקט פולירון.

יפים רויטברג: ועכשיו סיימנו ביצוע תיקון וחיזוק השלד הגדול, קונסטרוקציית עץ.

יפים רויטברג: במקביל, עכשיו סיימנו, בפרוייקט במישור הגפן - - -

קולט אביטל: איפה זה מישור הגפן?

יפים רויטברג: אלה שני הפרוייקטים שביקרתם בהם וביקשתם לתקן, ואנחנו עכשיו סיימנו את התיקונים.

יפים רויטברג: בפרוייקט מרבל גמרנו 140 יחידות - - -

קולט אביטל: כמה בשכונת הגפן?

יפים רויטברג: בפרוייקט אחד 140 יחידות, ובפרוייקט שני 93 יחידות.

יפים רויטברג: עלות כוללת של כל מה שאמרתי – ויש לכם את זה פה במסמך – זה עשרה מיליון ומאתיים אלף.

יפים רויטברג: מיום ראשון, התחלנו בפרוייקט ת"ס בשכונת שפירא - חצי מהפרוייקט.

יפים רויטברג: בפרוייקט הזה יש 180 יחידות, בינתיים אושרו לנו תשעים יחידות.

יפים רויטברג: בינתיים, גם קיבלנו אישור והתחלנו, עוד פעם, מיום ראשון, ביצוע לדוגמה של ארבע דירות בנתיבות.

יפים רויטברג: כדי ללמוד את התכנון, כדי לעדכן תכנון לפי הצורך, לעדכן את הכמויות, והבטחנו למשרד השיכון שתוך חודשיים אנחנו נהיה מוכנים גם עם המכרז לביצוע העבודה.

קולט אביטל: באר שבע – עוד לא עשיתם כלום.

יפים רויטברג: בבאר שבע גמרנו.

יפים רויטברג: שם יש עבודות של חברת עמידר, זה לא קשור אלינו.

יפים רויטברג: זו התמונה הכללית.

קולט אביטל: נתת לי תמונה של היקפים.

קולט אביטל: כמה עשיתם, כמה בניתם, שיפצתם, וכמה זה עלה.

קולט אביטל: האם אתה יכול לתת לנו טיפה יותר פרטים מה בדיוק תוקן?

קולט אביטל: מה נעשה שם?

קולט אביטל: איזה סוג עבודות?

יפים רויטברג: בקיצור - - -

קולט אביטל: אנחנו לא מבקשים ממך בקיצור, אנחנו פשוט רוצים ללמוד את זה.

קולט אביטל: תסביר לנו מה נעשה, ואם אתם סבורים שאחרי השיפוץ הזה, אלה בניינים עמידים, השיפוץ הזה פתר את הבעיה, הבניינים האלה אפשר לסמוך על כך שבעוד שנתיים צריך שוב לחזור ולטפל בהם?

יפים רויטברג: בכל ועדה בכנסת אני שומע שאתם חוזרים על אותם משפטים.

קולט אביטל: כנראה שיש סיבה טובה.

קולט אביטל: אנחנו לא תיאמנו בינינו.

קולט אביטל: כנראה שיש סיבה.

יפים רויטברג: פעם אחת נתתם לי לדבר, אז – פשוט בבניה הקלה יש שני דברים.

יפים רויטברג: גם הדיירים וגם הבניה עצמה.

יפים רויטברג: תלוי, מי גר בדירה.

יפים רויטברג: ואם את זוכרת אני אמרתי לך בביקור בשטח: תלוי מי גר בדירה, תלוי איך שומרים על הדירה, תלוי איך מתחזקים את הדירה.

יפים רויטברג: צריך לתחזק את הדירה, לא יעזור שום דבר.

יפים רויטברג: אמנם בבניה קלה באמת עלות התחזוקה היא יותר מבניה קונבנציונלית.

יפים רויטברג: אנחנו עשינו עבודות בשלוש דירות, באחת מהן הזקנה שאת ביקשת אז לעשות שיפוץ.

יפים רויטברג: אני ביקרתי אצלה כמה פעמים בזמן השיפוץ.

יפים רויטברג: בסיום כבר, אני פניתי אליה, אמרתי לה: תשמעי גבירתי, את רואה איזה בית שלך חדש.

יפים רויטברג: אם את לא תשמרי הוא ייהרס.

רומן ברונפמן: מה זאת אומרת לשמור?

רומן ברונפמן: מה אתה מתכוון?

רומן ברונפמן: מה זה לשמור?

רומן ברונפמן: תפרט לנו מה צריכים לעשות בדירה בבנייה קלה כדי שהבית יישמר?

יפים רויטברג: אוקי.

רומן ברונפמן: להחליף צינור כל שבוע או כל חודש?

יפים רויטברג: על הצנרת, בוא לא נדבר עכשיו.

רומן ברונפמן: למה?

יפים רויטברג: יש לך יועץ פרטי בבית, הוא יעשה הכל כדי לתת עדכונים על הצנרת כמה שאתה רוצה.

רומן ברונפמן: אני לא מקבל את מה שאתה אומר.

יפים רויטברג: למה?

קולט אביטל: מה זה ה – תסלח לי.

רומן ברונפמן: זה שאשתי מהנדסת מים - - -

יפים רויטברג: לא, לא.

יפים רויטברג: היא יותר יכולה לתת הסברים ממה שאני.

רומן ברונפמן: לא, לא.

רומן ברונפמן: אני חושב שאתה ממש לא במקום.

רומן ברונפמן: ממש לא במקום.

יפים רויטברג: סליחה, צנרת – כל צנרת, כמו כל דבר – יכולה להתפוצץ.

יפים רויטברג: אבל, משתפים פעולה כל הדיירים – כל אחד יש לו פיתוח דירה.

רומן ברונפמן: מה זה קשור?

יפים רויטברג: לא, זה חשוב.

יפים רויטברג: שאם יש פיצוץ - - -

רומן ברונפמן: מה קשור אחד לשני?

יפים רויטברג: אחריות על הצנרת אף אחד לא צריך – יש אחריות.

יפים רויטברג: לפי חוק מכר הדירות זה שבע שנים.

יפים רויטברג: אנחנו היום, סליחה, בשנת 2005.

יפים רויטברג: המדינה קבעה חוק מכר הדירות, כתוב שם תקופת אחריות: שבע שנים.

רומן ברונפמן: תחזור להסבר מה זה לשמור על הבית.

יפים רויטברג: אז או.

יפים רויטברג: זה הסיפור.

יפים רויטברג: כל אחד קיבל חוברת, וכתוב: אל"ף, צריך לבדוק אם יש נזילות.

יפים רויטברג: עכשיו, קרמיקה – יש רובה.

יפים רויטברג: הרובה סוגרת את החיבורים בין הקרמיקות.

יפים רויטברג: הרובה לפעמים נופלת.

יפים רויטברג: לא יעזור שום דבר.

יפים רויטברג: אם לא מחדשים את הרובה, המים מצטברים מאחורי הקרמיקה, והקיר נפגע מהמים.

יפים רויטברג: וזאת שרשרת.

יפים רויטברג: אם במטבח מטפטף ברז ולא רואים את זה מיד - - -

קולט אביטל: אני לא מבינה.

קולט אביטל: אני פשוט מנסה להבין אם אני נכנסת לבית כזה, מה אני צריכה לעשות כדי – לנקות כל יום אני מנקה.

קולט אביטל: לטאטא כל יום אני מטאטאה.

קולט אביטל: אז מה בדיוק אני צריכה לעשות?

יפים רויטברג: תלוי איך את מנקה?

יפים רויטברג: אנחנו ראינו דירות שפשוט שוטפים עם צינור מים.

יפים רויטברג: זו לא בריכת שחיה בבית.

יפים רויטברג: זה לא עוזר לנו שום דבר.

יפים רויטברג: אני בטוח שאת בבית מנקה עם סמרטוט לח, אפילו לא שופכת דלי, רק עם סמרטוט לח.

יפים רויטברג: אבל עם צינור?

יפים רויטברג: עכשיו, ברגע שיש כמות מים בדירה, זה נספג בין הקרמיקה.

יפים רויטברג: ואם יש עוד מתחת רצפת עץ אז בכלל קטסטרופה.

יפים רויטברג: לא צריך להיות מומחה כדי לתחזק דירה, פשוט עיניים ורצון.

יפים רויטברג: אבל זה מה שאני רוצה להגיד, את מה שאני שומע כל הזמן: אין לנו כסף.

קולט אביטל: אבל אם יש חור בגג או ברצפה.

יפים רויטברג: הבעיה היא שזאת שכונה שאין לאנשים כסף, והם לא מטפלים כי אין להם כסף.

יפים רויטברג: זה מה שאני שומע יום יום, מה שמהפקחים שלנו שומעים.

יפים רויטברג: אם יש להם פיצוץ והם יודעים שהם צריכים להזמין ביטוח, הם צריכים לשלם קודם כל השתתפות עצמית 400 שקל, אין להם את זה.

יפים רויטברג: אז ממשיך ליזול.

יפים רויטברג: ממשיך ליזול – נגרם עוד נזק.

יפים רויטברג: זאת השרשרת, וזה מה שאמרתי:

יפים רויטברג: אם אנחנו מתקנים היום בבית ראוי למגורים - דרך אגב, אני מזמין אותך לאותה דירה ששיפצנו לפני חצי שנה.

יפים רויטברג: אני רוצה שאת תראי מה קרה עם הדירה הזאת.

יפים רויטברג: כאילו לא שיפצנו.

יפים רויטברג: יש – לא הרבה, אני לא יכול להגיד כמה – אבל יש משפחות, בגדול, מחזיקים שבעה-שמונה כלבים בדירה.

יפים רויטברג: הכלבים לא יודעים שהם צריכים לשמור על הדלתות, על השטיח, הם לא יודעים את זה.

רומן ברונפמן: אבל זה לא קשור.

רומן ברונפמן: שבעה כלבים זה לא טיפוסי.

יפים רויטברג: קשור הכל.

יפים רויטברג: אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים.

יפים רויטברג: ואני כבר פעם אומר: ערך החיים של התיקונים כפוף לרמת תחזוקה בבית.

יפים רויטברג: לא יעזור.

יפים רויטברג: אם את זה לא יבינו, אז אולי באמת חבל על הכסף שאנחנו עושים את השיפוצים.

קולט אביטל: יכול להיות.

יפים רויטברג: אנחנו, בכל פרוייקט, עושים משהו אחר.

יפים רויטברג: לפי הצורך, לפי הבדיקה שלנו, לפי התיקון שלנו, עושים את העבודה, יש פיקוח.

יפים רויטברג: את יכולה לבקר בשכונה שבה גמרנו את השיפוצים.

יפים רויטברג: מה יהיה בעוד שנה – אין לי תשובה.

יפים רויטברג: צנרת – מחליפים צנרת.

יפים רויטברג: אבל צנרת גם לא חיה כל החיים.

יפים רויטברג: אין לה אחריות לכל החיים.

רומן ברונפמן: לפי איזה קריטריון אתם מחליפים צנרת?

יפים רויטברג: פותחים, רואים שיש פיצוץ, מחליפים.

רומן ברונפמן: אז איך נוצר מכתב של 47 דיירים?

יפים רויטברג: כן, קיבלתי אותו אתמול.

יפים רויטברג: כבר בודקים את זה.

יפים רויטברג: ופה, מהנתונים שהתחלנו להבין – אבל אני לא רוצה להגיד כי שבוע ייקח לנו את הבדיקה.

רומן ברונפמן: בכל זאת, מה התחלת להגיד?

יפים רויטברג: פה מדובר על צנרת לא בקירות בחלל הגג.

יפים רויטברג: ואני פשוט לא רוצה – משום שלא גמרתי את הבדיקה.

יפים רויטברג: אז תרשה לי.

יפים רויטברג: אני אדווח לשרה בכתב.

קולט אביטל: שאלה אחרונה.

קולט אביטל: האם יש לך איזושהי התייחסות, בצד המקצועי, לעניין הטרמיטים.

קולט אביטל: האם בדקתם, האם אתם יודעים?

קולט אביטל: איך אתם מתייחסים לזה? - אחר כך נשמע את הסקירה.

יפים רויטברג: אני שמעתי.

יפים רויטברג: התחלנו את העבודה שלנו בהנחיות של משרד השיכון, ואני חושב שבנושא הזה מר יוסקה מנור יגיב על זה.

יפים רויטברג: אני רק קראתי עכשיו ושמעתי מהעמותה שהם הזמינו מומחים לטרמיטים, ויש להם דוחות.

יפים רויטברג: אני רק לא מבין – מה זה?

יפים רויטברג: סוד כזה שאנחנו לא יכולים לראות אותו?

קולט אביטל: אף אחד לא שומר על שום סוד.

יפים רויטברג: אני ביקשתי, לא קיבלתי את הדוח.

יפים רויטברג: אנחנו עשינו עבודה בנושא הזה.

רומן ברונפמן: אנחנו מבטיחים שתקבלו את הדוח.

יפים רויטברג: בקשר לטרמיטים, יוסקה, אני מאד מבקש שאתה תדבר.

יוסקה מנור: אני אדווח על הטרמיטים.

קולט אביטל: קודם כל, אנחנו מקבלים בברכה את המנכ"ל.

קולט אביטל: הוא הבטיח לבוא בתשע וחצי ואפילו הקדים בכמה דקות.

קולט אביטל: אדוני המנכ"ל, אנחנו מקדישים לנושא הזה הרבה ישיבות.

רומן ברונפמן: רק שניה.

רומן ברונפמן: לפני שאת מתחילה עם שמוליק אבואב, אני רוצה לתקן את מה שאמר יפים.

רומן ברונפמן: אני מבקש שהדברים יועברו כפי שהם.

רומן ברונפמן: הנה אמרה לנו מנהלת הוועדה שאולי אתה לא קיבלת, אבל משרד השיכון, מי שממונה ומי שמממן, קיבל את הדוח טרמיטים.

רומן ברונפמן: בתחילת יוני, לא בתחילת יולי.

יפים רויטברג: סליחה, אתה שלחת לשרה את המכתב.

רומן ברונפמן: אנחנו מחזיקים במכתב משמונה ביוני.

יפים רויטברג: יש לי את המכתב.

יפים רויטברג: אני חשבתי – למה?

יפים רויטברג: כי המכתב שהגיע אליך שאני קיבלתי, שם יש 56 חתימות.

יפים רויטברג: המכתב שאתה מדבר עליו פה, זה 26 חתימות.

רומן ברונפמן: אנחנו לא מדברים על זה.

רומן ברונפמן: אתה אמרת שלא קיבלת דוח טרמיטים.

רומן ברונפמן: אז אני מודיע לוועדה, שמשרד השיכון לפני חודש בדיוק ועוד קצת, קיבל את הדוח ממני.

רומן ברונפמן: והתייחס אליו.

יפים רויטברג: מי?

רומן ברונפמן: גברת שרה צימרמן.

יפים רויטברג: ממך?

רומן ברונפמן: כן, בשמונה ביוני.

רומן ברונפמן: אז איך מחזיקים את זה בסוד כשהכל גלוי?

שרה צימרמן: אני לא יודעת על מה מדובר.

יפים רויטברג: לא, סליחה.

יפים רויטברג: אני מדבר על הדוח שכתוב פה אצלכם במסמך.

רומן ברונפמן: זה שני דברים שונים, יפים.

רומן ברונפמן: זה שני דברים שונים.

יפים רויטברג: אז על זה אני מדבר.

יפים רויטברג: למה לא קיבלתי אותו?

קולט אביטל: יפים, תעזוב את הדוח הזה.

קולט אביטל: אני שאלתי אותך משום שהדוח הוכן להבוקר.

קולט אביטל: הוא רק מוכן הבוקר.

שרה צימרמן: הטעות שיש - - -

קולט אביטל: סליחה, גברת צימרמן.

רומן ברונפמן: יש שלושה דוחות שונים.

רומן ברונפמן: מדברים על שלושה דוחות שונים.

נעמי מי-עמי: בסוף, היכן שכתוב מיליון ומשהו, זו טעות הדפסה.

רומן ברונפמן: נעמי, זה בסדר.

רומן ברונפמן: אנחנו מדברים על שלושה מסמכים שונים.

רומן ברונפמן: המסמך הראשון, לפי הכרונולוגיה, זה דו"ח של המכון הוולקני.

רומן ברונפמן: בתחילת יוני הועבר לגברת שרה צימרמן, קיבלתי התייחסות שלה.

רומן ברונפמן: לא יודע למה אתה לא יודע על זה.

יפים רויטברג: - -

קולט אביטל: רק שניה.

קולט אביטל: גברת צימרמן, רק עובדתית.

קולט אביטל: תעני לי בבקשה.

קולט אביטל: קיבלת את הדוח בתחילת יוני, מה עשית אתו?

קולט אביטל: האם העברת אותו למומחים בשטח?

שרה צימרמן: אני, מכיוון שאני לא מתמצאת לטרמיטים, אני לא יודעת מה זה בכלל - - -

קולט אביטל: טרמיטים זה סוג - - -

שרה צימרמן: לא, היום אני יודעת.

שרה צימרמן: אני אומרת את זה קצת בצורה אירונית.

שרה צימרמן: אז אני לא עונה על המכתבים האלה לבד.

שרה צימרמן: אני מעבירה אותם לאנשים של שיכון ופיתוח וליוסקה מנור.

שרה צימרמן: כל מה שאני עונה לכם, זה חומר מהם.

שרה צימרמן: עכשיו, מה שאני זוכרת שהעברתי לחבר הכנסת ברונפמן זה את הסיכומים שנעשו בשטח פלוס חוות דעת של איכות הסביבה.

קולט אביטל: אנחנו שואלים שאלה הפוכה.

רומן ברונפמן: אז משהו הוסתר?

שרה צימרמן: הוסתר?

קולט אביטל: אנחנו שואלים שאלה הפוכה.

רומן ברונפמן: אמר יפים שהוא הוסתר.

שרה צימרמן: אף אחד לא מסתיר מאף אחד שום דבר.

שרה צימרמן: נקודה.

רומן ברונפמן: יופי.

שרה צימרמן: למה להסתיר?

יפים רויטברג: אמרתי שהדוח הזה לא מוכר לי, לא הגיע אלי.

רומן ברונפמן: איך זה לא הגיע אליך?

רומן ברונפמן: ברגע שקיבלתי, העברתי אותו למשרד השיכון.

רומן ברונפמן: כדי שהמשרד יתייחס לזה.

קולט אביטל: אבל משרד השיכון, גברת צימרמן, שכמובן לא יכולה לדבר בצורה אחרת אלא אירונית, כי אין טון אחר, אומרת שהיא העבירה.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: אנחנו, לגבי אמינות של מה שקורה עכשיו, אני מצטערת אדוני המנכ"ל, אני לאט לאט מתחילה להשתכנע מכל מיני דוגמאות, שהדיווחים שאנחנו מקבלים ממשרד השיכון מאד לא אמינים, אם להשתמש בלשון המעטה.

קולט אביטל: ואני מתחילה את הבוקר עם הרבה כעס על העניין הזה, תסלח לי מאד.

קולט אביטל: קיבלת את הדוח על הטרמיטים, בבקשה?

שמואל אבואב: אנחנו נשיב על זה תכף.

קולט אביטל: לא, אני רוצה להבין מגברת צימרמן אם היא קיבלה.

שמואל אבואב: - - -

רומן ברונפמן: היא לא צריכה להבין בזה.

רומן ברונפמן: ואנחנו מבינים בזה?

רומן ברונפמן: היא לא צריכה להבין.

רומן ברונפמן: היא צריכה לקבל ולהעביר את זה הלאה, ולהודיע שהדוח קיים.

רומן ברונפמן: זה מה שצריך.

שמואל אבואב: אבל היא העבירה.

רומן ברונפמן: היא לא צריכה להבין בזה, שמוליק.

רומן ברונפמן: אף אחד לא מבקש ממנה להבין.

שמואל אבואב: תכף נסביר מה עשו עם הטרמיטים ומה הפתרונות.

רומן ברונפמן: הטרמיטים זה משל.

רומן ברונפמן: הטרמיטים זה משל.

שמואל אבואב: תכף נסביר.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

שמואל אבואב: טוב.

שמואל אבואב: אני קודם כל רוצה לפרוש תמונת מצב – מה תמונת המצב הביצועית.

שמואל אבואב: איפה עובדים, באיזה אתרים, בשנת 2005, ומה לוחות הזמנים לגמר העבודות האלה, מה לא נעשה, מה לא מכוסה לעומת הצרכים, ואחר כך נדבר על הטרמיטים.

שמואל אבואב: אלו שלושת הדברים שאני מבקש להציג בפני הוועדה.

שמואל אבואב: אנחנו עובדים כרגע בהיקף של עשרה מיליון על שלוש מאות בתים באופקים לקראת גמר.

שמואל אבואב: שתיים, אנחנו נכנסים תוך ימים לאתר נוסף באופקים, בהיקף של 12 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: נביא לטיפול עוד תשעים יחידות דיור.

שמואל אבואב: המקום השלישי, ערד.

שמואל אבואב: אנחנו נעבוד שם בהיקף של שבעה וחצי מיליון שקלים.

שמואל אבואב: זה יקיף 220 בתים.

שמואל אבואב: תחילת העבודה תהיה, להערכתנו, בחודש ספטמבר.

שמואל אבואב: המקום הרביעי – נחל בקע בבאר שבע.

שמואל אבואב: יושקעו שם שמונה מיליון שקלים, יטפלו ב-350 בתים.

שמואל אבואב: ההערכה לתחילת הביצוע היא גם כן ספטמבר.

שמואל אבואב: איפה לא נעבוד, כי זה מעבר לסכום הכספי שיש למשרד לשנת 2005?

שמואל אבואב: אנחנו נישאר בבעיה בבאר שבע בנחל עשן – זה היקף של עוד 3.5 מיליון שקל, להערכתנו, ובנתיבות נצטרך לטפל בעוד שמונים יחידות דיור בהיקף של 4-4.5 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: למשימות האלה כרגע אין מקור כספי.

שמואל אבואב: אז אני מסכם: מה בביצוע, מה יבוצע ב-2005, ומה אנחנו יודעים שצריך להיכנס ואין לנו כרגע את המקור הכספי.

שמואל אבואב: באשר לטרמיטים.

שמואל אבואב: המשרד התחיל במספר פעולות מקצועיות, ומה שהוא העלה תחת ידו לעת הזו, מחודש יוני שזה עבר אלינו ועד לחודש יולי שאנחנו נמצאים בו כרגע, הערכה לא מוגמרת ולא סופית של המקצוענים שאתם באנו בדברים - ולא מיצינו עד תום את כל האפשרויות וחוות הדעת המקצועיות – היא שצריך ליצור חפירה של חצי מטר מסביב לבית ולבצע ריסוס במעבה האדמה, כדי ליצור חגורת הגנה שגם ממיתה את הקיימים וגם מונעת מטרמיטים חדשים שנמצאים בסביבה לחדור אל תוך כותלי הבית.

שמואל אבואב: סדר הגודל בהערכה הוא שזה 3000 שקל ליחידה.

שמואל אבואב: אז אנחנו צריכים לבדוק ככה: אחד, האם זה הפתרון המקצועי והיעיל?

שמואל אבואב: שתיים, מה היקף הבעיה בכללותה – לא רק בהסתמך על התלונות, אלא יכול להיות שהתופעה היא רחבת היקף.

שמואל אבואב: שלוש, איך אנחנו מגייסים את הכסף למשימה הזאת.

שמואל אבואב: ארבע, האם האחריות היא אחריות של המדינה והמשרד צריך לבצע את זה.

שמואל אבואב: אלו ארבעת הדברים שאנחנו צריכים לעשות בקשר לטרמיטים.

שמואל אבואב: אם אני מסכם את הדברים שלנו, של המשרד – שלא ייווצר הרושם שהמשרד מתייחס לזה בשוויון נפש ובאדישות, והמשרד לא מבצע את העבודות.

שמואל אבואב: כל המשימות יבוצעו בלוחות זמנים, בדיוק כפי שתוכנית העבודה של המשרד אומרת.

שמואל אבואב: הגדרת הבעיה, מבחינתנו, זה מקורות כספיים להמשיך לטפל בבעיה.

שמואל אבואב: בוודאי שלא צריך בפניכם להכביר במילים ולהסביר מה המשמעות של תקציב של משרדי ממשלה.

שמואל אבואב: כי אם היה לנו, אז לא היה ספק שהיינו מסתערים על המשימה מתחילתה ועד סופה.

שמואל אבואב: מדובר בהיקף כספי מאד מצומצם, ועל פיו צריך לעבוד.

שמואל אבואב: אני מסכם במשפט אחד – ואלו לא דברים מוגמרים וסופיים – להערכתנו, מה שאנחנו עושים עכשיו יותיר עוד חוסר, לפחות של כ-25 מיליון שקלים, לטפל בטיפול שאנחנו עושים, שזה טיפול בצנרת המים והביוב, בקונסטרוקציה, במטבחים שלעתים מגיעים לריקבון.

שמואל אבואב: בכמה מקומות הגענו גם למצב של החלפת הרצפות.

שמואל אבואב: זה סוג הטיפול שאנחנו עושים, וייוותר עוד פער וחוסר של אולי אפילו למעלה מ-25 מיליון, בלי שעוד נגענו בבעיית הטרמיטים.

שמואל אבואב: אז אלו המשימות של המשרד, אלו היכולות שלו וזוהי תמונת המצב הנוכחית.

קולט אביטל: אל"ף, אני מבקשת להודות לך גם על התמונה שפרשת בפנינו, וגם על הרצון הטוב והיחס לנושא.

קולט אביטל: עכשיו, אינני יודעת אם ביקרת – אני מניחה שכן.

קולט אביטל: אנחנו בוועדה הזאת בעצם שואלים שתי שאלות יסוד.

קולט אביטל: שאלת היסוד הראשונה: היה מה שהיה, היה מכרז, הביאו בתים.

קולט אביטל: לא ברור לנו כמה בדקו את התאמתם לארץ, לאקלים, לאפשרויות התחזוקה בארץ, ולא ברור לנו עד עכשיו מה התשובה לזה.

קולט אביטל: כלומר, לא ללכת לעשות בדיקה איך הדברים נעשו אז, כי זה כבר לא יעזור, והיה על הדברים האלה דוח של מבקר המדינה.

קולט אביטל: על השיטה, על הדרך, על המכרז, על הקבלנים – אני לא רוצה להתייחס לזה.

קולט אביטל: אבל, השאלה היא מאד בסיסית.

קולט אביטל: אנחנו שואלים אותה כי יכול להיות שבעוד שנתיים, שלוש, ארבע, שוב תהיה לנו אותה הבעיה.

קולט אביטל: והשאלה גם נוגעת למה שאנחנו עושים עכשיו, כשאנחנו מעבירים אנשים לגוש קטיף ולמקומות אחרים, האם שוב נביא את סוג הבתים האלה, שהם בעיה.

קולט אביטל: לכן, השאלה הבסיסית השניה: אם אנחנו הולכים ומשקיעים ומשקיעים בעוד רצפה, בעוד צנרת, בעוד החלפת מטבח וכולי, אם יש בעיה אמיתית של טרמיטים שחופרים בתוך הקירות מעץ – האם באמת כדאית כל ההשקעה הזאת, המאד כבדה, של המדינה, כשהבתים האלה אולי נידונים למוות טבעי עוד מעט, כי הכל יתמוטט מבפנים.

קולט אביטל: זאת השאלה.

קולט אביטל: זאת אומרת, האם לא נוצר מצב – אנחנו שאלנו את זה כמה פעמים פה.

קולט אביטל: אנחנו חייבים לשאול, אם המדינה לא הולכת עם הרבה רצון טוב, מנסה, משקיעה בתיקונים, בשיפוצים ובעצם הכסף הזה הוא כסף מבוזבז.

קולט אביטל: האם אתם שקטים שאלה באמת הפתרונות, או האם הפתרונות האלה, בסופו של דבר, נעשים לטווח קצר ולא לטווח ארוך, ואנחנו סותמים פה חור, והוא יפתח במקום אחר בעוד חצי שנה – שנה.

קולט אביטל: ובכסף הזה שהוצאנו עד עכשיו – אני לא יודעת אם זה 46 מיליון או משהו כזה – לא יכולנו למצוא פתרונות חלופיים שהם ארוכי טווח.

קולט אביטל: זאת השאלה שאנחנו שואלים פה.

קולט אביטל: היתר, אם נעשה – שמו עוד חתיכת צנרת או לא – אלה הם פרטים.

קולט אביטל: ולכן, אדוני המנכ"ל, חשוב לנו שאולי גם תשמע את האנשים פה.

קולט אביטל: חשוב לנו גם, כיוון שאנחנו מכירים אותך, כיוון שאנחנו סומכים עליך, שתיתן את דעתך לנושא הזה.

קולט אביטל: אוקי?

קולט אביטל: אלה השאלות.

רומן ברונפמן: לי יש שתי שאלות.

רומן ברונפמן: שמוליק, אתה ביקרת באתר?

שמואל אבואב: כן.

רומן ברונפמן: באיזה אתרים ביקרת?

שמואל אבואב: הייתי בביתא בבאר שבע והייתי בערד.

רומן ברונפמן: באופקים, נתיבות, היית?

שמואל אבואב: הייתי באופקים, אבל לא נכנסתי לתוך דירות.

רומן ברונפמן: אז אני מבקש ממך וממליץ שתלך לשם ותראה את זה.

רומן ברונפמן: באופקים ובנתיבות הבעיות לדעתי הן גם יותר גלויות וגם יותר אקוטיות.

רומן ברונפמן: זה דבר ראשון.

רומן ברונפמן: דבר שני, בנוסף למה שקולט אמרה – אני חושב שהיא פחות או יותר מיצתה את כל האסכולה של ההתלבטות שלנו – אני אגיד לך מה ההתלבטות הנוספת.

רומן ברונפמן: אתה קצת פספסת.

רומן ברונפמן: הייתה פה תקרית קטנה.

רומן ברונפמן: נושא של הצנרת.

רומן ברונפמן: אנחנו קיבלנו פניות – יש כאלה של 26 חתומים, יש כאלה של 47 חתומים, דווקא מאופקים, דווקא מהמקום שכרגע מתקיים בו מערך השיפוצים.

רומן ברונפמן: וקיבלנו פניות על זה שאנשים באים לשפץ, פותחים קירות, עושים שיפוץ של קירות, רואים צנרת דולפת, סוגרים קיר, עושים טיח, עושים סיד, ובזה נגמר הסיפור.

קולט אביטל: ולא תקנו את הצנרת.

יפים רויטברג: סליחה, סליחה, סליחה.

יפים רויטברג: זה לא נכון, ואני מאד מצטער.

יפים רויטברג: אנחנו פותחים קטע צינור, מחליפים אותו.

קולט אביטל: יפים, סליחה.

רומן ברונפמן: יפים, שמענו אותך.

רומן ברונפמן: בלי קשר לזה שאתה איש לא מנומס – ואני מצטער להגיד לך את זה – אין לי מה להוסיף.

רומן ברונפמן: אני לא אמרתי אם זה נכון או לא נכון, לא ביקרתי שם, ביקשתי מהמנכ"ל שירד לשטח לבקר וציטטתי את המכתב שהגיע גם אלי, גם אליך, גם לגברת צימרמן וגם לקולט אביטל.

רומן ברונפמן: אז מה לא נכון פה?

רומן ברונפמן: כדאי לך שתתנצל.

רומן ברונפמן: מה לא נכון בזה?

יפים רויטברג: לא נכון - - -

רומן ברונפמן: שמה?

רומן ברונפמן: נכון שיש מכתב כזה?

יפים רויטברג: למה לא פונים אלינו?

יפים רויטברג: כל אחד שפנה אלינו שיש נזילה, מיד פנינו ותיקנו.

יפים רויטברג: וזה שכותבים לכם ולא אומרים לנו, על זה אני כועס.

יפים רויטברג: ארבעה אנשים מכל הרשימה פנו אלינו – תיקנו.

יפים רויטברג: אלה, האנשים שכותבים – אני לא יושב שם.

יפים רויטברג: האנשים שלי בשטח - - -

קולט אביטל: יפים, יפים.

יפים רויטברג: יש קבלן משרד בשטח.

קולט אביטל: יפים, יפים.

רומן ברונפמן: אני אגיד לך יותר מזה.

קולט אביטל: סליחה, רק שניה.

קולט אביטל: קודם כל, בוא.

קולט אביטל: אנחנו משתדלים לא להרים את הקול.

קולט אביטל: שנית, אני כן רוצה לשאול אותך: איך זה יכול להיות, שאפילו ארבעת האנשים האלה שפנו אליכם – אנשים שמבצעים את התיקונים לא רואים את הנזילה?

קולט אביטל: צריכים אחר כך לפנות אליכם?

מיכאל דמושלק: סליחה - - -

קולט אביטל: רגע.

קולט אביטל: עוד מעט תקבלו רשות דיבור.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני, תציג את עצמך.

יפים רויטברג: אנחנו לא מחליפים צנרת בכל הדירה.

יפים רויטברג: אנחנו מחליפים קטע.

קולט אביטל: רגע, יפים.

רומן ברונפמן: לא, לא.

רומן ברונפמן: אני לא יכול לעבור בשקט על זה.

רומן ברונפמן: אני עכשיו אראה למנכ"ל של המשרד שלכם, מה כתוב פה.

רומן ברונפמן: מכתב שאני מדבר עליו, שמוליק, וכדאי שתשים לזה קץ, כי זה נמאס לי.

קולט אביטל: לכולנו נמאס.

רומן ברונפמן: הופנה ב-12 באפריל לגברת שרה צימרמן, שכותבת בכתב ידה: לפקסס ליפים, שיגיב.

רומן ברונפמן: והחתימה: 12.4.05.

שמואל אבואב: איזה מקום?

רומן ברונפמן: אופקים.

רומן ברונפמן: אותו נושא שאני מדבר עליו.

שמואל אבואב: כן.

רומן ברונפמן: אני לא יודע מה לעשות עכשיו.

רומן ברונפמן: אם אני הייתי עכשיו יושב ראש הוועדה, יפים, אני הייתי מוציא אותך החוצה.

רומן ברונפמן: בבקשה, קח את זה, ותעשה בדיקה ותדווח לנו מה קרה פה.

רומן ברונפמן: מה לא נכון פה.

קולט אביטל: שב בשקט.

רומן ברונפמן: לא, מה לא נכון פה?

רומן ברונפמן: אתה לא קיבלת מכתב מגברת צימרמן?

יפים רויטברג: אני אומר לך לא נכון.

יפים רויטברג: אין לי עכשיו תשובה ביד, לא ידעתי מה צריך להגיב.

קולט אביטל: יפים, אני מבקשת ממך.

יפים רויטברג: אבל - - -

קולט אביטל: אתה לא ברשות דיבור עכשיו.

רומן ברונפמן: הנה, הוכחתי לך.

רומן ברונפמן: ב-12 באפריל זה הופנה אליך.

רומן ברונפמן: פנו אליך.

יפים רויטברג: לא הוכחת שום דבר.

רומן ברונפמן: מה זאת אומרת לא פנו אליך?

רומן ברונפמן: מה צריך לפנות אליך?

יפים רויטברג: מה שכותבים לך זה לא הכל אמת.

רומן ברונפמן: זה משהו אחר.

רומן ברונפמן: אבל אל תגיד שאתה לא יודע את זה.

יפים רויטברג: זה מה שאני אומר.

יפים רויטברג: שזה לא הכל אמת.

רומן ברונפמן: זה כתב ידה של מי שמזמינה אצלך את העבודה, שהעבירה את הפניה אליך.

קולט אביטל: אוקי, גמרנו.

רומן ברונפמן: חוצפן.

קולט אביטל: גמרנו.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך לא להגיב עכשיו.

קולט אביטל: בבקשה.

יורי קוצ'ר: אני הסגן של לידיה זילברשטיין.

יורי קוצ'ר: קודם כל אני רוצה להגיד תודה רבה לאנשים שעוזרים לנו בבעיות שלנו, ודבר שני – אני יש לי הרגשה – וזו לא רק ההרגשה שלי – שאנחנו נמצאים בשני עולמות.

יורי קוצ'ר: לא מבינים אחד את השני.

יורי קוצ'ר: אני הייתי מהנדס בניין.

יורי קוצ'ר: אני אומר עוד פעם: הייתי מהנדס בניין.

יורי קוצ'ר: ומשהו אני מבין בדברים האלה.

יורי קוצ'ר: אני חושב שזאת הייתה טעות שבמקום בית קנינו אוהל.

יורי קוצ'ר: אוהל נגמר, צריך להחליף, או ללכת לחנות לקנות חדש.

יורי קוצ'ר: זה הפתרון הכי טוב.

יורי קוצ'ר: אני חושב שהשיפוצים שעושים עכשיו זה גם סוג של פתרון, אבל סליחה – זה כמו ריסוס לג'וקים.

יורי קוצ'ר: אנחנו עושים ריסוס – עוד חצי שנה הם חוזרים.

יורי קוצ'ר: זה בזבוז כסף, וזה גם כסף מהכיס שלנו, וזה חבל.

יורי קוצ'ר: וכואב לי מה שאומר יפים, שאנשים לא שומרים בית.

יורי קוצ'ר: זה לא נכון.

יורי קוצ'ר: אני גר שם 11 שנים, וכמה אני שומר בית, אף אחד משיכון ופיתוח לא יכול לשמור.

יורי קוצ'ר: זה לא נכון שאין לאנשים כסף.

יורי קוצ'ר: זה לא נכון שאנשים לא שומרים.

יורי קוצ'ר: לא נכון.

יורי קוצ'ר: אולי יש כמה אנשים שבאמת, אבל הרבה אנשים שומרים את הבית.

יורי קוצ'ר: אבל, זה אי אפשר לשמור.

יורי קוצ'ר: אי אפשר לשמור אוהל.

יורי קוצ'ר: בגלל זה, מה שאנחנו מבקשים – אולי אפשר לקנות חדש וזהו.

יורי קוצ'ר: אין פתרון אחר.

יורי קוצ'ר: מה שאני אומר, אני מבין.

יורי קוצ'ר: אני אומר עוד פעם שאני מהנדס בניין, אני מבין מה שאני אומר.

יורי קוצ'ר: אם אתם רוצים לבדוק איך אני שומר את הבית – בבקשה.

יורי קוצ'ר: לא הייתה לי אף פעם שום נזילה.

יורי קוצ'ר: טיפה.

יורי קוצ'ר: אבל לא זאת הבעיה.

יורי קוצ'ר: לימדו אותי – אני זוכר שהייתי צעיר – שמישהו רוצה לעבוד, מחפש פתרונות.

יורי קוצ'ר: מי שלא רוצה לעבוד, מחפש סיבות.

יורי קוצ'ר: זהו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: לידיה, את רוצה להגיד כמה מילים?

קולט אביטל: הוא יתרגם.

לידיה זילברשטיין: תודה רבה לכם.

לידיה זילברשטיין: שמי לידיה זילברשטיין.

לידיה זילברשטיין: במיוחד העברתי דף לקולט אביטל, כדי להוכיח על ידי מסמך -יך הבית יכול להישמר אם מלכתחילה על פי התקן של מכון התקנים, הבית הזה נועד רק לחמישים שנות חיים, בתנאים, אם לא תהיה השפעה של – לחות, קרינת שמש, חול, רוח ומלח.

קולט אביטל: זאת אומרת, מכון התקנים אמר לכם, שרק אם לא יהיו כל הדברים האלה, הבית יכול להחזיק מעמד מקסימום חמישים שנה.

לידיה זילברשטיין: כן.

אלכס מרגוליין: זה התקן של מכון התקנים ומזה הופיע המספר חמישים שנה.

אלכס מרגוליין: כשאנחנו שואלים כמה הבית יחזיק מעמד, עונים לנו "חמישים שנה".

אלכס מרגוליין: למה עונים לנו "חמישים שנה"?

אלכס מרגוליין: כי במיוחד לבתים האלה הוכן תקן של מכון התקנים – תקן 422, מפרט 422 – שכתוב בו חמישים שנה, כמו שאתם רואים.

אלכס מרגוליין: בתנאים כאלה וכאלה.

קולט אביטל: אבל זה במקרה שאין רוח וכולי.

קולט אביטל: אבל יש.

לידיה זילברשטיין: יש לי שאלה.

לידיה זילברשטיין: האם זה בית למגורים או שזה מוצג מוזיאוני?

לידיה זילברשטיין: אי אפשר להתרחץ באופן נורמלי, אי אפשר לגור באופן נורמלי בלי לנקות את הבית, ואנחנו לא מבינים עכשיו מה בכלל אנחנו רשאים לעשות בתוך הבית, אם מאשימים אותנו באותם דברים שפירט עכשיו מר רויטברג.

לידיה זילברשטיין: בזמן השיפוצים שהם מבצעים לא הוחלף אף צינור והנה התמונה.

רומן ברונפמן: זה אחרי שיפוץ או תוך כדי שיפוץ?

מיכאל דמושלק: תוך כדי שיפוץ, אבל סוגרים את הצינורות בלי להחליף אותם.

לידיה זילברשטיין: לא הוחלף אף צינור.

לידיה זילברשטיין: אף צינור ורטיקלי רקוב.

לידיה זילברשטיין: גם את השלד סגרו צ'יק צ'ק.

לידיה זילברשטיין: חצי שעה והכל בסדר.

מיכאל דמושלק: גם עמודי העץ בפנים, הם לא מחליפים אותם.

מיכאל דמושלק: רק סוגרים משני הצדדים כדי שלא יראו אותם.

לידיה זילברשטיין: יש סרט שעשינו, טלוויזיה.

לידיה זילברשטיין: יש הכל.

לידיה זילברשטיין: אנחנו בני ערובה.

לידיה זילברשטיין: אנחנו לא כלום.

רומן ברונפמן: יש לי שאלה.

רומן ברונפמן: לפי מה הוחלט ששיכון ופיתוח תמשיך בשיפוצים?

רומן ברונפמן: היה מכרז?

שמואל אבואב: בגלל מחויבויות העבר.

שמואל אבואב: בגלל הקשר שלהם למקום מהעבר.

רומן ברונפמן: יש ביניכם יחסים פיננסיים?

רומן ברונפמן: אתם מתחלקים בשיפוץ?

שמואל אבואב: לא.

שמואל אבואב: בגלל שהם החברה שעשתה את הפרוייקט.

רומן ברונפמן: אבל למה השיפוץ ניתן להם?

קולט אביטל: אבל אם הם נכשלו פעם ראשונה, למה שלא ייכשלו פעם שניה?

רומן ברונפמן: למה השיפוץ ניתן להם באופן אוטומטי, למה לא יצא למכרז?

שמואל אבואב: אוקי.

שמואל אבואב: אז מה שחשבנו – ואני גם מוכן לשקול את זה מחדש – חשבנו, שמשום ההיכרות רבת השנים שלהם את המקום - - -

רומן ברונפמן: אני חושב שזה פסול.

רומן ברונפמן: אני, במחשבה שניה, חושב שזה פסול שהחברה קיבלה באופן אוטומטי את השיפוץ.

שמואל אבואב: למה לשחרר אותם מאחריות?

רומן ברונפמן: מה האחריות שלהם?

רומן ברונפמן: אבל מה האחריות שלהם פה?

רומן ברונפמן: מה הם משקיעים?

רומן ברונפמן: מה הם נותנים לך, חוץ מפיקוח בשטח.

רומן ברונפמן: אתה משלם להם כסף מלא, או שאתה לא משלם להם?

רומן ברונפמן: אני שואל אותך, אתה משלם?

שמואל אבואב: בוודאי.

רומן ברונפמן: אז מה הם נותנים לך בתמורה?

אלכס מרגוליין: הם מקבלים עמלה של 3.7% לפי מה שאנחנו ראינו.

שמואל אבואב: טוב, אני אשיב אחר כך.

רומן ברונפמן: אני חושב שאולי יש פה ניגוד אינטרסים.

רומן ברונפמן: יכול להיות שיש פה ניגוד אינטרסים בין מי שסיפק את הבית הזה, לבין מי שהיום משפץ אותו.

שרה צימרמן: לא, הם לא סיפקו את הבתים.

רומן ברונפמן: לא משנה, בנו אותם.

רומן ברונפמן: אל תתנפלו על המילים ,אוקי?

רומן ברונפמן: לא סיפקו את הבתים, בנו אותם.

רומן ברונפמן: יכול להיות שיש ניגוד אינטרסים.

רומן ברונפמן: אם אתה מכניס גורם חיצוני - - -

יפים רויטברג: שיכון ופיתוח לא בנתה אותם.

שרה צימרמן: היא רק מכרה אותם.

רומן ברונפמן: מכרה אותם, בנתה אותם.

קולט אביטל: חברים, בואו נעשה קצת סדר.

רומן ברונפמן: שמוליק, תבדוק את זה.

קולט אביטל: שניה.

קולט אביטל: בואו נעשה קצת סדר.

קולט אביטל: היחידות האלה נקנו מכמה מקורות בחו"ל.

קולט אביטל: עד עכשיו אני מדייקת?

קולט אביטל: היו עשרה קבלנים פלוס מינוס, שקיבלו את המכרז הזה, והלכו וקנו במקומות כמו טקסס, כמו דרום אפריקה.

קולט אביטל: כיוון שלא היו אז יחסים עם דרום אפריקה, קנו את זה דרך בוצואנה או דרך מקום אחר.

קולט אביטל: הביאו את זה לארץ – לא ברור לי עד היום כמה בדקו את התאמתם לאקלים.

קולט אביטל: לא ברור.

קולט אביטל: עכשיו, לקחו חברות, והן היו אחראיות על מיקומן במקום ובניית התשתית.

קולט אביטל: עד פה אני מדייקת?

שרה צימרמן: כן.

קולט אביטל: טוב.

קולט אביטל: אי לכך לקחו את שיכון ופיתוח, שהם אלה שניהלו, ואמרו להם: אתם אלה שתתקנו את זה.

קולט אביטל: עכשיו, אני – אם מלכתחילה נעשתה טעות – יכול להיות שנעשתה טעות – ביצירת התשתית – כי אם לא הייתה טעות ביצירת התשתית, לא היו נוצרים חורים ברצפה.

קולט אביטל: פתאום נוצר חור ענק ברצפה, בור, ואתה רואה שאין שום דבר מתחת.

קולט אביטל: אז אני, עם מעט הידע שיש לי, יש לי רושם שלא נוצרה שם תשתית.

קולט אביטל: אז השאלה שלנו היא לגיטימית: מדוע להפקיד שוב את אותם אנשים שעשו את הטעות מלכתחילה, על השיפוצים.

קולט אביטל: זאת השאלה.

קולט אביטל: ואם יפים, תמשיך כך, אנחנו נצטרך לבקש ממך לצאת.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: יפים, בבקשה – גם לסבלנות שלי יש גבול.

קולט אביטל: אוקי?

יפים רויטברג: את ממש מצחיקה.

יפים רויטברג: סליחה.

קולט אביטל: אז אני אבקש ממך לצאת.

קולט אביטל: אני אבקש ממך לצאת.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: איך אנשים באים, אני מצחיקה אותו, הוא משקר.

שמואל אבואב: זו לא חברה שלנו.

קולט אביטל: אבל זה לא ככה נראה.

רומן ברונפמן: אבל זו חברה שמבצעת עבודה בשבילך, כרגע.

רומן ברונפמן: היא נושאת באחריות.

רומן ברונפמן: היא בעינינו נושאת באחריות.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך לצאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

רומן ברונפמן: יש פה איזה חוסר מוחלט בהבנה.

רומן ברונפמן: של מה מותר בכנסת ומה אסור בכנסת.

קולט אביטל: או בכל מקום אחר.

קולט אביטל: אני מהחבר'ה שלו.

קולט אביטל: אני מצחיקה אותו.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: תודה.

שמואל אבואב: טוב.

שמואל אבואב: קודם כל, אני רוצה להתנצל בפני חבר הכנסת ברונפמן שהוא אדם אמין וראוי, ואם חס וחלילה מישהו שאין לנו שליטה על מה שהוא אומר, הביע - - -

רומן ברונפמן: כשאתה לא היית פה הוא אמר שאני לא יכול לשאול על הצנרת, כי לעדה יש משרד לתכנון.

רומן ברונפמן: הוא הגיע עד לזה.

רומן ברונפמן: רק שתבין.

רומן ברונפמן: הוא אמר: לעדה יש משרד לתכנון, אתה לא רשאי לשאול שאלות לגבי הצנרת.

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: הוא אמר: אל תשאל אותי, יש לך את מי לשאול בבית.

רומן ברונפמן: כך הוא אמר.

רומן ברונפמן: אתה מבין, עד לאן הוא הגיע?

שמואל אבואב: אני גם אפנה למנכ"ל.

רומן ברונפמן: אני מבקש שתפנה למנכ"ל.

רומן ברונפמן: חד משמעית.

רומן ברונפמן: חוצפן.

שמואל אבואב: מצטער על זה.

שמואל אבואב: זה לא עובד שלנו.

קולט אביטל: אולי אנחנו נראה - לידיה רוצה להראות כמה שקפים, כדי שאנחנו נבין על מה אנחנו מדברים.

קולט אביטל: כי אם מבצעים שיפוצים ולא נוגעים בדברים האלה, ואחר כך זה שוב יתפוצץ, ואחר כך יגידו לנו שלמשפחות יש שבעה כלבים ולכן זה מתפוצץ – אז אנחנו נבין כמה שזה רציני.

שמואל אבואב: ראשית, אני רוצה לומר בפתח הדברים שהמשימה שלנו היא לעזור לאנשים.

שמואל אבואב: אנחנו לא מחפשים עכשיו לגלגל את האחריות ואת האשמה על האנשים ולא לומר שבגלל בעיית התחזוקה אלו הליקויים, ואנחנו עושים את כל המאמץ בכדי לעזור לאנשים באמת בבעיות המורכבות והקשות שיש להם.

שמואל אבואב: נשאלה שאלה לגבי התאמת הדירות.

שמואל אבואב: אז בתוך המעשה הגדול של קליטת העלייה והפתרונות האדירים שהמדינה הצליחה לייצר תחת ידה, יש גם תקלות.

שמואל אבואב: ואנחנו, בתקלות האלו מטפלים.

שמואל אבואב: אנחנו יודעים שהשיפוץ הזה הוא לא תחליף לבית ראוי ומושלם.

שמואל אבואב: זה ברור לנו.

שמואל אבואב: אנחנו לא רוצים להשלות אף אחד.

שמואל אבואב: אנחנו עושים תיקונים שיכולים להשמיש את הבית, ולאפשר לקיים בו אורח חיים סביר.

שמואל אבואב: זה לא תחליף לדירה חדשה.

שמואל אבואב: והחלופה לזה זה לפרק את כל הבתים ולהשקיע 70,000$ בכל דירה – זה יגיע למיליארדים, ואנחנו חושבים שהסיכוי שהמדינה תלך לפתרון רדיקלי שכזה שואף לאפס, ואם ניתלה רק בפתרון הזה כפתרון בלעדי, אנחנו ניצור איזושהי אשליה רחוקת טווח, שיפרקו ויבנו מחדש, ואנחנו יודעים שעד שהמדינה תגיע לגיוס הכספים האלו, יעבור הרבה מאד זמן.

שמואל אבואב: ולכן, אנחנו מחויבים לעשות את הכל בדרך בשביל להקל על האנשים ולפתור להם את הבעיות.

שמואל אבואב: דבר שלישי: אם לדעתם של אנשים – ואחרי מה שנמסר פה אנחנו נבדוק את זה אחד לאחד – בזמן השיפוץ לא עוסקים בדברים הבסיסיים ולא מנצלים את ההזדמנות הזאת לפתור את הבעיה שמוגדרת כבסיסית – הרי ברור שאפשר להשקיע בהרבה מאד דברים – אבל אם הצנרת היא צנרת רעועה, ובעת הזאת שפותחים את הקיר לא מטפלים בזה, ויודעים שזה עניין של עוד שנתיים שזה יתפרץ, בדברים האלה אנחנו צריכים לטפל ולמנוע מצב כזה.

קולט אביטל: זה פלילי.

שמואל אבואב: אנחנו צריכים לטפל בזה.

שמואל אבואב: מיד, לבדוק שהדברים האלו לא קורים.

שמואל אבואב: ואנחנו נגביר – כדי שזה יהיה תכליתי הדברים האלו ולא ניפגש פה בעוד כמה חודשים עם אותה תמונת מצב – אנחנו נגביר את רמת הפיקוח שלנו.

שמואל אבואב: כולל גם, אני מקבל, את מה שחבר הכנסת ברונפמן אומר.

שמואל אבואב: אני גם אסע אישית לשם – לא שאני אעבור כל בית, אבל – כדי להגביר את רמת הפיקוח והאחריות של המשרד לניצול ההזדמנות הזו לתיקונים, אנחנו נגביר את האכיפה שלנו ונוודא שבכסף שיש מגיעים למיצוי מקסימלי למה שצריך.

שמואל אבואב: עכשיו לגבי שיכון ופיתוח.

שמואל אבואב: זו חברה, שמבחינת משרד הבינוי והשיכון הייתה חברת הבת שביצעה את העבודה.

שמואל אבואב: חשבנו שמבחינה מנהלית – לא מעבר לזה שום דבר – החברה הזאת יש לה סוג של אחריות, יש לה סוג של קשר, יש לה סוג של היכרות.

שמואל אבואב: הדבר הכי קל הוא להגיד להם: רבותי, חלקכם נגמר, תצאו החוצה, נביא אנשים אחרים.

שמואל אבואב: חשבנו שאם ניתן להם את הכלים, תהיה להם את המוטיבציה הכי גדולה.

קולט אביטל: למה?

רומן ברונפמן: אין.

שמואל אבואב: אוקי.

שמואל אבואב: יש פה התנהגות מסוימת שבה צריך לטפל.

שמואל אבואב: היא לא משקפת את החברה.

שמואל אבואב: זה יועבר היום למנכ"ל, תכף כשאני אצא.

קולט אביטל: בדיוק ההפך יכול להיות.

שמואל אבואב: אני פשוט חושב – יבוא קבלן א', קבלן ב'.

שמואל אבואב: לפחות היום יש כתובת, הם מכירים, הם יודעים למי לפנות, אנחנו יודעים למי לפנות.

שמואל אבואב: אנחנו מרכזים כל הזמן את הכל באותו מקום.

שמואל אבואב: אם נתפזר בכל מיני קבלנים למיניהם, בעוד 3 שנים נצא שוב למכרז.

שמואל אבואב: אבל אני מוכן גם לשקול את ההערה שנאמרה כאן.

שמואל אבואב: אני לא מציע, בגלל ההתנהגות הלא הולמת של נציג החברה פה, להטיל דופי על החברה כולה.

קולט אביטל: לא, אין לזה קשר.

שמואל אבואב: אבל אני, לאור העניין הזה, אבדוק ועם תום הישיבה הזו אקיים מיד פגישה עם אנשי שו"פ, עם ההנהלה המרכזית, כדי לראות את הדברים.

שמואל אבואב: עכשיו, לגבי התאמת הדירות.

שמואל אבואב: הדירות האלה עברו את התקן כשהביאו אותן.

שמואל אבואב: ואמרו שאם לא יהיו את הדברים הבאים, זה יכול לעמוד בתקן.

שמואל אבואב: אנחנו יודעים שהסביבה היא סביבה שונה.

שמואל אבואב: כתוב פה שלא תהיה רטיבות, ולא תהיה קרינת שמש – אין דרום בלי קרינת שמש.

שמואל אבואב: אין מצב כזה.

קולט אביטל: גם הם יודעים את זה, תאמין לי.

קולט אביטל: אז הם אמרו את זה בצורה הזאת כדי להסביר שאין לזה סיכוי אולי אפילו חמישים שנה לעמוד.

שמואל אבואב: אז אם אני מסכם את הדברים שלנו – חשבנו שזה נכון לא רק להיתלות באיזשהו פתרון רדיקלי ארוך טווח ויצירת אשליה רחוקה מאד, שלא יודע אם נגיע לשם, אלא לטפל בית בית בכל מקום שרק אפשר, ואני בטוח שכל טיפול, כל עזרה, זה מסייע ולא מקלקל.

שמואל אבואב: אולי זה לא אידיאלי, אולי זה לא מקסימלי, אולי זה לא ממצה עד תום את כל מכלול הבעיות, אבל זה בוודאי יותר טוב מאשר להגיד לכולם: רבותי, הפתרון הוא לפרק, להשקיע כסף, וכולי.

שמואל אבואב: לכן, אנחנו גם נגביר את האכיפה וגם נמשיך את היקף העבודות.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: תרשה לי, שמוליק, אני רוצה לתת לעוד שני אנשים לדבר.

קולט אביטל: לנציג מכון וולקני – אדוני, רק תציג את עצמך.

קולט אביטל: אם לא אכפת לך, כיוון שעשיתם מחקר על העניין הזה, חשוב לנו לשמוע ממצאים, אבל בעיקר – איך אתם רואים את התחזית, ועל איזה סוג פתרונות ניתן כן לחשוב.

נמי פסטר: אוקי.

נמי פסטר: שמי פרופסור נמי פסטר, אתי עמיתי, ד"ר משה קוסטיקובסקי ומר יגאל כרמי.

נמי פסטר: אנחנו ממנהל המחקר החקלאי, מה שנקרא מכון וולקני, שייכים למחלקה שנקראת: מדעי המזון.

נמי פסטר: חברי בהכשרתם הם אנטומולוגים, כלומר: מומחים בתורת החרקים, אני מומחה בתורת הפטריות – מיקולוגיה – ונדרשנו לנושא בעקבות מכתבו של חבר הכנסת ברונפמן אל ד"ר אלי פוטייבסקי ראש המנהל, והיועצת המשפטית – יש מספר סוגיות בעייתיות בעדויות שלנו בבתי משפט או במתן חוות דעת, מהיותנו עובדי ציבור, אבל אני אגע בזה לאחר מכן.

נמי פסטר: לאור המכתב שהופנה אלינו ביקרנו בשטח וכתבנו מכתב מפורט של חוות הדעת – זה נעשה בלוח זמנים די סמוך לכתיבת המכתב.

נמי פסטר: הוגש דוח מפורט שהועבר גם כן לראש המנהל שלנו – הכל נעשה באמצעים ובצורה המקובלת אצלנו, כדי שראש המנהל יהיה מעורב, ושוב, דרך היועצת המשפטית שלנו.

נמי פסטר: הדוח נמסר, הועבר לחבר הכנסת ברונפמן, ואני אבקש כאן מעמיתי – יתחיל ד"ר משה קוסטיקובסקי – לתאר את המצב ולפרט את הממצאים, ולאחר מכן מר כרמי יתייחס להצעות, הפתרונות שאפשר או ניתן לעשות במסגרת הבדיקה שלנו.

נמי פסטר: אני כבר רוצה לומר.

נמי פסטר: אנחנו אנשי מדע ואנחנו אנשי מקצוע.

נמי פסטר: אנחנו לא קבלנים בשטח, אנחנו לא מבצעים עבודות, ואנחנו גם מנועים, כפי שאמרתי, מלתת חוות דעת מחייבות – אלא אם כן זה עובר דרך היועצת המשפטית והיא מאשרת לנו את הדברים – ולכן הסקירה שלנו תהיה מה שנקרא סקירה מדעית, תכליתית, נענה על השאלות המדעיות, התכליתיות, ונתייחס לכל שאלה מקצועית בנושא הזה של הטרמיטים.

קולט אביטל: זאת הציפיה שלנו.

נמי פסטר: אוקי.

נמי פסטר: אז אני מקווה שנעמוד בציפיות ונמלא את החסר.

נמי פסטר: בבקשה, ד"ר קוסטיקובסקי.

משה קוסטיקובסקי: שלום לכולם.

משה קוסטיקובסקי: אני רק מהתחלה רציתי לדייק שמחקר, בעצם, אנחנו לא עשינו.

משה קוסטיקובסקי: עשינו סקר.

משה קוסטיקובסקי: היינו בשטח, בנתיבות, בשתי שכונות, והיינו באופקים, גם בשתי שכונות, ובדקנו מספר רב של בתים.

משה קוסטיקובסקי: בכל בית שהיינו מצאנו טרמיטים.

משה קוסטיקובסקי: מצאנו את הסימנים של הטרמיטים.

משה קוסטיקובסקי: כמובן, מידת הנזק הייתה שונה מבית לבית.

משה קוסטיקובסקי: היו בתים שהרהיטים נפגעו, משקופים נפגעו, קירות, אבל יש גם עניין של נזק סמוי שלא ראינו אותו.

משה קוסטיקובסקי: בואו נגיד שקיר – אנחנו לא פתחנו את הקירות, כי לא הייתה לנו סמכות לפתוח את הקירות, ואף אחד לא הבטיח לנו שהוא יסגור את הקירות – וזה מה שראינו.

משה קוסטיקובסקי: אני חוזר: בכל בית היו תעלות.

משה קוסטיקובסקי: טרמיטים – אני לא יודע – זה לא מקום לתת הרצאות - - -

קולט אביטל: לא, לא.

קולט אביטל: אני כבר ראיתי את זה ברהיטים.

משה קוסטיקובסקי: כן.

משה קוסטיקובסקי: אבל טרמיטים חיים בקרקע.

משה קוסטיקובסקי: ומהקרקע כדי להגיע לבית הם בונים תעלות.

משה קוסטיקובסקי: והתעלות האלה מסביב לבית, רואים בכל בית שבאים אליו.

משה קוסטיקובסקי: בתוך הבית – אני חוזר: בתוך הבית – היו ארונות מטבח פגועים, היו קירות – אבל קירות, אני חוזר ואומר, אי אפשר היה לפתוח.

משה קוסטיקובסקי: וסביר להניח, אם יש כניסה של טרמיטים לבית, שעלולים להיפגע גם קירות.

שמואל אבואב: זה יכול לקרות בבית רגיל, גם?

שמואל אבואב: התופעה הזו הייתה יכולה להיווצר בבית קונבנציונלי.

משה קוסטיקובסקי: כעיקרון כן.

משה קוסטיקובסקי: זה לא קורה רק בדרום.

משה קוסטיקובסקי: זה קורה גם בבתים בצפון, אבל פשוט ידוע שבדרום זה המוקד שלהם.

נמי פסטר: למה הכוונה בבית קונבנציונלי?

נמי פסטר: אבן?

שמואל אבואב: כן.

שמואל אבואב: זה מה שהתכוונתי.

שמואל אבואב: אם הבית היה בנוי מבלוקים ומבטון וחומרי בניה אחרים.

קולט אביטל: לא, הרבה פחות.

קולט אביטל: כי הטרמיטים נכנסים לעץ.

אריה מאור: התשובה היא כן.

אריה מאור: בעמידר יש לנו מקרים שטרמיטים עולים גם לבתים קונבנציונליים.

שמואל אבואב: הם עולים לארון המטבח, שהוא מעץ.

אריה מאור: כן.

אריה מאור: הם מטפסים קומות.

קולט אביטל: יכול להיות שאני טועה, ואם אני טועה, שמישהו יתקן אותי.

קולט אביטל: אחת הבעיות היא לא שארון מעץ נאכל.

קולט אביטל: גם אצלי בתל אביב היו מקרים כאלה.

קולט אביטל: הבעיה היא שהבית מבוסס על קורות עץ.

קולט אביטל: זאת הקונסטרוקציה.

קולט אביטל: אם זה בלוקים – ניחא.

רומן ברונפמן: אז אין סכנה.

קולט אביטל: אין סכנה.

רומן ברונפמן: אז יש טרמיטים בארון.

רומן ברונפמן: זה כל הסיפור.

שמואל אבואב: זה פוגע ביציבות של הבית, אתם אומרים.

קולט אביטל: זה הכל בנוי על קורות עץ.

רומן ברונפמן: אנחנו קיבלנו לפני כחצי שנה בן אדם שהגיע מנתיבות, אם אני לא טועה, עם קורה.

רומן ברונפמן: עם קורה מעץ, אכולה לחלוטין.

רומן ברונפמן: קורה בגודל של שני מטר, שקלה 200 גר'.

קולט אביטל: ראית את זה?

קולט אביטל: יש לנו את זה.

קולט אביטל: נראה לך את זה.

שמואל אבואב: אני מיד אפרט מה אנחנו עושים עם זה.

קולט אביטל: הבעיה היא החומרים של הבניה עצמה.

קולט אביטל: אוקי, היינו באמצע הסקירה.

קולט אביטל: מצטערת.

משה קוסטיקובסקי: כעיקרון, אלה הנתונים.

משה קוסטיקובסקי: לגבי נגיעות – אם אין בכלל מגע בין קרקע לעץ, לא יכולה להיות נגיעות.

משה קוסטיקובסקי: אמנם, טרמיטים יכולים לבנות תעלות בגובה של כמה מטרים, אבל בדרך כלל הם עוברים את הקפיצה מקרקע לבית, אם יש מגע בין קרקע למשהו בנוי מעץ.

יגאל כרמי: אני רוצה להוסיף: כדי שהם יחדרו לתוך הבית, הם צריכים – אפילו אם הבניה עשויה מבטון, או מבניה אחרת לא מעץ, זאת אומרת: אפילו אם אין מגע, הרי יש סדקים בבטון, בבניה הקונבנציונלית, ודרך הסדקים האלה הם מוצאים דרך ועוד איך, ומגיעים לעץ שבתוך הבית.

יגאל כרמי: לקירות, לארונות, לדברים האלה.

יגאל כרמי: הסכנה יותר גדולה בבית שבנוי כולו מבנה עץ, מקורות ודברים כאלה.

קולט אביטל: בדיוק.

יגאל כרמי: אבל זה אפשרי גם בבתים שלא בנויים מעץ, והם חודרים לתוך הבית דרך סדקים.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: זה ממש מסוכן.

קולט אביטל: מר קוסטיקובסקי, סיימת?

משה קוסטיקובסקי: כעיקרון כן.

קולט אביטל: אז עכשיו לגבי פתרונות אפשריים.

יגאל כרמי: אפשר להדביר את זה, כמו שמטפלים בחרקים בהדברה.

יגאל כרמי: ניתן להדביר את זה באמצעים מקצועיים.

יגאל כרמי: אני לא יודע אם להיכנס כאן לכל הדרכים והאפשרויות, רק רציתי להעיר לתיאור שתיאר כאן מר אבואב – אני לא יודע מאיפה הוא קיבל את זה - - -

יוסקה מנור: מחוות דעת מפגישה שהייתה אצלנו אתמול עם דני סיימון, מאוניברסיטת תל אביב.

יוסקה מנור: מומחה לטרמיטים.

יגאל כרמי: בסדר.

יגאל כרמי: מה שאתה תיארת זה טיפול משלים, הייתי אומר.

יגאל כרמי: זאת אומרת, זה טיפול לא שלם.

יגאל כרמי: לא ניכנס כאן לדרכים מקצועיות איך לעשות את זה, אבל אם רוצים – באופן עקרוני.

יגאל כרמי: אני פשוט אתאר את זה בשני משפטים – אם רוצים למנוע ולהדביר את הבעיה של הטרמיטים, צריכים ליצור חיץ בין הקרקע לבין הבית עצמו.

יגאל כרמי: והסיפור הזה של תעלות סביב הבית, זה חיץ חלקי בלבד, ואם ראיתם בתמונה הזאת, הטרמיטים לא נכנסים מהצדדים, אלא יכולים להיכנס מתחת לרצפה.

יגאל כרמי: זאת אומרת: החיץ צריך להיות מתחת לקרקע של הבית, וזה מחייב קידוח חורים ופיזור שווה של חומר ההדברה מתחת לבית ולא רק בתעלות.

יגאל כרמי: זאת אומרת, ניתן להדביר את הטרמיטים.

יגאל כרמי: הטיפול הוא מורכב, טיפול יקר, ואם הוא נעשה בידי מדביר מוסמך שיודע את המקצוע שלו, אז הוא גם יעיל.

קולט אביטל: לידיה, אני רוצה לשאול שאלה.

קולט אביטל: בשיפוצים שעושים עכשיו, בעיקר בבתים שיש חור ברצפה, האם הם יוצאים איזושהי תשתית של בטון?

לידיה זילברשטיין: לא.

לידיה זילברשטיין: לא.

לידיה זילברשטיין: זה שטויות.

קולט אביטל: אני שואלת את זה מסיבה אחרת, לא בגלל הטיפול בטרמיטים.

קולט אביטל: אלא שאם הייתה איזושהי תשתית - - -

שמואל אבואב: במקום שנפער בור, האם יוצקים בתוך הנקודה, זה מה שהיא שואלת.

יוסקה מנור: אני אפרט מה אנחנו עושים.

יוסקה מנור: הנושא הזה הוא חדש, מאז הישיבה פה לפני חצי שנה.

קולט אביטל: יותר מזה.

קולט אביטל: אנחנו מכירים אותו כבר שנתיים.

יוסקה מנור: במפרט בזמנו, בשנות התשעים, כשעשו את המפרט הטכני ואת המכרז, נזכר הנושא הזה ועשו כל מיני הגנות נגד טרמיטים.

יוסקה מנור: כלומר, כל יצרן שהיה צריך להביא מבנים מחו"ל, היה צריך לטפל בעץ ולעשות מספר הגנות נגד טרמיטים.

יוסקה מנור: כנראה שחלק מההגנות טובות יותר, חלק פחות טובות.

יוסקה מנור: מה שאנחנו עשינו מאז: פנינו למשרד לאיכות הסביבה, קיבלנו חוות דעת מד"ר אורי שלום ומדן איש שלום.

יוסקה מנור: בעקבות חוות הדעת הזאת פנינו ליועץ פרטי מאוניברסיטת תל אביב בשם דני סיימון, ואנחנו הולכים להתקדם בכמה שלבים.

יוסקה מנור: לעשות סקר – עשינו כבר בכמה שכונות, אבל לעשות סקר בכל השכונות, לא רק בשכונות שאנחנו מטפלים בהן כרגע, אלא בכל השכונות שנבנו בבניה מתקדמת בשנות התשעים – סקר ראשוני כדי לראות, בכלל, אם השכונה נגועה בטרמיטים או לא.

יוסקה מנור: אם היא לא נגועה – בסדר.

קולט אביטל: אבל יש לך פה סקר.

יוסקה מנור: שניה.

יוסקה מנור: לא, לא.

יוסקה מנור: אין לי סקר על כל השכונות בכל מקום.

רומן ברונפמן: סליחה.

רומן ברונפמן: זה כמייצג?

משה קוסטיקובסקי: אנחנו בדקנו 12 בתים בנתיבות ועשרה בתים באופקים.

רומן ברונפמן: איך בחרתם בבתים האלה?

רומן ברונפמן: באקראי?

משה קוסטיקובסקי: לא, לפי הזמנה.

נמי פסטר: לפי תלונות.

יוסקה מנור: אני עומד לעשות את זה בכל השכונות, בעשרים שכונות, סקר ראשוני, לראות אם יש בכלל טרמיטים.

רומן ברונפמן: האם לדעתך המקצועית, בלי שבדקת, אם אנחנו בודקים את כל הבתים, התופעה חוזרת על עצמה בתשעים אחוז מהבתים?

רומן ברונפמן: באינטואיציה?

רומן ברונפמן: חמישים אחוז?

משה קוסטיקובסקי: לא הייתי זורק מספר, אבל לדעתי כן.

יוסקה מנור: אז כבר מהסקר הראשוני שעשינו בארבע שכונות, יש שתי שכונות נגועות, יש שכונות שאין שום דבר.

לידיה זילברשטיין: יש מלא.

לידיה זילברשטיין: יש בכל בית.

קולט אביטל: כדאי לבדוק את זה.

קולט אביטל: השאלה היא גם אם יש טיפול מונע.

יוסקה מנור: רגע, אני אמשיך.

יוסקה מנור: שכונה שגילינו בה שיש נגיעה בכמה בתים, נעשה סקר מפורט יותר בכל הבתים ונראה מה קורה בכל הבתים.

יוסקה מנור: ברגע שגילינו בית נגוע, נבקש מפרט מהיועץ המיוחד מה לעשות באותו בית.

יוסקה מנור: ספציפית.

יוסקה מנור: בשאר הבתים הקרובים לאזור הנגע אנחנו נעשה את הטיפול מסביב לבית.

יוסקה מנור: מתחת לבית כבר קשה היום להגיע.

יוסקה מנור: כשבונים בית חדש בארצות הברית, כשבונים בניית עץ, באמת עושים טיפול מתחת לרצפה.

יוסקה מנור: היום אני לא יכול להגיע מתחת לרצפה.

יוסקה מנור: אני יכול לעשות מסביב.

יגאל כרמי: אפשר להגיע למה לא?

משה קוסטיקובסקי: אפשר להגיע, אחרת זה לא יהיה יעיל.

יוסקה מנור: טוב, היועץ שלנו ייתן את המפרט הטכני.

דני איש-שלום: אפשר ומומלץ.

דני איש-שלום: במידה וייעשה טיפול רק מסביב, לא עשית שום דבר.

יוסקה מנור: אוקי, היועץ ייתן לנו מפרט מה לעשות בכל בית ובית.

יוסקה מנור: אני רוצה להגיד: מה שאמרו לנו עד היום בייעוץ זה שאם גילינו בשכונה מספר בתים נגועים, זה לא אומר שצריכים לטפל בכל השכונה, אלא רק בבתים הקרובים.

יוסקה מנור: זו חוות הדעת הראשונית.

יוסקה מנור: מה שאנחנו צריכים לעשות זה למפות את העבודה.

יוסקה מנור: כי ללכת ולעשות טיפול מונע בכל הבתים זה הרבה מאד כסף ואין הצדקה לפי מה שהמומחים אומרים.

יוסקה מנור: אלה השלבים שאנחנו נתקדם בהם כרגע, אנחנו נראה איזה בתים הם נגועים, איזה בתים סביר שיינגעו, ונעשה את הטיפול המונע.

יוסקה מנור: זה ייקח עוד זמן, ואנחנו צריכים גם לתכנן את זה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: המשרד לאיכות הסביבה.

דני איש-שלום: אני דני איש-שלום וזה ד"ר אורי שלום.

דני איש-שלום: אנחנו די תמימי דעים.

דני איש-שלום: אתה רוצה לדבר?

אורי שלום: דבר אתה.

דני איש-שלום: קודם כל בהתייחס למה שאמר יוסקה מנור, ברמה המקצועית – אנחנו אנשי מקצוע.

דני איש-שלום: קודם כל, הסקר הוא חשוב, בהחלט חשוב.

דני איש-שלום: הוא נותן לך איפה יש נגיעות ואיפה לא.

דני איש-שלום: אבל צריך להבין שבמקומות שאין, לא מן הנמנע שתהיה בעוד חצי שנה או שנה וחצי.

דני איש-שלום: לכן, עדיין צריך לבצע טיפול מונע.

דני איש-שלום: טיפול צריך להיות טיפול מקיף, עם הפעולות המשלימות.

דני איש-שלום: זאת אומרת: לקחת מכל התורה של הטיפול רק נדבך אחד זה כאילו לא עשית כלום.

דני איש-שלום: זו זריקת כספים מיותרת.

דני איש-שלום: צריך לחפור את התעלות.

דני איש-שלום: יש היום דרכים להגיע מתחת לרצפה, דרכים לא מסובכות.

דני איש-שלום: קיימות.

דני איש-שלום: התורה קיימת.

דני איש-שלום: וצריך לעשות את זה.

דני איש-שלום: כמובן, שבמידה והקונסטרוקציה נפגעה בבתים מעץ, שם זה כבר עניין של שיפוצים, שזה מאתנו והלאה.

דני איש-שלום: אני מדבר כרגע רק על נושא הדברה.

דני איש-שלום: כמובן שהסקר אמור לתת לך גם אמדן, אמור במובן מסוים גם להוזיל.

דני איש-שלום: כי איפה שצריך לעשות טיפול מונע ואין נגיעות, אתה תשקיע הרבה פחות כספים לעומת מקומות שיש נגיעות גבוהה יותר.

דני איש-שלום: בגלל זה החשיבות של זה.

דני איש-שלום: כמובן, שכשפנו אלינו, הייתה איזושהי בהלה והמומנט של הזמן היה מאד חשוב ונורא רצו לעשות את זה מהר.

דני איש-שלום: במקרה כזה, כשאתה הולך ועושה סקר והולך ועושה איזשהו ניסוי, יש פה את האלמנט של הזמן, שזה לאורך זמן.

דני איש-שלום: סקר גם הוא לא נעשה במשך חודש או חודשיים.

דני איש-שלום: אנחנו מדברים על אלפי בתים לפי מה שאני קיבלתי, ואז צריך להחליט.

דני איש-שלום: אם הזמן הוא גורם חשוב במקביל ורוצים לעשות את זה מהר, צריך להחליט על פעולה מסוימת שהיא קצת יותר דרסטית מפעולת מניעה - פעולת הדברה ברמה מסוימת שתכסה את כל הבתים.

קולט אביטל: אני יכולה לפתוח סוגריים ולשאול אותך: אם זכרוני אינו מטעה אותי, כשמדובר על עץ, בפעולות הדברה יש איזה גז שמזריקים לתוך העץ?

דני איש-שלום: גם בפעולות הדברה יש כמה רמות.

דני איש-שלום: כשאת מדברת על גז – אפשר גם לבוא לבית מעץ, לכסות אותו בבלון ולהזריק פנימה גז ולחטא אותו, שזו פעולה מאד מאד יקרה.

דני איש-שלום: בודדים הם המדבירים בארץ - - -

יגאל כרמי: לא במקרה של טרמיטים.

דני איש-שלום: זו פעולה משלימה.

דני איש-שלום: אני מדבר על בית שיש בו נגיעות.

יגאל כרמי: לא, לא.

יגאל כרמי: לא במקרה של טרמיטים.

דני איש-שלום: אני אומר: בנוסף להדברה.

דני איש-שלום: בנוסף.

נמי פסטר: לא, לא.

נמי פסטר: זה לא פותר את זה.

יגאל כרמי: אלה כמעט - - - שלא קיימים בארץ.

דני איש-שלום: אני אומר שיש כמה פעולות שאתה יכול לבצע.

דני איש-שלום: אתה יכול לבצע מתחת לרצפה את התעלה, אתה גם יכול לכסות בבלון כפעולת מניעה.

אורי שלום: בכלל מדובר לא מדובר על הטיפול הזה, לא המלצנו לעשות אותו.

יגאל כרמי: בלון גז מטפל בחרקי עץ שהם לא טרמיטים.

יגאל כרמי: במקרה של טרמיטים הטיפול בגז לא יעיל.

אורי שלום: לא הומלץ.

אורי שלום: לא הומלץ לעשות את זה.

דניאל שם טוב: אני אומר שיש הרבה רמות.

דניאל שם טוב: מה שהמלצנו זה ללכת לרמה מסוימת שירוססו כל הבתים – שוב, זה רק במידה שיש את האלמנט של הזמן.

דניאל שם טוב: צריך לזכור דבר אחד: מן הסתם בחלק מן הבתים בהם יש נגיעות גבוהה מאד, יכול להיות שהטרמיטים יחזרו וצריך יהיה לבצע הדברה נוספת.

דניאל שם טוב: וזה במידה ויש את המגבלה של הזמן.

אורי שלום: הזכירו פה שעושים שיפוץ אבל לא הזכירו שנעשה טיפול בטרמיטים.

אורי שלום: קודם כל עושים טיפול נגד טרמיטים, ואחרי זה עושים שיפוץ.

אורי שלום: זה דבר אחד.

אורי שלום: הדבר השני – טיפול נגד טרמיטים יעיל, במקרה הטוב, אם עושים אותו טוב – וצריך לעשות אותו בפנים ובחוץ - לשלוש עד חמש שנים אם עושים את זה טוב.

אורי שלום: אלה שתי ההערות לפרוטוקול.

יגאל כרמי: מקסימום לשלוש עד חמש.

יגאל כרמי: זה יכול להיות גם לשנה שנתיים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

יצחק ביטון: אני משירותי כבאות אזור באר שבע.

יצחק ביטון: אנחנו באנו פה מקצועית לנושא הכיבוי.

יצחק ביטון: אני צריך להקדים ולומר שעיקר השריפות שהיו לנו במבנים האלה, היו כתוצאה מקצר חשמלי וכמובן גם רשלנות.

יצחק ביטון: אנחנו פשוט בעקבות המכתבים שנשלחו – כי אנחנו בעצם לא מבצעים ביקורות אחת לשנה, כי הם פטורים מזה – ביקרנו בכמה אתרים, ועיקר הדברים שראינו זה שציוד הכיבוי לא מתוחזק.

יצחק ביטון: יש בתים שעמדו אז במפרט הטכני, אז שמו רק גלאים, גלאי אש.

יצחק ביטון: למעשה, אותם גלאים היום מנותקים.

יצחק ביטון: נגמרת סוללה אף אחד לא מחליף, יש תקלה אף אחד לא מתקן.

יצחק ביטון: נושא של מטפים – כמובן שזו מערכת שלמה שנדרשה באותה עת שהמבנים האלה הוקמו.

יצחק ביטון: כמובן שהוקמו בלחץ, וגם אנחנו מינינו ועדה לבדוק את תנאי הכבאות, אבל לא תמיד ביצעו, משום שהייתה פשוט מסה של קליטת עלייה, וגם אנחנו עשינו דברים כדי לפתור את אותה בעיה באותו עץ.

יצחק ביטון: לגבי המתזים ישנה שם בעיה.

יצחק ביטון: איפה שיש מתזים אם הברז הראשי סגור, אז שום דבר לא עוזר.

יצחק ביטון: כי אני מבין שהדיירים פוחדים שמטף כזה יעבוד סתם ככה, ואז ייגרם נזק לאותם דירות.

יצחק ביטון: כי בסך הכל זאת בניה קלה, וגבס, ודברים שכשבאים במגע עם מים, יש נזק אחר כך.

יצחק ביטון: כמובן, שהתחזוקה של הציוד הזה היא מאד תחזוקה מאד לא בריאה.

יצחק ביטון: אני צריך להוסיף שהאוכלוסייה, בעיקר בכל השכונות האלה, בכל הגושים של המבנים הקלים, היא אוכלוסייה חלשה.

יצחק ביטון: אנחנו גילינו שם תוספות בניה שמוסיפות לסיכון, עשבים – שזה לא קשור אם זו בניה קלה או לא, גרוטאות, כל הדברים האלה, שכמובן צריך לתת עליהם את הדעת.

קולט אביטל: תודה.

יצחק ביטון: עוד שניה.

יצחק ביטון: לעיקר.

יצחק ביטון: אני פה פתאום מגלה שהולכים לשפץ את הבתים האלה.

יצחק ביטון: אני לא רואה שכיבוי אש מעורב בכלל בנושא הזה.

יצחק ביטון: כי יש לנו מה להגיד, גם מבחינת ציוד, גם מבחינת שיפור העניינים.

יצחק ביטון: יש לנו נתונים, אני מבקש שכל אותם גופים שעושים את השיפוצים יבואו אלינו, נעשה איזשהם חתכים, נדרוש את הדרישות בהתאם לרוח התקופה, כי חבל פשוט לעשות שיפוץ ואחר כך הבית יישרף.

יצחק ביטון: חבל.

יצחק ביטון: ויש פה גם סכנה לחיי אדם.

יצחק ביטון: אז אני חושב שאנחנו צריכים להיות מכותבים וגם מעורבים בכל נושא השיפוץ.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נדיה טטרנקו, בבקשה.

נדיה טטרנקו: שלום לכולם.

נדיה טטרנקו: אני מנכ"לית העמותה "עולים למען קליטה מוצלחת".

נדיה טטרנקו: אנחנו מדברים על בעיות בבנייה הקלה בשכונת נחל בקע בבאר שבע.

נדיה טטרנקו: לכל הדברים שאמרו כאן רציתי להוסיף שמדובר על אוכלוסייה של אנשים קשישים.

נדיה טטרנקו: כתשעים אחוז בגיל שמונים פלוס.

נדיה טטרנקו: אז מה שהיה מדובר על זה שלא מטפלים כמה שצריך בבית, צריך לזכור על איזה אנשים מבוגרים מדובר.

נדיה טטרנקו: והיה מבצע שאספו אנשים מכל הרחובות בארץ והכניסו לשכונה אחת, והשאירו אותם כך, איכשהם, כשמראש היה מובן שהם לא מסוגלים לטפל בעצמם.

נדיה טטרנקו: עשו סקר – אנחנו גם הזמנו נציבות כיבוי אש – עשו ביקור בית בית בשכונה, גם עשו סקר עם משרדי השיכון ועמידר, והבעיה לפי מה שאני שומעת כאן, אני שומעת שיש בשביל שיפוצים 8 מיליון ש"ח, בבאר שבע מדובר רק על שני מיליון ויש קצת הבדל.

נדיה טטרנקו: וגם אמרו ממאי שעוד מעט מתחילים לעשות עבודות.

נדיה טטרנקו: ועכשיו אני שומעת שזה ספטמבר.

נדיה טטרנקו: בסדר, אולי ספטמבר.

נדיה טטרנקו: אבל מסבירים לנו שמתחילים מהתחלה – רק גגות וחצר.

נדיה טטרנקו: אז אנשים פשוט פוחדים, כי מדובר על אנשים מבוגרים.

נדיה טטרנקו: ואם הסדר יהיה כך שכמה פעמים באותו בית באים לעשות משהו, לא מתאים לעשות עבודות בבית בצורה כזאת.

נדיה טטרנקו: אז אנחנו מבקשים שזה יהיה בפעם אחת.

נדיה טטרנקו: נכנסים ועושים כמה שצריך.

קולט אביטל: את הכל.

קולט אביטל: כן, בבקשה.

קולט אביטל: אנחנו מתקרבים לסוף הישיבה.

אבודאייב זויה: אבודאייב זויה מנתיבות משכונת נטעים.

אבודאייב זויה: יש מישהו שם שהחליף הכל, נשאר שם רק שלד.

אבודאייב זויה: והוא קנה הכל הכל במאה אלף שקל.

אבודאייב זויה: והוא אמר שממש קשה, והוא החליף כל הקירות בגלל הטרמיטים.

אבודאייב זויה: ואני רוצה להגיד שצריך להחליף כל הבית.

אבודאייב זויה: באמת.

אבודאייב זויה: כי אנחנו קנינו ממש בהרבה כסף.

אבודאייב זויה: צריך לבדוק את זה ולשים לב.

אבודאייב זויה: אני קניתי בשבעים אלף דולר מיד שניה, ואני אמא חד הורית עם ארבעה ילדים, זה ממש יקר.

אבודאייב זויה: ואין לי מילים לזה.

קולט אביטל: חלק גדול מהאנשים גם ממשיכים לשלם משכנתא.

קולט אביטל: גרים עם בור באמצע הבית וגם צריכים להמשיך לשלם משכנתא.

קולט אביטל: לידיה, כמה מילים אחרונות.

לידיה זילברשטיין: אם יש חלק נגוע בטרמיטים, צריך להוציא את זה ולשרוף.

לידיה זילברשטיין: זהו.

לידיה זילברשטיין: כלל מס' 2: אם היקף הנגיעה בטרמיטים כל כך גדול, בכל השכונות שלנו, בכל המדינות מורידים את השכונות האלה ובונים בתים קונבנציונלים.

לידיה זילברשטיין: בארה"ב מקציבים מיליארד דולר בשנה לבניה הזאת.

קולט אביטל: אנחנו לא אמריקה.

קריאה: אומרים שזה בית כמו באמריקה, אבל זה לא נכון.

קולט אביטל: זה רק כמו.

לידיה זילברשטיין: בעיית הטרמיטים הייתה תמיד.

אורי שלום: משפט אחד.

אורי שלום: גם כשמחליפים את הקונסטרוקציה ובונים באבן גם אז הם לא רק נשארים, גם אז עושים טיפול מונע לטרמיטים, כי אנחנו גם לא נרצה לראות בארונות שלנו, למרות שזה בית מאבן, טרמיטים.

נמי פסטר: בכמה מילים רק לסכם את נקודת הטרמיטים, שלשמה הגענו.

נמי פסטר: אנחנו מתרשמים שנקודת הטרמיטים קריטית בנושא.

נמי פסטר: כי נושא השיפוצים של אינסטלציה וכולי – כולנו יודעים – זו בעיה מקצועית שמחייבת טיפול.

נמי פסטר: אבל זה טיפול שיכול להיות חד פעמי אם הוא נעשה טוב.

נמי פסטר: והטרמיטים זו בעיה שעם כל מה שייעשה, אם הוא לא ייעשה טוב, אם לא ייעשה נכון, היא תשוב ותצוץ ותחסל את הבתים.

נמי פסטר: אני שומע כאן שיש כמה גופים שנדרשו לנושא.

נמי פסטר: אוניברסיטת תל אביב, איכות סביבה, אנחנו כמכון וולקני.

נמי פסטר: אני חושב שמישהו – לא יודע מי צריך לקחת את זה על עצמו – צריך להושיב את כל המומחים יחד, כולל נציגי הדיירים, אולי, כולל מישהו שמתמצא.

נמי פסטר: אנחנו כמו ספינות ששטות בלילה בלי אורות, חולפות אחת ליד השניה.

נמי פסטר: אנחנו לא נוהגים לעבוד ככה, במחקר אנחנו נוהגים לאחד כוחות, לעשות מה שנקרא "אינטרדיסציפלינרי" כדי שכל אחד יביא את הידע שלו.

נמי פסטר: מישהו צריך לקחת על עצמו להזמין את המומחים שלנו, את המומחים האחרים.

נמי פסטר: אנחנו נותנים כבוד לכל המומחים, אנחנו חושבים שכל אחד תורם את תורתו.

נמי פסטר: אז אם יקום גוף על כזה ויוציא המלצות בכל מיני רמות של טיפול מבחינה כספית ומבחינה מקצועית, יכול להיות שזה יהיה לתועלת.

קולט אביטל: אתה בעצם מסכם מה שאני רציתי להגיד.

נמי פסטר: סליחה.

קולט אביטל: ואני שמחה ש- איך אומרים באמריקה?

קולט אביטל: כי אנחנו מדברים על אמריקה – שמוחות טובים חושבים באותה צורה.

קולט אביטל: יש לך רק משהו להוסיף לפני הסיכום?

חיים תמם: אני סגן מפקח כבאות ראשי בנציבות כבאות והצלה.

חיים תמם: מה שאני רוצה להגיד, להדגיש את החשיבות בעניין בטיחות האש, כי כאן זה עניין של חיים ומוות.

חיים תמם: המבנים האלה הם מבנים נתונים לסיכוי אש בהגדרה, ואירוע שריפה שם עלול לסכן את האנשים ששוהים שם.

חיים תמם: את החיים, לא רק פגיעה ברכוש.

חיים תמם: ולכן יש חשיבות לתחזק ולטפל במערכות בטיחות האש שהתקינו – ואיפה שלא התקינו צריך להשלים את המערכות האלה - כי הן מערכות חיוניות ומצילות חיים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שמוליק, אם זכרוני אינו מטעה אותי, התחלנו לטפל בנושא הזה בערך לפני שנתיים.

רומן ברונפמן: קצת פחות.

קולט אביטל: היינו בשטח, ראינו.

קולט אביטל: בעצם – ואני מוכנה להוציא את הפרוטוקולים – אמרו לנו: אין בעיה.

קולט אביטל: יש בית אחד או שניים.

קולט אביטל: אנחנו שאלנו מה היקף הבעיה – מה פתאום.

קולט אביטל: איזה היקף?

קולט אביטל: איזו בעיה?

קולט אביטל: כיוון שאני בדרך כלל מדברת על סמך עובדות שהיו פה בוועדה, לא יקשה לראות שבעצם כל העניין הזה, בהתחלה התכחשו לו.

קולט אביטל: עברנו שנה וחצי של עוד ישיבה ועוד ישיבה עד שאנשים הבינו.

קולט אביטל: ודרשנו שלפחות ייעשה סקר, שיראו מה הסיבות, שיראו מה היקף התופעה.

קולט אביטל: עכשיו, יש לי ביקורת קשה, ואני אגיד לך אותה.

קולט אביטל: מה שאנחנו עשינו כאן היום, משרד השיכון היה צריך לעשות לפני שנה וחצי.

קולט אביטל: להושיב את כל הגורמים סביב שולחן אחד ולעשות מה שנקרא עבודת מטה.

קולט אביטל: אני לא צריכה להיות אחראית על עבודת המטה שלכם.

קולט אביטל: מה שאתם שמעתם כאן – קודם כל אמרו שאין כזה דבר.

קולט אביטל: לא קיימים טרמיטים.

קולט אביטל: מי בכלל המציא את זה?

קולט אביטל: אז אם אנחנו רוצים לטאטא כל דבר תחת השטיח, ולהמשיך – לא עם בעיה אחת, אלא להכפיל את הבעיה, בבקשה.

קולט אביטל: בואו נמשיך עם הגישה הזאת.

קולט אביטל: לי יש כרגע ויכוח לא רק עם הנושא עצמו, אלא עם הגישה שננקטה במשך שנה וחצי על ידי המשרד הזה.

קולט אביטל: אני לא מאשימה אותך, אתה חדש במשרד הזה.

קולט אביטל: אבל יש לי יסוד סביר להניח שאילו הייתה נעשית העבודה הזאת כפי שאנחנו עושים אותה כאן היום עם כל הגורמים, סביב שולחן אחד, שמוכנים להסתכל בפנים על המציאות ולהגיד: אוקי, בואו נראה, בואו נחשוב מה עושים.

קולט אביטל: ולא סתם לזרוק כסף ולבוא ולסתום חור, ולהגיד: פה עשינו את עבודתנו, שלום, ועוד חצי שנה להיות עוד פעם באותו מצב.

קולט אביטל: אז יכול להיות שהיינו עושים עבודה יותר טובה, יכול להיות שאנשים לא היו נמצאים עוד פעם באותו מצב ויכול גם להיות שהמדינה לא הייתה מבזבזת כסף לריק.

קולט אביטל: אז אלה הנתונים, ואני מקווה שאני מדברת בשם חברי לוועדה - חלק לא נמצאים היום.

קולט אביטל: תאמין לי, אם הם היו פה, הם היו אומרים בערך מה שאני אומרת לך, אולי במילים אחרות.

קולט אביטל: אני פונה אליך בפעם המי יודע כמה – לא אליך אישית, כי אתה לא טיפלת בזה בעבר - ואני מבקשת שהפעם נתייחס לעסק הזה בצורה רצינית, כוללת, וננסה לראות מה הפתרונות הנכונים.

קולט אביטל: ודאי שאם היינו אמריקה היינו הורסים את השכונות והיינו בונים בתים נפלאים.

קולט אביטל: אבל כיוון שאנחנו לא אמריקה ואנחנו צריכים לחיות עם המציאות הזאת, וקשה לי להניח שאתם תהרסו את הבתים ותבנו בניינים חדשים, אז בואו נגייס את כל הגורמים וננסה לראות איך מטפלים בדבר, כך שכשעושים את השיפוץ מטפלים גם בשלד, מטפלים גם בטרמיטים, מטפלים גם בתשתית, וזה גם אפקטיבי, ואנחנו לא חוזרים ומבקשים מהאוצר עוד שמונה מיליון ועוד שני מיליון ועוד ארבעה מיליון.

קולט אביטל: הקביעה של הוועדה הזאת הייתה יותר מפעם אחת, שאלה, במצב הזה, הם מבנים שלא ראויים לדיור, אז בואו נהפוך אותם לראויים.

קולט אביטל: עכשיו, האנשים האלה באו כעולים.

קולט אביטל: אני מבינה, הייתה מצוקה.

קולט אביטל: היו צריכים מהר מהר למצוא קורת גג.

קולט אביטל: אתה יודע מה?

קולט אביטל: היינו נותנים להם קרוואנים, היה יותר טוב.

קריאות: נכון, נכון.

קולט אביטל: אז הם היו יודעים.

קריאה: ולא היינו משלמים משכנתא.

קולט אביטל: ולא היו משלמים משכנתא.

קולט אביטל: אוקי.

קולט אביטל: אבל עכשיו האנשים האלה תקועים.

קולט אביטל: אתה מדבר על ציבור של כמעט 10,000 משפחות שמשלמים משכנתאות.

קולט אביטל: אגב, באחת מהישיבות הקודמות היו פה גם אנשים מהגליל.

קולט אביטל: אז התופעה הזאת בגליל כדאי שנדע אותה.

קולט אביטל: ואת הטרמיטים האלה ואת הקורות האלה – ואני אשמח להעביר לך כשנמצא את הקורות האלה – תאמין לי, מצאו גם שם.

קולט אביטל: אז בואו נטפל בזה בצורה יסודית, ואנחנו מאד מצפים לזה ממך.

קולט אביטל: תודה.

שמואל אבואב: אוקי.

שמואל אבואב: תודה רבה.