ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 234, 2005-05-30 10:00

קולט אביטל: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: היום אנחנו רוצים לטפל במהירות וביעילות בשני נושאים, שניהם קשורים לדיור אצל העולים.

קולט אביטל: אנחנו נדרשים שוב לנושא הבנייה הקלה בנגב.

קולט אביטל: דרך אגב, אני חושבת שמה שאנחנו עושים היום בנושא זה צריך להיות אות אזהרה לגבי כל אותן האפשרויות של בנייה קלה, זמנית ולא יעילה לגבי המתפנים מגוש קטיף.

קולט אביטל: יש לזה ערך ציבורי לא קטן.

קולט אביטל: התכנסנו כדי לשמוע על התקדמות כלשהי בתחום זה, ואני מבינה שקיימת התקדמות.

קולט אביטל: בנוסף לכך אני רוצה לנצל את ההתכנסות הזאת כדי לדון בנושא ההלוואות לדיור לעולים שאינם מסוגלים לשלם משכנתאות.

קולט אביטל: הנושא הראשון הוא סיוע בהחזר הלוואות לדיירי הבנייה הקלה.

קולט אביטל: אני מבקשת מנציג האוצר לעדכן אותנו בנעשה.

גרמן קונסטנטינובסקי: כפי שהבטחתי לפני כשמונה חודשים, אכן התחלנו לטפל בנושא.

גרמן קונסטנטינובסקי: קיבלנו את החומר מהעמותה והעברנו אותו לבנקים.

גרמן קונסטנטינובסקי: כל מי שהיה ברשימה זו ורצה לגשת לוועדה – המחסום היחיד היה התשלום בגין החקירה – הגיע לוועדה וקיבל טיפול.

גרמן קונסטנטינובסקי: טיפלנו בנושא עם ראש פתוח ונתנו הקלות בהתאם למצב העולים.

גרמן קונסטנטינובסקי: לא תמיד הבקשות נענו בחיוב, כי היו בקשות מוגזמות, למרות שמדובר בבנייה קלה.

גרמן קונסטנטינובסקי: בהרבה מקרים - במיוחד כשמדובר באנשים עם מוגבלויות או מבוגרים - קיבלו אפילו הקפאת הלוואות למשך חמש שנים.

גרמן קונסטנטינובסקי: בעצם המשמעות היא שהם יוכלו לפרוע את החלקים האחרים או שהם ימשיכו לשלם לאחר שיסגרו את החלקים האחרים או במקרה פטירה ההלוואה תצטרף לערך הנכס.

גרמן קונסטנטינובסקי: הקלה מסוג אחר – אפס אחוז ריבית למשך שלושים שנה.

גרמן קונסטנטינובסקי: באופן אישי עליתי לפחות דרגה אחת לעומת ההחלטות האחרות, כלומר אם באופן רגיל אנשים רגילים לא היו מקבלים שום הטבה, האנשים האלה קיבלו הטבה.

קולט אביטל: ההלוואות האלה ניתנות בנוסף לשיפוץ שנעשה ממילא על-ידי משרד השיכון?

גרמן קונסטנטינובסקי: לא מדויק.

גרמן קונסטנטינובסקי: ההלוואות האלה ניתנו בזמן רכישת הנכס ולא משנה באיזה מצב היה הנכס.

גרמן קונסטנטינובסקי: ראיתי שאנשים קנו את הנכסים האלה גם בשנת 2003, כאשר הבעיה היתה כבר ידועה.

גרמן קונסטנטינובסקי: הם קנו מרצונם את הנכס, כנראה שהמחיר התאים להם.

גרמן קונסטנטינובסקי: ראיתי גם הרבה מקרים שהנכסים האלה נמכרו במחיר מוגזם.

גרמן קונסטנטינובסקי: ההלוואות ניתנות ברגע שהנכס נרכש ומאז זה ממשיך להתנהל.

גרמן קונסטנטינובסקי: אם יש אחריות לנכס מצד גורם כלשהו, זה לא קשור להלוואה.

קולט אביטל: כלומר, אם מגוריו של אדם כזה נמצאים בלתי ראויים, זה מטופל על ידי משרד השיכון.

קולט אביטל: אם הוא גם נכנס לקשיים והוא לא מסוגל לשלם, זה מסלול אחר.

רומן ברונפמן: זה מסלול נוסף, מקביל, ללא כל קשר.

קולט אביטל: האם אנחנו יכולים לקבל מושג כלשהו לגבי גודל התופעה, בכמה תיקים דנתם בנושא הספציפי הזה?

גרמן קונסטנטינובסקי: קיבלנו 300-350 שמות של אנשים.

גרמן קונסטנטינובסקי: חלק מהנתונים היו מבולבלים ולכן היה עיכוב קטן.

גרמן קונסטנטינובסקי: למשל, היה כתוב שהתיק מתנהל בבנק מסוים, אבל בעצם הוא נוהל בבנק אחר.

גרמן קונסטנטינובסקי: לצורך העניין דנו ב-150-200 פניות מתוך ה-350.

גרמן קונסטנטינובסקי: הרוב המכריע של המקרים שלא נדון היה משום שהם לא רצו לגשת לוועדה.

קולט אביטל: פירוש הדבר שלא ידונו ב-150 הפניות הנוספות?

גרמן קונסטנטינובסקי: למרות שההליך הזה אינו מקובל באופן רגיל, העברנו רשימה לבנק והיא הועברה לחוקר.

גרמן קונסטנטינובסקי: החוקר הלך לכל הרשומים ברשימה והיה צריך לעשות חקירה.

גרמן קונסטנטינובסקי: ברגע שהוא הגיע לאנשים ואמר להם שעליהם לשלם 190 שקלים לחקירה, היו כאלה שלא רצו.

קולט אביטל: כלומר, היו אנשים שוויתרו כי לא יכלו לשלם 190 שקלים?

גרמן קונסטנטינובסקי: אינני יודע מה היתה הסיבה, אולי הוסבר להם שמצבם יחסית טוב והם לא רצו לשלם סתם כדי לקבל רק דחייה.

גרמן קונסטנטינובסקי: בהחלט גם יכול להיות שהיו כאלה שמצבם היה כל כך גרוע שהם לא יכלו לשלם 190 שקלים.

גרמן קונסטנטינובסקי: בכל מקרה, כל הזמן הייתי בקשר ישיר עם לידיה זילברשטיין, מעמותת בית ומשפחה.

גרמן קונסטנטינובסקי: היא יכולה לדווח לכם שאנחנו מדברים לפחות פעמיים בשבוע.

רומן ברונפמן: מה ההיקף הכספי הכולל של ההטבות?

רומן ברונפמן: מה התקציב שיש לוועדה?

רומן ברונפמן: האם יש בנקים שלא משתפים פעולה?

רומן ברונפמן: בפגישה הקודמת שהיתה לנו העלינו אפשרות שאת הכסף הנדרש לחקירה אפשר לגלם בתוך ההלוואה.

רומן ברונפמן: האם זה בוצע?

קולט אביטל: אז גם דיברנו על כך שיש אנשים שלא יכולים לשלם ולכן בעצם זו הענשה.

גרמן קונסטנטינובסקי: לצורך העניין לא נדרש תקציב לביצוע החלטות שהן לא החלטות מחיקה.

גרמן קונסטנטינובסקי: כל החלטה של פריסה או הורדת ריבית או אפילו הקפאה של תשלומים, לא נדרש בגין זה תקציב.

גרמן קונסטנטינובסקי: תקציב נדרש רק בגין מחיקות או ויתור זמני על תשלומים.

רומן ברונפמן: בפגישה שלנו הוסבר שהורדת ריבית ב-1% יש לה ביטוי תקציבי בהיקף של 200 מיליון שקל.

צחי מלאך: בהחלטות שבהן מורידים ריבית כן נדרש תקציב.

צחי מלאך: בהחלטות של פריסה, כאשר משאירים את הריבית המקורית של ההלוואה, לא צריך תקציב.

צחי מלאך: הריבית עדיין לא הגיעה ל-4%.

רומן ברונפמן: הוסבר לי על ידי ראשי האוצר שהורדה של כל אחוז יש לה ביטוי תקציבי אסטרונומי.

רומן ברונפמן: מר קונסטנטינובסקי בעצם אמר שלהורדת אחוזים אין ביטוי תקציבי.

גרמן קונסטנטינובסקי: יש לה ביטוי תקציבי.

צחי מלאך: בהחלטות שבהן פורסים את הכסף לתקופה ארוכה, לא נדרש תקציב, כי בעצם לא משנים את הריבית.

צחי מלאך: כאשר מחליטים להוריד ריבית, יש לזה היבט תקציבי.

גרמן קונסטנטינובסקי: לגבי שיתוף הפעולה עם הבנקים – לא היתה התלהבות יתרה, אבל הוא היה סביר.

גרמן קונסטנטינובסקי: לא היו בנקים שאמרו שהם לא יעשו שום דבר, למרות שההליך לא היה באופן מקובל.

רומן ברונפמן: אנחנו מעריכים את זה.

גרמן קונסטנטינובסקי: לגבי התקציב – אין צורך בתקציב ישיר, אבל יש לזה השפעה על הכנסות המדינה, כי יש אובדן הכנסות.

קולט אביטל: יש קשר בין הקלות במשכנתא שניתנות לעולים.

קולט אביטל: יש תקציב של 20 מיליון שקלים ועוד 5 מיליון שניתנו לטיפול בעולים.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על הוועדה המיוחדת שעוסקת בהקלות לאלה שאינם עומדים בהחזר תשלומים ורק לגבי החלק הממשלתי של ההלוואה.

קולט אביטל: זה אינו נוגע לעסקאות הפרטיות עם הבנקים.

קולט אביטל: הסיפור של הבנייה הקלה נכלל בתקציב הזה של ה-25 מיליון?

גרמן קונסטנטינובסקי: בוודאי, כמו כל עם ישראל.

רומן ברונפמן: מה לגבי גילום העמלה?

רומן ברונפמן: לדעתי זה דבר מאוד בעייתי.

גרמן קונסטנטינובסקי: הנושא טרם נפתר, כי במקרה כזה באמת צריך להוציא כסף מהקופה הכללית.

גרמן קונסטנטינובסקי: אי אפשר להוריד את זה סתם, צריך למצוא מקור תקציבי כי יש לשלם לחוקר.

גרמן קונסטנטינובסקי: אם מדובר באובדן הכנסות, שגם הוא לא דבר של מה בכך, לא צריך להוציא כסף.

צחי מלאך: הדאגה היא שיש אנשים שמצבם קשה עד כדי כך שאינם מסוגלים להוציא 190 שקלים.

צחי מלאך: אותם אנשים אמורים לשלם החזר חודשי של מאות שקלים עבור המשכנתא.

צחי מלאך: אם באמת מצבם קשה, הוועדה עוזרת להם.

קולט אביטל: איך?

צחי מלאך: היא פורסת להם את ההלוואה לתקופה יותר ארוכה, מורידה להם ריבית ואז ההחזר החודשי יורד.

רומן ברונפמן: אתה בעצמך אמרת שהדאגה היא לגבי האנשים שלא מסוגלים לשלם.

רומן ברונפמן: איך אתם עונים על הדאגה הספציפית הזאת?

צחי מלאך: אם אותו אדם לא מסוגל לשלם 190 שקלים, זה אומר שגם אינו יכול להחזיר את ההחזר החודשי.

רומן ברונפמן: זו תשובה מתוחכמת.

רומן ברונפמן: מה אתה עושה במקרה כזה, אתה מסלק את האדם מהבית?

צחי מלאך: אני עוזר לאדם כאשר יש כלל בסיסי אחד שצריך להבין אותו: משכנתא צריך להחזיר.

צחי מלאך: אדם שלקח משכנתא צריך להחזירה.

צחי מלאך: האדם גר בבית שאת רוב הכסף לרכישתו נתן הבנק וחלק המדינה – 18% ניתנו על ידי המדינה ו-88% על ידי הבנק.

צחי מלאך: חייבים להבין שבכללי השוק הבסיסיים ביותר, מי שלקח הלוואה, צריך להחזיר אותה.

צחי מלאך: אם הוא לא מסוגל להחזירה בכלל, הוא צריך לעבור לגור בשכירות.

צחי מלאך: אנחנו לא רוצים שזה יקרה ולכן אנחנו מנסים למצוא פתרונות מסוימים.

רומן ברונפמן: אם הייתם מסכימים להחזיר את תעודת הזכאות לאלה שקיבלו משכנתאות, יכול להיות שאדם היה עובר לשכירות.

צחי מלאך: מחזירים את הזכאות.

ישראל שוורץ: זו לפחות אותה זכאות ובדרך כלל אף יותר גדולה, כי אולי צברו יותר שנות נישואים, נולדו ילדים וכד'.

רומן ברונפמן: מה לגבי פנסיונרים?

ישראל שוורץ: זו אותה זכאות או יותר מזה.

יגאל יאסינוב: אבל זה בתנאי שהם מחזירים את כל החובות לבנק.

יגאל יאסינוב: הבעיה היא שהם לא יכולים למכור את הדירה באותו סכום ולכן הם לא יכולים לאפס את הסכום.

קולט אביטל: היו פה מקרים ספציפיים מכרמיאל וממקומות אחרים.

קולט אביטל: התברר לנו שאדם הרוצה למכור את דירתו, שערכה ירד בינתיים, גם אם הוא ימכור את הדירה שלו, הוא לא יוכל לשלם את כל חובו לבנק.

קולט אביטל: זה אומר שהאופציה הזאת בעצם לא קיימת.

ישראל שוורץ: היא קיימת.

ישראל שוורץ: מבחינתנו, ברגע שהוא מכר את הדירה ופרע את כל התשלום על חשבון הדירה, כלומר לא השאיר כסף לעצמו, הוא יכול לקבל זכאות.

ישראל שוורץ: אם לצורך העניין שווי הדירה 50,000 דולר והחוב הוא 100,000, אבל הוא פרע 50,000 אלף, מבחינתנו – לצורך מתן זכאות מחדש - הוא נקי.

ישראל שוורץ: אנחנו לא אומרים שקודם יחזיר את ה-50,000 שאין לו ורק אז נכיר בו.

ישראל שוורץ: ברגע שהוא פרע את כל הסכום ולא השאיר לעצמו, מבחינתנו הוא זכאי.

קולט אביטל: בעצם הוא נשאר בלי נכס, הוא צריך לשלם שכר דירה והוא ממשיך לשלם את חובו.

ישראל שוורץ: השאלה היתה לגבי הזכאות החדשה.

ישראל שוורץ: הזכאות החדשה ניתנת גם אם הוא נשאר חייב לבנק.

יגאל יאסינוב: אדם כזה מקבל זכאות והוא יכול להתחיל לקבל עזרה בשכר דירה.

יגאל יאסינוב: האם לגבי הסכום שהוא נשאר חייב אתם תעזרו לו להסדיר את החוב מול הבנק או לפרוס את התשלומים?

ישראל שוורץ: בוועדה בודקים מי הערבים שלו ואם לערבים אין יכולת להחזיר, מוחקים להם.

ישראל שוורץ: אם מציע הסדר פריסה יותר ארוך, הולכים לקראתו.

ישראל שוורץ: לא כופים עליו הר כגיגית.

קולט אביטל: אדם לוקח על עצמו חוב שכ-20% מהם הם של המדינה ו-80% מהבנקים.

קולט אביטל: אם אני מבינה נכון, ההקלה שאתה עושה לו בפריסה זה לא על ה-100% של המשכנתא, אלא רק על ה-20% מתוך המשכנתא.

צחי מלאך: בפירוש לא.

יגאל יאסינוב: הבנק לא ייתן אישור לחייב למכור דירה אם הסכום אינו מכסה את המשכנתא.

יגאל יאסינוב: אם אדם חייב 100,000 דולר ויש לו אפשרות למכור את הנכס ב-50,000 דולר, הוא לא יוכל לעשות את זה, כי הבנק דורש ערבים לסכום הנותר או שהוא יפקיד את הכסף.

יגאל יאסינוב: ליוויתי אחת מהמשפחות לקראת הוועדה הזאת וזה מה שנאמר לי בבנק טפחות.

דרור פלדמן: אני לא מכיר את המקרה הספציפי הזה.

דרור פלדמן: בסיטואציה שבה לכאורה יש הפסד – לצערנו זה קורה בהרבה מקרים - יש בפני הבנק שתי אפשרויות: הבנק יכול למצות את ההליכים נגד הלווה, אבל בדרך כלל מנסים להגיע לפתרון, כי אם מגיעים למצב שבו הנכס נמכר ויש הפסד, ההפסד הוא של הבנק.

דרור פלדמן: היום המימוש נגד ערבים הוא כמעט אפסי, כי חוק הערבות מגן על הערבים ברמה שכמעט לא מאפשרת להגיע אליהם.

דרור פלדמן: לכן אם הבנק יכול למצות את הפעילות מול הוועדה, להגיע לפריסה ולכך שיהיה סיכוי שהחייב כן ישלם, אפילו משהו, זה עדיף לו.

ישראל שוורץ: מבחינה עסקית אין לבנק שום טעם להחזיק דירה ואם הוא יכול לקבל חצי מההוצאה, אולי עדיף לו.

דרור פלדמן: אפשרות שנייה היא להגיע להסכמה עם החייב לפני המעבר לוועדה.

דרור פלדמן: קורה הרבה פעמים שלקוחות פונים אלינו ואנחנו מנסים לעזור להם להגיע להסדר, כמו פריסת ההלוואה למשל.

קולט אביטל: בכל המקרים שפניתי אליכם, לבנק טפחות - והיו מקרים באמת קשים - תמיד נעניתי בשלילה.

דרור פלדמן: לפני שבועיים היתה לנו פגישה עם עמותת "ידיד" והם רק "שפכו" מחמאות.

בתיה ארג'ואני: במסגרת "הארגון לזכויות הדיור" אני עובדת מול בנק טפחות, והם ממש בסדר.

פבל שוסטר: התקשרתי בעצמי לבנק טפחות לגבי מקרה של אישה כבת 80 שקיבלה משכנתא, אשר ההחזר עליה הוא 1990, כאשר היא מקבל 1,755 שקלים פנסיה.

פבל שוסטר: הפתרון היחיד שהם הציעו הוא למכור את הדירה.

פבל שוסטר: כאשר טענתי שהמחיר ירד, הם אמרו: לא נורא, תמכור בכמה שאתה יכול ויישארו "כמה גרושים", 30-40 אלף דולר.

פבל שוסטר: אם לא תחזירו, אנחנו נזרוק מהבית, ניקח מהערבים, נעצור וכו'.

רומן ברונפמן: באיזה בנק מדובר?

פבל שוסטר: בנק טפחות סניף באר-שבע.

רומן ברונפמן: יכול להיות שיש מדיניות אחת במטה ומדיניות אחרת בסניפים?

ברכה ארג'ואני: באופן עקרוני בנק טפחות בא לקראתנו כאשר אנחנו עובדים מול אורי יונסי, אבל יש הרבה תלונות, גם של ותיקים וגם של עולים, על בנק טפחות בבאר-שבע.

ברכה ארג'ואני: למנהל הסניף שם אין יחסי אנוש טובים עם הלקוחות.

קולט אביטל: אני מציעה שנעשה הבחנות בין דברים עקרוניים שאנחנו דנים בהם לבין תלונות על מנהל סניף זה או אחר, שזה דבר פרטני.

ברכה ארג'ואני: זה משפיע על ההתייחסות למשפחות בדיוני הוועדה.

ברכה ארג'ואני: כלומר, אם אני מקבלת תלונה של משפחה על כך שאותו מנהל סניף אומר שהוא לא ישלח את התיק לוועדה ואין ללקוח ברירה, זה אומר שהמשפחה עלולה למצוא את עצמה בפני פינוי מהדירה, הדירה תימכר במחיר אפסי באמצעות כונס נכסים והיא תשלם הרבה מאוד כסף בעבור שכר טרחת עורך-דין והוצאות משפטיות.

ברכה ארג'ואני: כל ההוצאות יחולו על המשפחה ואם החוב היה 100 אלף שקל, הוא תופח למיליון שקל.

אלכס טנצר: בזמנו פנו אליי 350 מבוגרים שלא מסוגלים לשלם משכנתא.

אלכס טנצר: אני מכיר גם קשישים אחרים – בת 67 ובת 97 - שלא קיבלו סיוע בהחזר שכר דירה ולאחר שהם מכרו את הדירה ילדיהם עזבו את הארץ.

אלכס טנצר: אני מבקש לדבר על שורש הבעיה - כשהתחילה העלייה מברית המועצות השלט היה על הקיר, ההסתבכות היתה כתובה על הקיר ומי שגרם לזה היו אנשים מסוימים ולכן חייבים היום לעזור לאנשים אלה.

קולט אביטל: אם אני מבינה נכון, אתה טוען שמי שגרם להסתבכות, זאת המדינה, כי כשבאו העולים לארץ אמרו להם: תקנו, תקנו.

קולט אביטל: אתה מתכוון לזה?

אלכס טנצר: כן ולא.

אלכס טנצר: ההסתבכות הגדולה היתה בין השנים 92' ל-96'.

אלכס טנצר: באותה תקופה לקחו 128,000 משפחות של עולים חדשים את המשכנתא.

אלכס טנצר: מ-96' חלה ירידה בלקיחת משכנתאות.

אלכס טנצר: ב-92' היתה מערכת בחירות ומפלגת העבודה פרסמה שהחזר המשכנתא לא יעלה על 25% מהכנסות המשפחה והיא לא תהיה צמודה למדד.

אלכס טנצר: ב-96', הבטיח בנימין נתניהו – היום שר האוצר – הקלות בנטילת משכנתאות למקרים סוציאליים ולעולים חדשים.

אלכס טנצר: אנשים האמינו לאמירות האלה ולקחו משכנתא.

אלכס טנצר: לפני 12 שנה התחלתי בסדרת פרסומים בשפה העברית בהם כתבתי שכ-200,000 איש, מבוגרים מעל גיל 50, יסתבכו בגלל שלא יוכלו להחזיר משכנתא.

אלכס טנצר: אדם שהוא היום בן 50 לא תהיה לו פנסיה ואם הוא יקנה דירה, כשהוא יפרוש הוא יסתבך.

אלכס טנצר: היו על כך כתבות ענקיות בכל העיתונים.

אלכס טנצר: במשרד השיכון אמרו לי שכשתהיה קטסטרופה הם יטפלו בה.

קולט אביטל: אתה טוען שאנשים לקחו משכנתאות על סמך כרוזים פוליטיים של מפלגות לפני בחירות.

קולט אביטל: מה קרה אחרי בחירות?

קולט אביטל: האם היתה מדיניות?

קולט אביטל: האם משרדי ממשלה אמרו לאנשים לקנות דירות?

אלכס טנצר: היתה מדיניות לעודד קניית דירות.

אלכס טנצר: ההסתבכות הגדולה ביותר היא של אנשים מבוגרים שרכשו דירות.

אלכס טנצר: פרסמתי אז סדרת כתבות על כך שאנשים שייצאו לפנסיה או יפסיקו לעבוד, יסתבכו.

אלכס טנצר: תהיה הסתבכות המונית ומאות אלפי אנשים לא יוכלו לעמוד בהחזרי המשכנתא.

אלכס טנצר: אני טוען שהכסף נמצא במשרד האוצר.

אלכס טנצר: להערכתי שר האוצר – בגלל שהיתה התחייבות אישית של ביבי נתניהו – צריך למצוא את הכסף לעזור לאנשים שהוא עודד לרכוש דירות.

אלכס טנצר: ביבי נתניהו, באופן אישי, צריך לעזור לאנשים.

אלכס טנצר: דבר אחר, אני מציע שמענקים למשפחה ימשיכו להיות מענקים ולא יהפכו להלוואות.

אלכס טנצר: בסוף שנות ה-80 היתה הסתבכות המונית של אזרחי מדינת ישראל.

קולט אביטל: אני מבינה שלשנה זו לפחות עומדים לרשות נציגי האוצר 31 מיליון – 26 מיליון פלוס 5 מיליון.

קולט אביטל: עד עכשיו, במשך חצי שנה, אחרי כל הטיפול המפואר והמאוד מסור של הוועדה, מתוך הסכום הזה הוצאתם רק 5 מיליון.

קולט אביטל: למה לא לנצל את הכסף ולזרז את הטיפול?

קולט אביטל: מר קונסטנטינובסקי, אתה עצמך אומר שמתוך 300 תיקים שהוגשו לכם, טיפלתם רק ב-150, כי לגבי היתר לא ברור לך אם אנשים יכולים לשלם את ה-190 שקלים.

קולט אביטל: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.

קולט אביטל: אם נקים ועדת חקירה כדי לבדוק מי גרם להסתבכות, זה לא ייתן לנו כלום.

קולט אביטל: עכשיו גלגלו לפתחנו את הקטסטרופה.

קולט אביטל: דרך אגב, אם אני קוראת נכון בעיתונות, במדינת ישראל יש 80,000 אנשים שלא יכולים להחזיר משכנתאות.

קולט אביטל: פה אנחנו מטפלים בציבור העולים ולכן בואו נראה איך אנחנו עוזרים, מה מזרזים פה.

צחי מלאך: הנתונים של הביצוע הם ב- delay.

צחי מלאך: לפי הנתונים של שנים עברו אני יכול להבטיח שהביצוע של התקציב יעמוד על 100%.

צחי מלאך: זה תלוי בבקשות עצמן, אם יש בקשות ויש לנו תקציב, אנחנו נעזור.

רומן ברונפמן: האם פרסמתם בעיתונות הרוסית על עצם קיום הוועדה?

חביב קצב: לא פרסמנו בעיתונות, אבל הודענו לכל העולים.

רומן ברונפמן: איך?

רומן ברונפמן: אנשים לא יודעים על כך.

חביב קצב: הודענו לכל העולים.

חביב קצב: כל מי שיש לו קשר עם משרד הקליטה, יודע על הוועדה הזאת.

קולט אביטל: למשרד הקליטה יש בעיה לפרסם מודעה בעיתונות הרוסית?

חביב קצב: אני מטפל בזה.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על זה כבר חודשים.

צחי מלאך: בנייר שהכנסת הכינה כתוב שהבנק מחויב על פי החוק להודיע לכל לווה שנכנס לפיגור על קיום הוועדה.

צחי מלאך: לכן הפרסום בעיתון מיותר לכאורה.

רומן ברונפמן: אתה לא יכול להחליט על כך.

רומן ברונפמן: הוועדה החליטה שיהיה פרסום ומר חביב קצב הבטיח לנו שיהיה פרסום.

רומן ברונפמן: נכון שהזיכרון שלנו קצר, אבל לא בכל מקום.

חביב קצב: לא היה פרסום בעיתונות, אבל היה פרסום לכל העולים שיש להם משכנתא.

רומן ברונפמן: ההחלטה שלנו היתה בנוכחות שרת הקליטה ואני לא מבין מדוע לא פרסמתם את זה.

קולט אביטל: באיזו מידה אתם מפקחים שכל הבנקים אכן מקיימים את ההנחיה הזאת?

קולט אביטל: גברת ארג'ואני סיפרה לנו על סניף בנק טפחות בבאר-שבע שלא מעביר את המידע הזה ללקוחות.

רומן ברונפמן: מר פלדמן, מדיניות המטה שלך אינה מבוצעת בכל הסניפים.

רומן ברונפמן: גם אני קיבלתי "דרישות שלום" מהסוג הזה.

דרור פלדמן: השתדלנו לפרסם את עובדת קיומה של הוועדה בכל דרך אפשרית.

דרור פלדמן: לא פרסמנו מודעות בעיתונות הרוסית, אבל במצב החשבון שנשלח השנה לכל לווי הבנק, היה סעיף כזה.

דרור פלדמן: בכל הודעה שלקוח מקבל על אי כיבוד, נכתבת גם הודעה לגבי קיום הוועדה.

רומן ברונפמן: ביקשנו ממשרד הקליטה שהפרסום יהיה בשפה הרוסית, כדי שתהיה נגישות לנושא ולכן צורם שמשרד הקליטה לא ביצע את מה שביקשנו.

נטליה דיבינסקי: יש מספר חברות שמסייעות בתקשורת עם הבנקים.

נטליה דיבינסקי: הם מבטיחים צמצום ניכר בגובה ההחזר, עד 100 אלף שקל חיסכון תוך עשר שנים.

נטליה דיבינסקי: מדובר בחברות פרטיות שגובות 4,000 שקל.

נטליה דיבינסקי: יש הבדל בין פנייה ישירה לבנק לבין פנייה דרך אותה חברה.

נטליה דיבינסקי: החברות האלה מצליחות לפתור את הבעיה.

נטליה דיבינסקי: את העמלה הם לוקחים רק אחרי שהם סידרו את העניין.

נטליה דיבינסקי: לפעמים הבנקים כן יכולים ללכת לקראתנו.

נטליה דיבינסקי: יש קבוצה של אנשים שקיבלו מענקים – הלוואה עומדת – ועכשיו גם מטילים עליהם ריבית.

נטליה דיבינסקי: צריך להגיע למצב שבו תהיה הפחתת ריבית לאנשים שחיים מקצבאות ביטוח לאומי.

קולט אביטל: אני מבינה שאין קריטריונים קבועים, אבל כשאתם לוקחים בחשבון אם האדם חי מקצבת ביטוח לאומי, זה אחד הדברים שאתם מתחשבים בו.

גרמן קונסטנטינובסקי: בהחלט.

רומן ברונפמן: משפחת בגייב היא משפחה טיפוסית, שם מרוכזת רוב הבעיה.

רומן ברונפמן: מדובר במשפחת פנסיונרים בגיל 65-66 שעלו ארצה ב-92'.

אירנה בגייב: אני בת 66 ובעלי ויקטור בן 65.

אירנה בגייב: עלינו לישראל ב-26 באוקטובר 1992.

אירנה בגייב: באותו זמן הודיעו לנו שנוכל לקבל דיור ציבורי תוך שבע-שמונה שנים.

אירנה בגייב: מערכת של שכירת דיור היתה אז מאוד מסובכת, במובן זה שהשוכר היה תלוי באופן מוחלט בבעל הדירה, במצב רוחו וברצון להאריך את החוזה או ברצונו לסלק את הדייר.

אירנה בגייב: עלינו ממוסקבה, שם חיינו בדירה והיינו רוצים לקבל גם בישראל קורת גג ולהרגיש שאנחנו בבית.

אירנה בגייב: קנינו דירה בבאר שבע, עכשיו אנחנו קשישים, לא עובדים, אין לנו גם ילדים ואנחנו מקבלים קצבה של 2,820 שקלים לחודש.

אירנה בגייב: אנחנו משלמים משכנתא של 1,660 שקל בחודש.

אירנה בגייב: לאחר שאנחנו משלמים את כל הוצאות תחזוקת הבית, לרפואה ולתרופות יותר מ-200 שקל לחודש, נשאר לנו למחייה רק 240 שקל לחודש ומזה אנחנו חיים.

אירנה בגייב: חברה שלי ממוסקבה שולחת לנו לפעמים 50 –100 דולר בחודש.

אירנה בגייב: זה מעמד קשה בשבילנו ואנחנו מתביישים שאנחנו במצב כזה.

אירנה בגייב: יוצא שאף אחד לא צריך אותנו בישראל כמו שאף אחד לא היה צריך אותנו בברית המועצות.

אירנה בגייב: עולים בגיל ביניים או בגיל מבוגר אשר לא ידעו את השפה וחוקי המדינה, בלי להבין את ההשלכות, עשו הרבה שגיאות, כי כל אחד רצה להרגיש שהוא בבית בישראל.

אירנה בגייב: אנחנו מבינים שלא חישבנו נכון את הכוח שלנו, עכשיו הגיע הזמן לקבל החלטה בעניין ההקלה במצב האנשים האלה.

קולט אביטל: פנית לוועדה?

אירנה בגייב: פניתי לוועדה של בנק הפועלים.

אירנה בגייב: קיבלתי חשבון על 189 שקל ולא הלכתי לשלם.

רומן ברונפמן: היא פנתה לבנק הפועלים כדי להגיע לוועדה.

רומן ברונפמן: הבנק דרש ממנה 189 שקלים, אבל אין לה כסף לשלם.

רומן ברונפמן: היא לא קיבלה ערבות מהבנק שהבנק יקל עליה.

קולט אביטל: כמה כסף את חייבת עכשיו?

אירנה בגייב: אני משלמת תשלומים באופן סדיר, בלי פיגור.

אירנה בגייב: אני חייבת עוד 198,000 שקל.

קולט אביטל: אני מבינה שחוק הלוואות לדיור מאפשר לכל אדם שלקח משכנתא תקציבית לפנות לוועדה, ללא קשר לפיגור.

קולט אביטל: מדוע מונעים מאדם שאין לו ממה להתקיים לפנות לוועדה ובעצם מענישים אותו על זה שהוא משלם את המשכנתא?

קולט אביטל: כדי להגיע לוועדה אדם צריך לפגר בתשלומים, זאת כדי שיהיה לו ממה לשלם 189 שקלים.

צחי מלאך: הוועדה מתייחסת באהדה גדולה לאלה שאינם בפיגור ופנו יום אחד קודם, כי הם בבעיה.

ישראל שוורץ: גם קל יותר לסייע להם.

צחי מלאך: גברת בגייב אמרה שההחזר החודשי שלה הוא 1,660 שקל.

צחי מלאך: היא לקחה את ההלוואה ב-92' ויש מספיק "בשר" לפרוס את ההלוואה לתקופה יותר ארוכה כך שההחזר החודשי ירד מ-1,660 שקל לכ-1,100 שקלים ואולי אפילו פחות מזה.

צחי מלאך: יש פה חיסכון של כ-400-500 שקל לחודש.

קולט אביטל: זה לא חיסכון.

רומן ברונפמן: אחרי שהיא משלמת משכנתא – והיא מקפידה לשלם את המשכנתא - נשארים לה 240 שקל למחייה וזו הסיבה שאינה יכולה לשלם 189 שקלים.

רומן ברונפמן: אני יודע שאתה לא מסוגל להבין את זה, אבל לכן ביקשנו לפתור את הבעיה של התשלום לחקירת הוועדה.

רומן ברונפמן: אני מבין שזה פותח לכם בעיות תקציביות, אבל יש מקרים ספציפיים שבלי זה הם ימצאו את עצמם ברחוב.

קולט אביטל: אפשר יהיה לגבות את זה אחר כך מהכסף שייחסך.

רומן ברונפמן: מר חביב, אני כועס עליך שעדיין לא פרסמתם בעיתון.

אירנה גבייב: פניתי לכנסת וכתבתי: אתם נבחרי העם והגיע הזמן לגישה חדשה.

אירנה גבייב: אני מציעה לבטל את התלות של האדם בתעודת הזכאות.

אירנה גבייב: אדם שמוותר על הדירה ומפסיק לשלם משכנתא, שיחדשו לו את הזכאות לשכר דירה.

אירנה גבייב: יש להתיר שיטה לפיה הדירה תועבר למעמד של דיור סוציאלי והדייר באותה דירה יקבל סיוע בשכר דירה.

קולט אביטל: כלומר, את מבקשת שאת הדירה שרכשת, מכיוון שאינך יכולה לגמור לשלם את החוב לגביה, תיקח לבעלותה חברה כמו "עמיגור".

קולט אביטל: מה לגבי כל הכסף ששילמת עד עכשיו?

אירנה גבייב: אני מוכנה לוותר על זה.

ראובן אברג'יל: בשנים עברו, בשנות ה-'60 וה-70', היו מצבים שפינו אנשים ממקומות כמו ממילא, ימין-משה ומקומות אחרים, נתנו להם שיכונים בשכירות סוציאלית והכסף שלהם הופקד בקופת המדינה.

ראובן אברג'יל: הכסף צובר ריבית והוא יכול לשמש אותם בעתיד.

ראובן אברג'יל: גברת גבייב בעצם מתכוונת לאותו דבר – נניח שהיא שילמה 40,000 שקל, היא מבקשת שאת הכסף הזה יפקידו בחשבון המדינה, המדינה תשלם את שאר הכסף ויאפשרו לה ליהנות משכירות סוציאלית.

ראובן אברג'יל: אני חושב שזה פתרון מתאים.

קולט אביטל: זה פתרון מעניין, אבל צריכה להיות חברה שמוכנה לרכוש בתנאים האלה.

רומן ברונפמן: זה בעצם הלאמה של הנכס.

ראובן אברג'יל: משרד האוצר או משרד השיכון צריכים לממן את זה, משום שאישה זו נפלה בין הכיסאות.

ראובן אברג'יל: אם היא תפונה היא תעלה למדינה הרבה יותר מאשר במצב בו המדינה תרכוש את הנכס.

אירנה בגייב: צריך להעביר את הדירה לחברה לדיור סוציאלי.

פבל שוסטר: החוקר שמגיע מטעם הבנקים דורש 189 שקלים במזומן בלבד.

פבל שוסטר: גם אם אומרים שמוכנים לתת שיק, החוקר עונה שהוא לא מאמין לצ'קים שלהם.

פבל שוסטר: דבר אחר, החוקר מגיע לבית ומסתכל אם יש טלוויזיה או וידיאו ואם יש מכשירים כאלה הוא אומר לדיירים למכור את התכולה ולשלם כך את המשכנתא.

ישראל שוורץ: לחוקר לא צריכה להיות דעה.

ישראל שוורץ: הוא צריך להעביר את המידע מגורם אחד לשני.

קולט אביטל: מר שוורץ, אתה מדבר בצד העקרוני ואני טוענת שייתכן מאוד שאנשים שמגיעים לבתים מתנהגים כך ומן הדין לבדוק את זה.

קולט אביטל: אני לא יודעת איך שוכרים את החוקרים האלה, אבל הייתי ממליצה למי ששוכר את החוקרים האלה לבדוק בדיוק איך הם עובדים.

רומן ברונפמן: לפני כחודש היתה אצלי אישה חד-הורית, לבושה יפה ואפילו ענדה עגילים.

רומן ברונפמן: היא מספרת שהגיע חוקר, הסתכל עליה ואמר: את לא מסוגלת להחזיר משכנתה?

רומן ברונפמן: תראי איך את נראית, זה לא עולה כסף?

קולט אביטל: סליחה שאני מזכירה נשכחות, בזמנו שאלו אמהות חד-הוריות למה הן הולכות למספרה.

קולט אביטל: אני מבקשת לקבל עדכון ממשרד האוצר בכמה מקרים הם טיפלו, כמה כסף מתוך ה-31 מיליון – או לפחות מתוך ה-5 מיליון שקלים שמיועדים לעולים - נוצל ולבקש לזרז את הטיפול.

קולט אביטל: אנחנו חייבים למצוא פתרון לעניין התשלום של 189 שקלים לחוקר, גם אם פירוש הדבר שאדם ישלם את זה לאחר שאישרו לו את הבקשה, כלומר שיוסיפו לו את זה לתשלום הראשון המעודכן.

קולט אביטל: כלומר, יגבו את זה מהכסף שהוא חסך לאחר שקבעתם תשלום מעודכן.

קולט אביטל: בגין התשלום הזה יש אלפי אנשים שלא ניגשים לוועדה.

קולט אביטל: צריך למצוא הסדר כלשהו עם הבנקים או עם משרד האוצר, כדי לעזור בנושא הזה.

קולט אביטל: אנחנו מבקשים שוב - אנחנו לא מסוגלים להבין מדוע משרד הקליטה שהתחייב פה לפרסם את העניין הזה בתקשורת, לא עשה זאת.

קולט אביטל: עובדה היא שהידיעה על קיום הוועדה מגיעה רק לאלה שמפגרים בתשלומים בדף החשבון ששולח הבנק, אבל אדם שלא מפגר בתשלומים לא יודע מזה.

קולט אביטל: אני מקבלת הרבה פניות מהסוג הזה ואז אני מספרת להם שיש ועדה כזאת.

חביב קצב: אנחנו נפרסם בתקופה הקרובה, אני מקווה שבשבוע הבא.

רומן ברונפמן: מה אפשר לעשות כדי לפתור את הבעיה של התשלום לחוקר?

קולט אביטל: אנחנו לא מבקשים לא לגבות את התשלום הזה.

צחי מלאך: אדם שאומר שאין לו 189 שקלים לשלם לחקירה, מטריד אותי מאוד איך בחודש לאחר מכן יהיה לו לשלם תשלום מלא של המשכנתא.

רומן ברונפמן: אתה מאמין לגברת בגייב שכל שקל אצלה מחושב?

קולט אביטל: רוב המקרים הם כמו האישה הזאת.

צחי מלאך: באותם מקרים שאין פיגורים אני לא רואה בעיה לממן את החקירה מהתשלום החודשי ובחודש לאחר מכן יגבו את זה.

צחי מלאך: במקרים שיש פיגור בתשלומים, אני רואה עם זה בעיה, כי זו עוד אינדיקציה שהאדם לא יכול לשלם.

ברכה ארג'ואני: למה צריך בכלל לשלם את התשלום הזה?

ברכה ארג'ואני: אם היו להם הכנסות, הם לא היו פונים לבקש.

ברכה ארג'ואני: האנשים האלה בכל מקרה בצרה גדולה ואתה רוצה להתווכח איתם על 189 שקלים שיכולים לעזור להם לקנות אוכל לילדים או תרופות?

ברכה ארג'ואני: אם היתה להם הכנסה גבוהה, הם לא היו פונים לבקש עזרה.

רומן ברונפמן: היכן נמצאים 5 מיליון השקלים שבהסכם הקואליציוני הוסבו לתחום הזה?

חביב קצב: צריך להוסיף אותם לוועדה.

חביב קצב: זה עדיין לא הועבר, אבל זה לא מונע מהוועדה לתת פתרונות.

חביב קצב: בכל מקרה, התקציב הזה לא מיועד לתשלום לחקירה.

רומן ברונפמן: מדוע לא?

חביב קצב: לא נכון לעשות את זה.

חביב קצב: אם נעביר 5 מיליון שקל כתשלום לחוקר, לא עשינו כלום.

קולט אביטל: כמה יהיה התקציב הכולל?

חביב קצב: התקציב הכולל יהיה 35 מיליון.

חביב קצב: לא נכון לתת לכל אחד, בלי הבחנה, 189 שקלים.

ברכה ארג'ואני: אז צריך לוותר על הנוהל הזה.

קולט אביטל: מי מעסיק את החוקרים?

ישראל שוורץ: משרד השיכון.

קולט אביטל: איך עובד חוקר כזה?

קולט אביטל: כמה מרוויח חוקר כזה וממי הוא מקבל את התשלום?

ישראל שוורץ: בעבר הבנקים הם אלה שהעסיקו חברות חקירה.

ישראל שוורץ: אנחנו נדרשים לשלם 700-800 שקל לחקירה ומאחר שאנחנו נדרשים להעסיק חוקרים הצענו לבנקים להשתמש בשירותים האלה ולהוזיל את המחיר.

קולט אביטל: כלומר, כרגע אתם חוליה מקשרת – גם בוחרים את החוקרים וגם דואגים שמישהו אחר ישלם.

קולט אביטל: מה תרומת משרד השיכון לעניין זה?

ישראל שוורץ: תרומת משרד השיכון היא שבדרך של מכרז העלות ירדה מ-700-800 שקלים ל-190 שקלים.

קולט אביטל: אבל אתם לא נותנים לעניין הזה פרוטה.

ישראל שוורץ: אין לנו תקציב לזה.

רומן ברונפמן: השנה היו 300 פניות לוועדה.

גרמן קונסטנטינובסקי: בהחלט לא.

גרמן קונסטנטינובסקי: מספר הפניות לוועדה הגיע ל-7,500.

קולט אביטל: מאוד מעניין מה שאתה אומר עכשיו.

קולט אביטל: כששאלתי כמה פניות היו לוועדה, נעניתי שהיו 300 פניות.

צחי מלאך: רק לעניין הבנייה הקלה היו 300 פניות לוועדה .

קולט אביטל: כמה מהפניות לוועדה הם של עולים חדשים?

גרמן קונסטנטינובסקי: אין לנו סטטיסטיקה כזאת, אני מעריך שזה כ-25% מכלל הפניות, כ-1,250 עולים לשנה.

קולט אביטל: האם משרד הקליטה יכול לקחת על עצמו לעזור בעניין זה?

חביב קצב: אני מוכן לבדוק את זה.

גרמן קונסטנטינובסקי: לא יהיה נכון לעשות את זה גורף, כי העזרה הזאת תהיה לכולם ולא רק למי שזקוק.

רומן ברונפמן: אני חושב שההצעה של מר צחי מלאך היא הפתרון הטוב ביותר, כי זה שוויוני ואמיתי.

רומן ברונפמן: הכוונה היא לקזז את התשלום לחוקר מהתשלום הראשון, כלומר שזה יקוזז מההפחתה שתהיה במשכנתא.

צחי מלאך: זה יכול להיות רק לגבי מי שאינו מפגר בתשלומים.

רומן ברונפמן: אם תפתור את הבעיה למי שמפגר בתשלומים, הוא יתחיל לשלם ואז אפשר יהיה לקזז את התשלום לחוקר.

קולט אביטל: אני לא מאמינה שכרגע נגיע להסדר שיפטור את כולם מתשלום.

קולט אביטל: אנחנו צריכים לשאוף להגיע להסדר, כך שאם אדם חייב 200-300 אלף שקל, בתוך "ים" זה, זה לא יהיה מעמסה נוספת.

קולט אביטל: אם אפשר להגיע להסדר לפיו ה-189 שקלים הללו יופחתו מהתשלום המופחת הראשון, זה פתרון סביר.

רומן ברונפמן: זה צריך להיות גם לאלה שמפגרים בתשלומים וגם לאלה שמשלמים בצורה סדירה, מה ההבדל?

רומן ברונפמן: הרי מטרת הוועדה היא לבוא לקראת החייב, כדי שהוא יתחיל לשלם.

רומן ברונפמן: בודקים את התיק לא כדי שהאדם יסולק מהדירה, אלא כדי למצוא לו פתרון.

רומן ברונפמן: אם מוצאים לאדם פתרון, מה הבדל בין זה שמשלם לבין זה שמפגר בתשלומים?

צחי מלאך: צריך לעשות רזולוציה יותר עמוקה בין אלה שמפגרים בתשלומים.

צחי מלאך: יש כאלה שמפגרים בתשלומים בצורה כרונית ויוצא שסתם נממן אותם.

צחי מלאך: יש כאלה שנכנסו לפיגור זמני ואולי באמצעות ההסדר הזה אפשר לעזור להם.

גרמן קונסטנטינובסקי: אנחנו לא יכולים להבחין בין המקרים האלה לפני שקיבלנו את החומר.

רומן ברונפמן: אם כך, זה מעגל סגור.

רומן ברונפמן: אתה לא יכול לעזור לאדם כי אין לו את הכסף לשלם לחקירה.

צחי מלאך: אני מוכן לחשוב על פתרון.

קולט אביטל: אנחנו מברכים על כך שאתה מוכן לקבל על עצמכם לפתור את הבעיה של התשלום לחוקר לאלה שאינם מפגרים בתשלומים.

קולט אביטל: מבחינתנו ההחלטה שלנו היא שצריך להחיל את זה על כולם.

קולט אביטל: אנחנו מבקשים לקבל תשובה תוך שבועיים גם לגבי השאר, כי אלה שמפגרים בתשלומים אינם עושים זאת משום שסתם כך לא בא להם לשלם, אלא משום שאין להם ממה לשלם.

צחי מלאך: אנחנו נחשוב על פתרון.

רומן ברונפמן: אני מציע שבעוד עשרה ימים מר קצב ידווח לנו על הפרסום המתוכנן שיכלול קריטריונים חדשים על התשלום.

ראובן אברג'יל: אני מבקש שמשרד השיכון, שמעסיק את חברת החקירות, ירענן את ההנחיות לחוקרים כדי שיכבדו את האנשים אותם הם חוקרים.

קולט אביטל: אני חושבת שזה מאוד נכון ואני מודה לך שאתה מזכיר לנו את זה.

ישראל שוורץ: כל הדברים האלה כתובים בהנחיות לחוקרים.

ישראל שוורץ: הדרך היחידה שלנו לטפל בדברים היא באמצעות תלונות שמתקבלות.

קולט אביטל: קיבלנו תלונות ועכשיו אני מבקשת ממך לטפל במקרים שאתה יודע שחוקרים התנהגו לא בסדר.

פבל שוסטר: זה לא רק לגבי חקירת המשכנתאות, אלא גם לגבי הבדיקות שנעשות לאמהות חד-הוריות.

פולינה קרפי-בין: אנחנו מודים לוועדה.

פולינה קרפי-בין: אני מודה גם למר גרמן קונסטנטינובסקי שנותן תשומת לב לאנשים שנמצאים במצב סוציאלי קשה מאוד, אבל הבעיה שלנו אינה רק סוציאלית, אלא הבתים עצמם.

פולינה קרפי-בין: הבנקים למשכנתאות נתנו לנו הלוואות ואנחנו חייבים לשלם את מה שקיבלנו.

קולט אביטל: האם יש התקדמות בשטח, משפצים בתים?

פולינה קרפי-בין: השיפוץ אינו פתרון.

פולינה קרפי-בין: אם בבית שלי – כמו בכל הבתים האחרים - יש טרמיטים, שום שיפוץ לא יעזור.

קולט אביטל: זה נושא שאנחנו מטפלים בו מזה זמן וכבר קיימנו מספר ישיבות בנושא.

קולט אביטל: בקרוב נזמן שוב ישיבה, כי הגענו להסכם עם משרד השיכון שבתים שאפשר לשפץ, ישופצו.

קולט אביטל: בתים שאי אפשר לשפץ, צריך למצוא פתרון אחר.

רומן ברונפמן: הם קיבלו רק חלק מהמלצה שלנו.

קולט אביטל: לפיכך נקיים ישיבה נוספת עם שר השיכון החדש על הנושא הזה.

קולט אביטל: אנחנו נדרוש למצוא פתרון לכולם.

פולינה קרפי-בין: על מה אנחנו צריכים לשלם משכנתא במשך 28 שנים?

קולט אביטל: את צודקת ולכן אנחנו נזמן ישיבה עם שר השיכון כדי למצוא פתרון.

קולט אביטל: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.

קולט אביטל: - - - - - - -