ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 136, 2004-07-13 10:00

חברי הוועדה: רומן ברונפמן מיכאל מלכיאור מיכאל נודלמן מרינה סולודקין מוזמנים: פיני מור - עוזר מנכ"ל קליטה, המשרד לקליטת עליה עפרה שידלוביצקי - מנהלת אגף אכלוס, הסוכנות היהודית אורה חריש - מרכזת בכירה לרכוש הניהול המינהלי, משרד הבינוי והשיכון יהונתן יסעור - סגן ומ"מ ראש העירייה, עיריית הרצליה עו"ד לאה סדובניק - מנהלת מחלקת נכסים וביטוחים, עירית הרצליה אריה רהט - גזבר העירייה, עיריית הרצליה יוליה מרקוביץ - נציגי התושבים העולים דורה דורפמן - נציגי התושבים העולים סולומון דורפמן - נציגי התושבים העולים יולי וולפסון - נציגי התושבים העולים אלכסנדר קלנטרסקי פורום לדיור סוציאלי

קצרנית: מאז הקמתו לפני 5 שנים – ח"כ רומן ברונפמן

קולט אביטל: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: לפני כשבועיים, להפתעתי, כאשר הופעתי בתכנית בערוץ הרוסי של הטלוויזיה, ראיתי כתבה מצולמת, ורק אז נודע לי הסיפור על בניין שעומד ריק מזה חמש שנים בהרצליה.

קולט אביטל: בניין שנבנה מתרומות של יהודים טובים מחוץ-לארץ כדי לסייע לדיור לעולים.

קולט אביטל: אז דיור לחוד, בניין לחוד ודיירים לחוד.

קולט אביטל: הבניין ממה שאני רואה, ומכל הבירורים שעשינו, אכן עומד ריק מזה חמש שנים.

קולט אביטל: משום מה העירייה לא איכלסה אותו.

מרינה סולודקין: זה לא משום מה.

קולט אביטל: על שום מה את תסבירי.

קולט אביטל: ומצד שני אנחנו מבינים שחבר הכנסת ברונפמן טיפל בסיפור הזה אם אני לא טועה, כבר מחודש נובמבר שנה שעברה, ופניותיו לעיריית הרצליה לא הניבו את הפרי הרצוי.

קולט אביטל: אנחנו התבשרנו שבזמן האחרון מתנהל משא ומתן בין עיריית הרצליה לבין משרד השיכון.

קולט אביטל: משרד השיכון מוכן לרכוש את הדיור הזה ולהעמיד אותו לרשות אותם הדיירים, או העולים, או הדיירים הפוטנציאליים.

קולט אביטל: האמת היא שכל הפרשה הזאת והשתלשלותה נראים לי מוזרים מאוד.

קולט אביטל: בנוסף, אני גם שואלת שאלה אם בניין נבנה מתרומות, מדוע העירייה צריכה למכור אותו לממשלה?

קולט אביטל: זאת אומרת, מדוע צריכה להיות הכנסה פעמיים.

קולט אביטל: מה הסיפור שמאחורי הסיפור הזה.

קולט אביטל: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת ברונפמן.

יהונתן יסעור: שקל תרומה לא היתה שם.

קולט אביטל: כשתהיה בזכות דיבור, אני אשמח מאוד לתת לך את זכות הדיבור.

קולט אביטל: בינתיים אני עדיין מנהלת את הישיבה, ואנחנו מעבירים את זכות הדיבור לחבר הכנסת ברונפמן.

יהונתן יסעור: רק כדי לתקן את הרושם שאת נוטעת בין החברים.

קולט אביטל: אדוני, אני מנהלת את הישיבה כפי שאני מבינה.

קולט אביטל: אם יש לך מידע סותר, אני אשמח לתת לך רשות דיבור אחר כך, אני אפילו לא יודעת מי אתה.

קולט אביטל: אתה ממלא מקום ראש העיר, אתה מוזמן.

קולט אביטל: ניתן לך את רשות הדיבור.

רומן ברונפמן: גברתי היושבת ראש, חברי הכנסת, אורחים, זה לא במקרה שיש לנו היום שתי ישיבות זו אחר זו, שמוקדשות לנושא הדיור.

רומן ברונפמן: הישיבה השנייה תתקיים בשעה 10:30 כישיבת המשך של הפעילות המתמשכת שלנו בנושא הדיור הסוציאלי, שם אנחנו מוחים על היעדר הדיור.

קולט אביטל: מתוך מחקר שעשינו מסתבר שדווקא יש.

רומן ברונפמן: שזה לא מדוייק.

רומן ברונפמן: על זה נדבר בישיבה השנייה.

רומן ברונפמן: ולא במקרה צורפה הישיבה, שאולי היא ישיבה סוריאליסטית, אבל מציאותית.

רומן ברונפמן: אני מצטער להגיד שבראש עיריית הרצליה עומדים חבריי למפלגה ולתנועה, ואני מאוד אוהב אותם, אבל כנראה השתבש משהו בעיריית הרצליה, ואני אומר בכאב, ובאמת השתבש משהו בעיריית הרצליה, כי בית זה דבר שלא חשוב איך הוא נבנה.

רומן ברונפמן: הוא עומד, הוא קיים, לגבי הייעוד שלו לאיכלוס העולים, אף אחד לא מתווכח.

רומן ברונפמן: הוא עומד ריק במשך כחמש שנים.

מרינה סולודקין: בהרצליה לא רוצים עולים.

רומן ברונפמן: אני לא רוצה שנעשה את זה בצורה כוללנית.

רומן ברונפמן: בכל זאת, אני רוצה שאנחנו נפתור את הבעיה.

רומן ברונפמן: אני אגיד מה עשיתי ואיפה אנחנו נמצאים, ואז נתחיל בדיון.

רומן ברונפמן: אני רוצה שממלא מקום ראש העיר יגיד את דברו.

רומן ברונפמן: אני מטפל בנושא יותר מחצי שנה.

רומן ברונפמן: ובמשך החצי שנה האחרונה קיבלנו אין סוף תשובות, חוץ מתשובה אחת שרצינו בה, כי רצינו תשובה פשוטה שהבית מאוכלס, ולא יכולנו לקבל את התשובה הזאת כי הבית ריק.

רומן ברונפמן: נכון שיש התכתבות בין העירייה לבין משרד השיכון.

רומן ברונפמן: נכון שיש התכתבות בין העירייה לבין משרד השיכון.

רומן ברונפמן: נכון שיש התכתבות בין העירייה למשרד הקליטה.

רומן ברונפמן: נכון שיש התכתבות בין משרד הקליטה לבין משרד השיכון.

רומן ברונפמן: עכשיו זה יותר קל, כי זו אותה שרה אז המכתבים עוברים יותר מהר.

רומן ברונפמן: אבל הבית עדיין ריק.

רומן ברונפמן: זה לא בית בדימונה.

רומן ברונפמן: בחומר שקיבלת ראינו שבדימונה יש 80 דירות פנויות, ובירוחם יש 100 דירות פנויות, ובמצפה רמון יש 200 דירות פנויות.

רומן ברונפמן: זה בהרצליה.

מיכאל מלכיאור: ובכל זאת מה הסיפור?

מיכאל מלכיאור: כדי לשמור את הבית יותר נקי?

רומן ברונפמן: הסיפור פשוט.

רומן ברונפמן: במרכז עיר הרצליה, שהיא במשולש הכי מבוקש מבחינה נדל"נית, וכמובן מבחינת דיור סוציאלי לקשישים או למקרים סוציאליים, עומד בית ריק בעל חמש קומות, לא פחות ולא יותר, 47 דירות, שזה 47 משפחות שיוכלו להיות מאושרות עוד לפני חמש שנים, והן לא מאושרות היום.

רומן ברונפמן: אינני יודע למה.

מיכאל מלכיאור: תסביר למה.

רומן ברונפמן: אתם רוצים, אני אעביר לכם תכתובת.

רומן ברונפמן: חבר הכנסת מיכאל, אי אפשר להבין.

רומן ברונפמן: עיריית הרצליה אומרת שהיא מוכנה לאלכס את הבית.

רומן ברונפמן: נכון שהיתה פנייה של משרד הקליטה לפני מספר שנים שרצו לאכלס את הבית בעולי אתיופיה, ואני באמת רוצה לשמוע מה קרה עם זה.

רומן ברונפמן: אחר כך היתה פנייה למשרד השיכון, שרצתה להפוך את זה למקבץ דיור לקשישים, ואני רוצה לדעת מה קרה עם זה.

רומן ברונפמן: בקיצור, אנחנו העלינו את הנושא, העירייה תענה, ואז נפתח את הדיון.

רומן ברונפמן: אני לא יכול להגיד לך היום בתחילת הדיון מה קרה לבית בן 47 דירות.

רומן ברונפמן: לא יכול.

רומן ברונפמן: אני יודע שהוא קיים.

רומן ברונפמן: אני יודע שהוא לא מאוכלס.

רומן ברונפמן: אני חושב שחובתנו לאכלס אותו.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני רוצה לפנות לסגן ראש העיר הרצליה.

קולט אביטל: הזמנו את ראש העיר.

קולט אביטל: אני מבינה שהיא לא יכלה להגיע.

קולט אביטל: אנחנו שמחים שאתה כאן.

קולט אביטל: כיוון שהפסקת אותי באמצע דבריי, אני אשתדל לא להפסיק אותך, אבל אני אודה לך אם תגיד לנו קודם כל מי בנה את הבית, מאיזה כספים, ומה הרציונאל שהבית הזה עומד ריק חמש שנים.

יהונתן יסעור: נתחיל ברמה העקרונית, מי שאחראי לדיור ואכלוס במדינת ישראל זה משרד השיכון וממשלת ישראל ולא הרשויות המקומיות.

קולט אביטל: גם כשבית נבנה וניתן מתנה לעירייה?

קולט אביטל: זאת אומרת זה לא רכוש, זה לא שעמידר - - -

יהונתן יסעור: ההחלטה להקים את המבנה הזה, דרך אגב, על חשבון חלק ממעון יום לקשיש, התקבלה בקדנציות קודמות, ואני לא בא לבקר.

יהונתן יסעור: אני שם את העניין כעובדות, אין לי ביקורת.

יהונתן יסעור: אני בטוח שבעוד כמה שנים תהיה ביקורת על חלק מההחלטות שלנו.

יהונתן יסעור: אני לא מבקר, אני מציין כעובדה.

יהונתן יסעור: לאור תרומה מסוימת הוחלט להקים את המבנה הזה.

מיכאל מלכיאור: אמרת שלא היתה שום תרומה.

יהונתן יסעור: לאור הצעה של תרומה של מיליון דולר קנדיים, שהם בערך 800 אלף דולר, לפני מספר שנים החליטו להקים את המבנה הזה, כשסיימו אותו, לא סיימו אותו בזמן והסכם התרומה נגוז.

יהונתן יסעור: התרומה לא הועברה, אלא נמשכה בחזרה על ידי התורם שהיה בערך בן 90, כי העירייה לא עמדה בלוח הזמנים של בניית המבנה מסיבות שאני לא בדיוק יודע, זה נעשה ממש לפני שאנחנו נכנסנו לתפקיד, הוא משך את זה.

יהונתן יסעור: העלות הכוללת כ-18 מיליון שקל, הכל על חשבון הרשות המקומית.

יהונתן יסעור: אנחנו לא חושבים שרשות מקומית במנדט שלה ובמטלות שלה לנהל דיור מוגן, ולכן פנינו למשרד הקליטה, ואחר כך למשרד השיכון, שיש פה מבנה עם 47 יחידות - - -

קולט אביטל: מתי פניתם?

יהונתן יסעור: לפני מספר שנים, ובמשך שנתיים העניין נוהל במשא ומתן עם כמה אופציות, אם זה שכירות לחודש, ואם זה חכירה ל-49 שנים.

קולט אביטל: למעשה הבניין שייך לעיריית הרצליה.

רומן ברונפמן: כמה זה הבניין עומד?

יהונתן יסעור: מסוף שנת אלפיים.

יהונתן יסעור: הוא קיבל טופס 4.

יהונתן יסעור: לפי הערכות שלנו, אם אנחנו נפעיל אותו באופן עצמאי, אנחנו ניכנס לגרעונות, זו לא בדיוק המטלה.

יהונתן יסעור: יש לנו מקרה דומה של בית אבות שנבנה לפני מספר שנים, והעירייה כל שנה מסבסדת ב-90 מיליון שקל.

יהונתן יסעור: אנחנו לא ראינו את עצמנו מסבסדים גם דיור מוגן, שזו לא מטלה של העירייה בהרצליה, ובכלל ברשויות המקומיות.

יהונתן יסעור: ולכן, הפנינו את זה לגורמים המשכנים במדינת ישראל, למשרד השיכון, בבקשה, קחו אותו, נעשה הסכם.

רומן ברונפמן: היתה לכם פנייה ממשרד הקליטה על איכלוס הבית על ידי בודדים מיוצאי אתיופיה?

יהונתן יסעור: היה בתקופתה של יולי תמיר משא ומתן, אני לא בקיא בעניין.

קולט אביטל: זאת אומרת לפני ארבע שנים.

רומן ברונפמן: ברגע שהבנייה הסתיימה, היתה פנייה.

יהונתן יסעור: חיפשנו מישהו מהמדינה שיפעיל אותו.

רומן ברונפמן: היועץ המשפטי של העירייה איתך פה?

יהונתן יסעור: נמצאת מנהלת הנכסים.

לאה סדובניק: אני מנהלת הנכסים העירונית.

לאה סדובניק: אני רוצה לחדד עובדות.

לאה סדובניק: ראשית, נתחיל מזה שזו קרקע, הקרקע שעליה הוקם המבנה היא קרקע שהופקעה לטובת מבנה ציבור.

לאה סדובניק: המטרה של התכנית היתה מעון דיור לקשיש, כך שאנחנו מוגבלים למטרות מאוד מסויימות, זה כעובדות רקע.

לאה סדובניק: התרומה שהיתה אמורה להתקבל היא תרומה שהיתה מותנית בכך שממנה יתקיים על ידי העירייה מטבח צמחוני, במידה והעירייה תפעיל את המעון דיור לקשיש.

לאה סדובניק: ומכיוון שהעירייה לא קיבלה על עצמה להפעיל את המבנה כמבנה דיור לקשיש מהטעמים שסגן ראש העיר מנה אותם, שהיא לא סבורה שהיא צריכה לנהל דיור, לא התקבלה התרומה, וההקמה של המבנה נעשתה על חשבונה של העירייה.

לאה סדובניק: העירייה מזה מספר שנים, יצרה קשר גם עם משרד הקליטה בשעתו, וגם עם משרד השיכון, מתוך כוונה ומטרה שהם יקבלו על עצמם - - -

קולט אביטל: כדי להבין את העובדות – אתם כבר הייתם, או מי שהתחיל לבנות את הבניין הזה, היה בשלבי בנייה מתקדמים כאשר החליטו למשוך את הכסף, ולא יכולתם לחזור בכם, ואז החלטתם להשקיע כסף?

קולט אביטל: תני לנו להבין את הרקע.

קולט אביטל: האם מאותו הרגע שהוא משך את התרומה יכולתם לשנות ייעוד, יכולתם לעשות משהו אחר?

לאה סדובניק: לא.

לאה סדובניק: הייעוד של המבנה לא יכול היה להשתנות, מאחר שבתכנית בניין עיר שמכוחה - - -

קולט אביטל: למי שייכת הקרקע?

לאה סדובניק: הקרקע היא קרקע שהעירייה הפקיעה למטרות ציבוריות.

לאה סדובניק: תכנית בניין עיר הגדירה את זה למבנה ציבור, והגדירה את זה לדיור למען הקשיש.

לאה סדובניק: מהרגע שהתחילה הבנייה, גם אי אפשר היה לשנות, כי מכוח התכנית הזאת גם הוצא היתר הבנייה.

מיכאל מלכיאור: מעון לקשישים צמחוניים.

לאה סדובניק: מהרגע שהעירייה החליטה שהיא לא מפעילה את זה בכוחות עצמה, כי היא לא חושבת שזה מן הראוי, ובאמת זה היה בשלב של חילופי השלטון, המהות של התרומה ירדה מהפרק, והסכום של ההשקעה של המבנה, זו השקעה של עיריית הרצליה, זה הסכום במקור שעיריית הרצליה היתה מוכנה לתת הן למשרד הקליטה, והן למשרד השיכון שהנציגה שלו יושבת פה.

לאה סדובניק: אנחנו נמצאים כבר כמה שנים במשא ומתן, ובעצם ויתרנו על הרבה מאוד עקרונות בדרך, ולו כדי שגורם ממשלתי יקח ויפעיל את זה כמבנה ציבורי כי זה הייעוד של המבנה.

לאה סדובניק: זאת אומרת, אי אפשר להפוך אותו לייעוד אחר.

לאה סדובניק: היו אלינו פניות של גורמים פרטיים, זה לא המקום שאנחנו יכולים להעמיד אותו לגורמים פרטיים.

לאה סדובניק: אנחנו עומדים על זה שהמבנה ינוהל על ידי ציבור.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: נציג או נציגה ממשרד השיכון נמצאים פה?

קולט אביטל: למען הסדר, עובדות – ממתי אתם מנהלים משא ומתן, האם זה באמת שנתיים-שלוש.

קולט אביטל: האם אי אפשר היה להגיע לאיזשהו הסכם, בכל זאת, דרוש בניין, דרוש דיור ציבורי, מה קרה כאן?

אורה חריש: בסוף 2001, עיריית הרצליה פנתה לוועדה הבינמשרדית על מתן פתרונות דיור לקשישים, שפעלה בשנה הזאת, וביקשה שנשכור את הנכס לצורך איכלוס קשישים.

קולט אביטל: מתי הסתיימה הבנייה?

יהונתן יסעור: בסוף שנת 2000.

קולט אביטל: זאת אומרת, שנה הוא עמד כך.

יהונתן יסעור: היו קודם דיבורים עם משרד הקליטה.

אורה חריש: העירייה הציעה את המבנה למשרד הקליטה לצורך מקבצי דיור.

אורה חריש: אבל משרד הקליטה לא היה כל כך מעוניין במבנה יחידות דיור קטן כל כך.

קולט אביטל: בינתיים מחכים 58 אלף איש בתור.

מרינה סולודקין: יולי תמיר חשבה שמקבצי דיור זה פשע מאורגן, לכן לקח שנה לוועדה להחליט שזה פתרון טוב וצודק.

יהונתן יסעור: הגודל הוא – שני חדרים, וחדר וחצי לבודדים ולזוגות.

אורה חריש: הדרישה שלנו היתה מינימום 70 יחידות דיור.

אורה חריש: ניהלנו משא ומתן לגבי שכירות.

אורה חריש: פנינו לוועדת הפטור באוצר, מכיוון שהעלות שנדרשנו לשלם מכריחה אותנו לפנות לוועדת הפטור במשרד האוצר ולקבל פטור.

אורה חריש: קיבלנו את הפטור עבור השכירות.

אורה חריש: זהו פטור ממכרז, מאחר ואנחנו מתקשרים איתם ישירות, חייבים את הפטור, הבאנו את זה בחזרה לוועדה במשרד.

אורה חריש: לאחר בדיקה שנייה, החליט חשב משרד השיכון שזה לא כלכלי בשבילנו להשכיר את המבנה, ואנחנו ננסה לרכוש בחכירה ל-49 שנה מהעירייה.

אורה חריש: במהלך התקופה הזאת כל פעם בנינו חוזה חדש בינינו לבין העירייה, וגם ההתקשרות הזאת לקחה זמן.

קולט אביטל: למה המשא ומתן הזה התנהל כל כך הרבה זמן?

אורה חריש: לקבל פטור מוועדת הפטור - - -

רומן ברונפמן: באופן חד-משמעי, אם זה היה בהתנחלות, אבי מעוז היה יכול לסגור את הקצוות, אבל זה בהרצליה.

רומן ברונפמן: זו אמת לאמיתה וצריך להתמודד עם זה.

רומן ברונפמן: זו בושה, אבל לא בושה להתמודד עם מציאות.

רומן ברונפמן: גברת חריש אמרה לא כלכלי.

רומן ברונפמן: מה הכוונה לא כלכלי?

קולט אביטל: אם כך תחזרי אחורה.

קולט אביטל: למה זה לא היה כלכלי לשכור את זה?

אורה חריש: לא היה כלכלי לשכור את המבנה ל-15 שנה בסכום שהעירייה הציעה לנו.

אורה חריש: הסכום היה תשעה מיליון לשכירות ל-15 שנה.

רומן ברונפמן: העירייה היתה מוכנה להפסיד מחצית מהכסף, למה?

לאה סדובניק: חיפשנו דרך, ובדיוק מאותה סיבה שאתם מעלים את זה לדיון ציבורי, גם אנחנו חשבנו שלא מן הראוי שהמבנה יעמוד ריק, ומן הראוי לאכלס אותו.

רומן ברונפמן: לקח לכם הרבה זמן להחליט.

יהונתן יסעור: יש אובדן של הנכס ברגע שהוא עומד ריק, פלוס העניין שהוא גם צריך לשרת.

מיכאל מלכיאור: אין גם משהו אחר לעשות עם זה כי זה מבנה ציבורי.

מיכאל מלכיאור: אי אפשר להשתמש בזה בשום דבר.

רומן ברונפמן: בפקודת העיריות לעירייה יש זכות לאכלס, את זה לא לקחו בחשבון, לכן שאלתי אם יש פה יועץ משפטי.

אורה חריש: בין העירייה לבינינו היה משא ומתן ארוך ומתמשך בקשר לתחזוקת המבנה, אם אנחנו סופרים על מי חלה החובה של האחזקה של המבנה.

קולט אביטל: אני חושבת שזה נושא מעניין לתסריט.

קולט אביטל: ממש נושא מעניין.

רומן ברונפמן: אלה השקיעו כסף, אלה לא כלכלי, ומשרד הקליטה לא עושה כלום.

רומן ברונפמן: ובינתיים 47 משפחות - - -

אורה חריש: הגענו להחלטה עם העירייה שאנחנו נרכוש ממנה את המבנה.

קולט אביטל: כעבור שנה, שזה כבר 2002.

אורה חריש: פנינו שוב לוועדת הפטור באוצר, וקיבלנו תשובה שלילית שאנחנו לא רשאים לרכוש את המבנה מהעירייה, מאחר ואם אנחנו רוצים לשלם סכום כזה, אנחנו צריכים לצאת במכרז, כי יכול מאוד להיות שיש עוד בניינים בהרצליה שהיו מוכנים לתת בסכום הזה דירות.

קולט אביטל: ואז לא חזרתם אחורה לאפשרות של השכירות.

אורה חריש: אחרי שקיבלנו את התשובה הזאת ממשרד האוצר מוועדת הפטור - - -

רומן ברונפמן: באיזו שנה התקבלה תשובה מהאוצר?

אוריש חריש: ביוני 2004.

אוריש חריש: אחרי שהם כל הזמן התכתבו איתנו.

רומן ברונפמן: שרנסקי היה אז שר הבינוי והשיכון?

מרינה סולודקין: בינואר 2003 הוא הפסיק להיות שר הבינוי והשיכון.

לאה סדובניק: באמצע 2002 הם חזרו בהם מההצעה של השכירות, והציעו את ההצעות האלטרנטיביות של רכישה, בעצם חכירה של המבנה.

רומן ברונפמן: אם זה היה בהתנחלות, היו מזמן פותרים את הבעיה.

אורה חריש: משרד השיכון מבחינתו יורד מההצעה שלו לעירייה, הוא לא יכול לרכוש את הנכס.

רומן ברונפמן: נכון להיום אתם לא יכולים לרכוש את הנכס, כי לא קיבלתם פטור ממכרז.

רומן ברונפמן: זאת התשובה.

קולט אביטל: אתם לא יכולים לרכוש, ולכן אין ממי לקנות.

קולט אביטל: אתם יכולים לשנות?

רומן ברונפמן: זה עניין של החלטה.

רומן ברונפמן: זה גורנישט.

רומן ברונפמן: במלים אחרות, זה תקוע.

אורה חריש: אנחנו לא הכתובת.

אורה חריש: אם העירייה רוצה היא יכולה לצאת.

רומן ברונפמן: מה התפקיד שלך במשרד השיכון?

אורה חריש: אני ממונה על הרכוש המינהלי.

רומן ברונפמן: אני רוצה לשאול אותך.

רומן ברונפמן: היו תקדימים של פטור ממכרז?

אורה חריש: היו תקדימים של פטור ממכרז מהסוכנות היהודית בשכירות בלבד, בלי רכישה.

רומן ברונפמן: ברכישה לא היה אף תקדים בפטור מהמכרז.

קולט אביטל: ההחלטה התקבלה באיזו רמה?

אורה חריש: שיורדים מהעניין הזה?

קולט אביטל: כן.

אורה חריש: ועדת הפטור באוצר לא אישרה את זה, אז אי אפשר להמשיך הלאה.

יהונתן יסעור: אני חושב שצריך ללחוץ על משרד האוצר ברמה הכי גבוהה של המשרד, שיתן את הפטור, ויאפשר למשרד השיכון לסגור איתנו עיסקה, אם זה בשכירות, אם זה בחכירה.

קולט אביטל: איפה זה עומד מבחינת המחיר למכירה?

אורה חריש: המחיר הוא 18 מיליון.

לאה סדובניק: שזה מחיר עלות הקמת המבנה בלי שום ערכים אחרים.

רומן ברונפמן: בשכירות 9 מיליון.

אורה חריש: בלי שום קשר, כשאנחנו נצטרך להפעיל את המבנה, ועוד 600 שקל הדרושים לדירה.

רומן ברונפמן: גברת חריש, כאשר חשבתם לרכוש, חשבתם לרכוש עבור עמידר?

אורה חריש: לא.

אורה חריש: זה יוצא במכרז לניהול פרטי.

אורה חריש: כמו שאנחנו נוהגים.

אורה חריש: אין לנו אפשרות לתת רכוש ללא מכרז.

קולט אביטל: מה קרה בינתיים למבנה?

קולט אביטל: הוא ניזוק?

קולט אביטל: הוא מתוחזק טוב?

יהונתן יסעור: אנחנו שומרים עליו, אנחנו עושים ביקורות למעליות, עושים ביקורות למערכת כיבוי אש, כל הספינקלרים.

יהונתן יסעור: כל המערכות בבדיקה ובבקרה וזה עולה לנו כסף לשמור את זה.

רומן ברונפמן: מעניין מה חושב היום משרד הקליטה.

רומן ברונפמן: אולי הוא חושב אחרת.

קולט אביטל: היום אין סכיזופרניה בין שר הבינוי והשיכון לבין שרת הקליטה.

קולט אביטל: הם יושבים על כסא אחד, אז אולי אפשר שהשר והשרה ינהלו משא ומתן בינם לבין עצמם?

פיני מור: לצורך העניין אני באתי להתנצל.

פיני מור: חביב קצב, מנהל אגף בכיר לדיור, היה אמור להשתתף.

קולט אביטל: אנחנו יודעים ואנחנו שולחים לו תנחומים.

פיני מור: הזעיקו אותי לפחות כדי שיהיה פה נציג.

פיני מור: אני לא מכיר את כל הסיפור.

פיני מור: אני שומע מהגברת חריש.

פיני מור: אבל גם חביב קצב אמר לי שבסופו של דבר, איפה שזה עומד כרגע זה נפסק ברגע שלא היה אישור בחשב הכללי לגבי הפטור ממכרז ובזה זה נעצר.

פיני מור: בהנחה שאם היו האישורים האלה זה היה יכול להתקדם או להיסגר.

פיני מור: כרגע זה השלב שבו זה עומד.

קולט אביטל: שזה תקוע.

קולט אביטל: אבל בזה באמת לא חידשנו.

אורה חריש: אולי רק כדי לסדר את זה.

אורה חריש: חביב קצב חבר באותה ועדה.

אורה חריש: אז התשובה שלנו אמורה להיות אותו דבר.

רומן ברונפמן: יש בהרצליה חברה מאכלסת, או משהו שדומה לדיור סוציאלי ציבורי?

יהונתן יסעור: עמידר מאכלסת דירות.

קולט אביטל: עמידר פעם שקלה לקחת או לקבל או לרכוש את הבניין הזה מנציגת מנכ"לית עמידר.

תמר מיארה: במקרה הייתי בסיור עם יעל גרמן לפני כשבועיים.

תמר מיארה: כואב הלב לראות את זה.

תמר מיארה: זה מבנה יפה.

קולט אביטל: אפשר לקחת כדור נגד כאבים.

תמר מיארה: לא לוקחים כדור בשביל להרגיע את הכאב הזה.

תמר מיארה: אם זכרוני לא מטעה אותי, היא לא דיברה על עלויות כאלה גבוהות להשכרה או לאיכלוס המבנה.

תמר מיארה: אני חושבת שצריך לבדוק מחדש את הנתונים שם.

לאה סדובניק: הבעיה היא לא העלויות.

לאה סדובניק: העלויות הן לא העלויות השמאיות שהמבנה ראוי שיקבל, אנחנו מדברים לא על ערך המקרקעין, אלא אנחנו מדברים רק על ערך הקמת המבנה.

לאה סדובניק: לעירייה זה עלה 18 מיליון כולל מע"מ, וזה מה שהעירייה מבקשת, לא יותר מזה.

לאה סדובניק: כי אם אנחנו מדברים על 49 שנות חכירה.

קולט אביטל: לך אמרו משהו אחר?

תמר מיארה: כל התקופה הזאת שהבניין עמד ריק, אפשר היה לאכלס אותו בדיירים, ובהשתתפויות שכר הדירה של הדיירים, אפשר בתקופה מסוימת לכסות את העלויות של העירייה.

יהונתן יסעור: בבקשה, שתבוא עמידר, יבוא משרד השיכון, יבוא משרד הקליטה ויקחו את זה ויעשו את החשבון.

יהונתן יסעור: אנחנו מפחדים להפסיד כסף בעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אולי תפחדו כל כך הרבה זמן, שתאבדו את הכל.

מרינה סולודקין: אולי זאת המטרה.

תמר מיארה: הבניין נקי, יפה, מסודר.

מרינה סולודקין: יש קרקע במרכז העיר , יש עליו עלויות של קרקע - - -

יהונתן יסעור: מי זאת הגברת שהיא כל כך צינית?

רומן ברונפמן: הגברת היא חברת הכנסת מרינה סולודקין.

יהונתן יסעור: אני קצת מתפלא על הציניות הזאת.

מרינה סולודקין: זאת לא ציניות.

מרינה סולודקין: אתה לא נותן ציונים כאן.

קולט אביטל: בינתיים אתה בכנסת, אתה אורח שלנו.

קולט אביטל: הגברת מאוד בכירה כאן, אני מבקשת לא לדבר כך.

קולט אביטל: מותר לה לשאול בדיוק מה שהיא רוצה לשאול.

רומן ברונפמן: זה לא עניין של בכירה או לא, אתה נמצא בבית המחוקקים.

יהונתן יסעור: עם כל הכבוד, גם אני נבחר ציבור.

יהונתן יסעור: אני חבר מועצת העיר.

קולט אביטל: יש עדיין הבדל בינך לבינה.

קולט אביטל: היא חברת כנסת, ואתה בכנסת.

מרינה סולודקין: אני אפילו לא אגיע לעיר הזאת.

מרינה סולודקין: תודה רבה על היוזמה של רומן ברונפמן וההסכמה שלך לדון בנושא זה.

מרינה סולודקין: חבל שלא ידענו, ולא היו מכתבים ותלונות בנושא זה.

רומן ברונפמן: אולי זה הגיע לפני חצי שנה.

מרינה סולודקין: לו ידענו, יכולנו להתעסק בזה ב-2000, ובשנת 2001.

מרינה סולודקין: בגלל שזו שערורייה וסקנדל, קודם כל הם הפסידו כסף מקנדה.

קולט אביטל: זה שהם הפסידו את הכסף של קנדה, נראה לי שלא באשמתם.

מיכאל מלכיאור: הם לא עמדו בהסכמים.

מרינה סולודקין: הם לא עמדו בהסכמים, אז זה היה חטא ראשון.

מרינה סולודקין: במשך ארבע שנים אחרי כל ההתכתבויות אין דיירים בבניין, ואנחנו יודעים מה המצב במרכז הארץ, שיש תור של 60 אלף איש שמחכים כמו לאוויר.

רומן ברונפמן: זה תור רשום.

רומן ברונפמן: תוסיפי עוד 30 אלף שלא רשומים.

מרינה סולודקין: לי העניין מוזר מאוד, גם התיפקוד של העירייה בנושא זה.

מרינה סולודקין: אני לא יכולה לומר שום דבר, בגלל שב-2000 ו-2001 הייתי סגנית שרת הקליטה.

קולט אביטל: זה לא הובא לידיעתך.

מרינה סולודקין: לא.

מרינה סולודקין: אבל מה שאני יודעת ואני מבינה, למה משרד הקליטה החליט לא להפוך למקבץ דיור, בגלל שהיה ריב במשרד הקליטה, וכל העניין של מקבצי הדיור היה בדיון אם כדאי או לא כדאי.

מרינה סולודקין: רק בסוף שנת 2001 החליטו שכדאי להשקיע במקבצי דיור, והכל בגלל הקונספט של משרד האוצר ושל ראש הממשלה, שבארץ שלנו לא יהיה דיור ציבורי.

מרינה סולודקין: המטרה היא להפריט דיור ציבורי, ומקבצי דיור ככלי לא לרכוש בניינים.

תמר מיארה: אבל מרינה, אחר כך היה שינוי של מדיניות.

תמר מיארה: התחלנו כן לקבל קונספטים.

מרינה סולודקין: את יודעת למה היה שינוי של מדיניות.

מרינה סולודקין: לחצנו ואמרנו שכך זה לא יילך.

מרינה סולודקין: היינו גם נגד החוק של הפרטת הדיור הציבורי.

מרינה סולודקין: אני חושבת שעכשיו יש לנו מזל.

מרינה סולודקין: אחרי הסיפור הארוך והמסובך, אנחנו צריכים לפנות לשרת הקליטה שעכשיו היא שרת הבינוי והשיכון, ובמקביל לראש הממשלה, בגלל שהייתי בלשכת ראש הממשלה אצל המנכ"ל החדש.

קולט אביטל: אנחנו מחכים שהוא יבוא הנה.

מרינה סולודקין: קיבלתי בשורה, שבהחלטות של ראש הממשלה יחד עם שרת הבינוי והשיכון, יש כוונות להחזיר תכניות דיור ציבורי, הוסטלים, מקבצי דיור ושכירות ארוכת טווח.

מרינה סולודקין: עכשיו יש לנו סיבה ללחוץ, שזה הבניין הראשון שצריכים לרכוש אותו.

קולט אביטל: ההמלצה שלך היא שהממשלה צריכה לרכוש אותו?

מרינה סולודקין: אני לא מקצועית.

מרינה סולודקין: או לרכוש, או להשכיר.

מרינה סולודקין: לעשות משהו.

מרינה סולודקין: אני חושב שזו אטימות ואדישות, ורשלנות פושעת, גם מצד העירייה, גם מצד הגורמים האחרים.

מיכאל מלכיאור: היה סיפור לפני כמה שנים בתכנית טלוויזיה "יס מיניסטר", על בית חולים הכי יפה באנגליה שעמד שם כסמל של שיא היעילות של המשטר האנגלי.

מיכאל מלכיאור: התברר אחרי חמש שנים שהוא עמד שם, ושלא היה אף פציינט בבית חולים.

מיכאל מלכיאור: לכן זה היה כל כך יעיל וכל כך יפה.

קולט אביטל: כנראה שאנחנו חושבים כל הזמן בקווים מקבילים.

קולט אביטל: אני כל הזמן חשבתי על משהו שפעם כתב קישון על ארץ - - -

מיכאל מלכיאור: אין לי מה להוסיף לעניין הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מסכים עם מה שאמרה מרינה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו צריכים ללחוץ על הגורמים שיחליטו.

מיכאל מלכיאור: אין לנו את הכלים להגיד אם צריכים לקנות או להשכיר.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שעומד בניין כזה ריק.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שהעירייה תצטרך לוותר על משהו מהמחיר, אני גם חושב שזה כדאי.

מיכאל מלכיאור: אבל אני לא אנהל את המשא ומתן.

מיכאל מלכיאור: חייבים לפתור את העניין.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות בלב הארץ, במקום הכי יקר, הכי יפה, וישנם עולים שצריכים דיור, קשישים, אתיופים, לא משנה.

מיכאל נודלמן: קשה לי, אני נמצא עכשיו בין שתי ועדות.

מיכאל נודלמן: אני מבין שיש בניין בן 46 דירות, זה פלא גדול.

מיכאל נודלמן: פלא שמשרד השיכון ומשרד הקליטה עומדים ורואים שעומד בניין לדיור ולא עושים שום דבר.

מיכאל נודלמן: במיוחד ששמעתי שיש חדר אחד, שני חדרים, שמתאימים לדיור לקשישים.

מיכאל נודלמן: אני מסכים שאנחנו לא גוף שיכולים לנהל משא ומתן.

מיכאל נודלמן: אבל צריכים ללחוץ על הממשלה שתשים קץ לבעיה הזאת.

קולט אביטל: יושב איתנו סמנכ"ל אכלוס במשרד השיכון.

קולט אביטל: שמענו השתלשלות של נציגת משרד השיכון שלא עוסקת באיכלוס.

קולט אביטל: אנחנו פונים אליך עכשיו מזווית לגמרי אחרת.

קולט אביטל: הבנו מה היו כל הקשיים הביורוקרטיים של ועדה כזו וועדה אחרת, וקודם החליטו לשכור, ואחר כך החליטו שזה לא כלכלי.

קולט אביטל: ואז החליטו לבנות, וגם על זה החליטו שזה בלתי אפשרי.

קולט אביטל: שמענו את הדברים ברמה של הטיפול הביורוקרטי ברכישות ושכירות.

קולט אביטל: אתה סמנכ"ל אכלוס, בראש דאגותיך בדרך כלל עומדים התורים הארוכים של האנשים שמחכים לאכלוס.

קולט אביטל: והנה פה יש דיור מוכן.

קולט אביטל: איזה מאמצים נעשו על ידי האגף שלך, כדי שבכל זאת הבניין שעומד ריק יאוכלס?

ישראל שוורץ: קודם נעשה סדר בביורקרטיה.

קולט אביטל: כזו אמביציה אין לנו.

ישראל שוורץ: הנושא של ההוסטלים לא בתחום אחריותי.

קולט אביטל: לא מדובר בהוסטלים.

ישראל שוורץ: הוסטל, מיקבץ דירות, בניין גדול לזכאים, לא משנה השם.

ישראל שוורץ: זה באגף שהגברת מציגה.

רומן ברונפמן: אתה לא ידעת על הבית הזה?

ישראל שוורץ: אני ידעתי על הבית הזה כבר הרבה מאוד זמן.

רומן ברונפמן: ולא כאב לך הלב כמו לתמר?

רומן ברונפמן: כי תמר אמרה שכאב לה הלב.

תמר מיארה: זה כאב לב לכולם.

ישראל שוורץ: לכולם כאב הלב.

רומן ברונפמן: את יודעת מה קורה כשהלב כואב ארבע שנים?

ישראל שוורץ: אני מוכרח להגיד שאני מאוד תמוה.

רומן ברונפמן: כולם אומרים: "לא בתחום האחריות שלי".

רומן ברונפמן: אבל אתה מכיר את הבעיה.

ישראל שוורץ: אני שוב אומר, כל המעגל תמוה בעיניי, ועכשיו תמוה, ואני מקווה שהאדון לא יכעס עליי מאוד.

ישראל שוורץ: זה שעומד בניין ריק, ויש עולים שזכאים לסיוע בשכר דירה של למעלה מאלף שקל לחודש מהמדינה - העברה מיידית כאילו.

ישראל שוורץ: כל חודש נכנס כסף למדינה של למעלה מאלף שקל לחודש, ולכאורה, אנחנו ניקח מישהו ביד ממקום למקום.

קולט אביטל: אני רוצה להבין, מהן סמכויותיה של העירייה.

קולט אביטל: האם העירייה כשרואה ציבור, יכולה לקחת בניין כזה שברשותה ולהשכיר לאנשים קשישים כשיש להם את הכסף לשלם.

קולט אביטל: יש לכם סמכות כזאת, או משהו בחוק מונע מכם?

קולט אביטל: אני מנסה להבין מה מונע מכם.

יהונתן יסעור: אנחנו בעירייה מבחינה כלכלית לא רואים יכולת להפעיל את הבניין הזה, ולהקים מנגנון שיטפל בזה.

רומן ברונפמן: הוא אמר בהתחלה שלא להתעסק בזה.

רומן ברונפמן: הם בנו את הבית, הם רוצים להעביר את זה למשרדי ממשלה, או לחברה מאכלסת.

יהונתן יסעור: אנחנו לא רוצים לטפל בדבר הזה.

יהונתן יסעור: אני חושב שזה המנדט של משרד השיכון, זו המטלה שלו, ואנחנו מעמידים את הבניין לרשות משרד השיכון בהסכם מסודר שיבוא ויפעיל את זה.

קולט אביטל: אבל כאשר מישהו קנה את זה, הוא לא חשב או.

קולט אביטל: קיי.

קולט אביטל: אני גומר עכשיו את הבניין, מי ינהל את זה?

רומן ברונפמן: מה שקורה פה מסביב לשולחן, זה בדיוק מה שקורה במציאות.

רומן ברונפמן: משרד אחד פונה למשרד שני, משרד שני פונה לעירייה, עירייה פונה לעמידר, עמידר פונה לעמיגור, וזה חוזר לישראל.

ישראל שוורץ: זה ממש לא נכון.

תמר מיארה: זה ממש לא נכון מה שאתה אומר.

יובל פרנקל: אתה צודק.

יובל פרנקל: בחיים ב-90 אחוז מהמקרים זה נכון.

יובל פרנקל: כאן לא.

קולט אביטל: אני רוצה להבין.

קולט אביטל: הוחלט להקים בניין, היה לו ייעוד.

קולט אביטל: גמרתם לבנות, אני יודעת שלא אתה היית.

קולט אביטל: מישהו בנה, למי הוא חשב לתת את המפתחות כשהוא גמר את הבנייה?

יהונתן יסעור: אני לא יודע.

יהונתן יסעור: כשאנחנו נכנסנו הבניין היה בשלבי סיום.

יהונתן יסעור: אנחנו נכנסנו בתחילת 1999, ב-15 בדצמבר 1998 הקדנציה שלנו התחילה באופן רשמי.

יהונתן יסעור: הבניין הזה היה בשלבי סיום, ולקח עוד כשנה לסיים אותו.

יהונתן יסעור: הבניין היה מוכן להפעלה.

יהונתן יסעור: אנחנו בשיקול ומתוך אחריות ציבורית לכסף של תושבי הרצליה, אנחנו לא מוכנים לקחת על עצמנו את האפשרות שהכסף הזה יעלה למשלם המסים של הרצליה במקרה הזה.

קולט אביטל: למה זה צריך לעלות למשלם המסים של הרצליה?

קולט אביטל: אתה לוקח חברה, אתה עושה מכרז, באה החברה והיא מנהלת את הבית, והיא זו שמשכירה אותו.

קולט אביטל: מה בדיוק עולה לך?

יהונתן יסעור: קודם כל קיימת עובדה שבמשרד הקליטה פחות מ-70 יחידות דיור היא לא - - -

קולט אביטל: תעזוב את משרדי הממשלה.

יהונתן יסעור: יש בעיה כלכלית מסויימת להפעיל 47 יחידות דיור.

קולט אביטל: אתה לא צריך להפעיל אותן.

קולט אביטל: אתה נותן לחברה.

ישראל שוורץ: יש הכנסה יותר גדולה - - -

תמר מיארה: יכולתם להרוויח גם אתם וגם הקבלן שיתפעל את זה.

יהונתן יסעור: לא בטוח.

יהונתן יסעור: על סמך מה את אומרת את זה?

תמר מיארה: על סמך העובדה שיש הרבה מאוד משפחות בהרצליה שמקבלות סיוע בשכר דירה בסכומים מאוד גבוהים.

תמר מיארה: הם משכירים בחוץ בשוק החופשי.

יהונתן יסעור: בבקשה, עמידר בואו תפעילו את זה ותתנו את הדיור הזה.

יהונתן יסעור: אנחנו לא יכולים לתת לגורם פרטי, זה נכס ציבורי.

רומן ברונפמן: תמר, אמרת שלמישהו כאן יש פתרון.

תמר מיארה: זה הפתרון.

תמר מיארה: אמרתי שזה פתרון מצויין.

תמר מיארה: אמרת שלישראל יש הצעה.

תמר מיארה: לא, זו אותה הצעה לפתרון.

רומן ברונפמן: ישראל, זאת ההצעה שלך?

רומן ברונפמן: זה גלגל?

רומן ברונפמן: זה הגלגל שאתה ממציא כרגע, שהעירייה תשכיר את זה בשוק הפרטי?

ישראל שוורץ: הגלגל הומצא לפני הרבה מאוד זמן.

ישראל שוורץ: יושבים פה שני מנהלי חברות עם נסיון, הם יודעים להפעיל את זה בידיים סגורות ויד אחת אחרי הגב.

ישראל שוורץ: מה הבעיה?

אורה חריש: העניין הוא שעיריית הרצליה רוצה את ההשקעה שלה בלי שום קשר לשכירות.

קולט אביטל: האם זו הפעם הראשונה שכל הגורמים האלה נפגשים סביב שולחן אחד?

ישראל שוורץ: לא.

קולט אביטל: ולא מצאתם אף פעם פתרון?

אורה חריש: אין לנו פתרון אם העירייה רוצה כסף.

יובל פרנקל: הדבר פשוט מאוד.

יובל פרנקל: הפעלת הבניין היא לא בעייתית.

יובל פרנקל: אני מצהיר פה לפרוטוקול, שאני מוכן לקחת את הבניין להפעלה.

יובל פרנקל: הבעיה היא לא הפעלת הבניין – ההפעלה השוטפת.

יובל פרנקל: הבעיה היא השקעה שברכוש.

יובל פרנקל: אנחנו באנו וראינו בניין ריק, במקרה לנו יש בכמה מאות מטרים משם בית שנקרא "בית שירנה" בהרצליה פיתוח, שיש בו קשישים שגרים על ידי משרד הקליטה והשיכון.

יובל פרנקל: אמרנו אפילו נעשה ניהול משותף, מה שמוריד את הוצאות הניהול.

יובל פרנקל: הבעיה היא שנתבקשנו לקנות את הבניין, לא להשכיר את הבניין.

רומן ברונפמן: העירייה רוצה להיפטר מהבניין.

אורה חריש: גם אנחנו התעקשנו על זה.

יובל פרנקל: לקנות את הבניין זה לא בידינו.

יובל פרנקל: אני לא יודע איך זה בידי גורמים אחרים.

יובל פרנקל: אבל אם השאלה היא להפעיל את הבניין בלי שזה יעלה לעירייה אגורה - - -

תמר מיארה: מתי היתה הפעם האחרונה שדיברת עם יעל?

יובל פרנקל: זה היה לפני שנתיים.

תמר מיארה: אני מציעה שתדבר איתה עוד פעם.

יובל פרנקל: אני מדבר על הפעלה.

יובל פרנקל: כדי שנהיה הגונים, יעל גרמן ערה מאוד לנושאים של דיור.

יובל פרנקל: היא מסייעת מאוד לבניית הוסטל נוסף שאנחנו עושים בבית שירנה.

קולט אביטל: למה צריך לבנות הוסטל נוסף כשיש כבר מוכן?

תמר מיארה: יש לה גם לזה וגם לזה.

יובל פרנקל: ההגינות מחייבת.

יובל פרנקל: יעל גרמן הולכת איתנו לוועדות בניין עיר, ועוזרת להעביר תיקונים בטב"ע.

יובל פרנקל: וכשיש בעיה לקשיש היא מסייעת למצוא פתרון.

יובל פרנקל: צריך להיות הגונים כדי לראות את ההתייחסות.

יובל פרנקל: אני לא יודע.

יובל פרנקל: יכול להיות שהחוק העירוני מחייב אותה לגבות עבור השקעה עירונית בבניין.

יובל פרנקל: את זה אני לא יודע.

לאה סדובניק: היתה אופציה של השכרה.

קולט אביטל: אני רוצה להבין עוד פעם, אם אתם הצעתם את זה למשרד השיכון להשכרה ל-49 שנים, מדוע אי אפשר להציע את זה לעמיגור או לעמידר להשכרה ל-49 שנים?

יובל פרנקל: הם ביקשו 18 מיליון שקל.

לאה סדובניק: דיברנו לפחות עם משרד השיכון על האופציה של השכרה שוטפת.

רומן ברונפמן: זאת בעיה של עשירים, כשיש בית צריכים להיפטר ממנו.

רומן ברונפמן: הבעיה האמיתית כשאין את הבית איך לאכלס.

יובל פרנקל: אני הדגשתי את הרגישות העירונית.

יובל פרנקל: אני זוכר בשיחה שהיתה שיעל גרמן אמרה שיש בעיה של החזר השקעה קפיטלית שמחוייבת על פי החוק.

יובל פרנקל: אם אנחנו לא מדברים על השקעה קפיטלית - - -

רומן ברונפמן: החוק לא מחייב.

רומן ברונפמן: ההחלטה לא מחייבת.

יובל פרנקל: אני אומר חד-משמעית, אם לא יבקשו מאיתנו כסף עבור זה, אפשר להחזיק את ה-49 יחידות, לא אם יבקשו מאיתנו לקחת 18 מיליון ולחלק את זה, ברור שלא.

יובל פרנקל: אבל בכסף שנגבה משכר הדירה, אנחנו יכולים להחזיק את זה על פי התנאים של משרד השיכון עם אם בית ועם מט"בית.

מרינה סולודקין: יש גורמים במדינה שלא מעוניינים.

מרינה סולודקין: אני ממליצה לפנות ליעל גרמן כוועדה, כי זה הרצליה.

מרינה סולודקין: וגם שרת הבינוי והשיכון, הקליטה וראש הממשלה.

רומן ברונפמן: פנינו, ולא פעם אחת.

יהונתן יסעור: שמעתי את הדיון.

יהונתן יסעור: אני אעביר לראש העירייה בדיוק את הלך הרוח שיש פה, ונשקול.

יהונתן יסעור: הבקשה שאתם מעלים פה, זאת אומרת שהעיר הרצליה תוותר על 18 מיליון שקל בשביל לאכלס את הבניין - - -

קולט אביטל: אתם לא מפסידים את הבניין, אתם משכירים אותו.

רומן ברונפמן: לדעתי התמונה ברורה באופן מוחלט.

קולט אביטל: בסך הכל אתם מחזירים לעצמכם את הכסף בשכירות.

לאה סדובניק: אנחנו מוכנים לזה.

קולט אביטל: אם מישהו משכיר את זה, מה שאתם גובים באיקס שנים, אתם מחזירים לעצמכם לכיס.

לאה סדובניק: אין לנו בעיה כזאת.

לאה סדובניק: אנחנו מוכנים לזה.

לאה סדובניק: גם למשרד השיכון הצענו לשכור בשכירות חודשית.

אורה חריש: השכירות היא השקעה, בנוסף גם לעלות התיפעול.

קולט אביטל: מכיוון שאף אחד לא יקח פיקוד פה לגמור את זה, אנחנו נפנה ונציע את הפתרון ליעל גרמן.

קולט אביטל: לי יש היום ישיבה עם שרת הקליטה.

קולט אביטל: כנראה אחר הצהריים תהיה לנו ישיבה משותפת עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

קולט אביטל: הוא צריך להגיע לרמות האלה כדי לפתור בעיה של בניין.

קולט אביטל: כיוון שקישון כבר לא גר בארץ, אנחנו נפתור את זה ברמה שלנו, וננסה להביא לפתרון.

קולט אביטל: על כל פנים, אני חושבת שבלתי מקובל שהבניין ימשיך לעמוד ריק, כאשר אנחנו יודעים שיש משבר.

מרינה סולודקין: ואם במשך שנה לא ימצאו פתרון, פונים למבקר המדינה.

קולט אביטל: אנחנו חושבים לפנות למבקר המדינה עכשיו.

קולט אביטל: הוא יכול לעשות ביקורת, זה לא יעזור.

רומן ברונפמן: יש כלים להחרים את הבית?

רומן ברונפמן: להלאים אותו?

יהונתן יסעור: הוא הולאם, הבית של הציבור, לא צריך להלאים אותו.

רומן ברונפמן: הנייר הוא של הציבור, אבל המציאות אומרת שהוא לא בשימוש הציבור.

רומן ברונפמן: זה הדיסונאנס העיקרי.

יהונתן יסעור: שיבואו החברות המשכנות במדינת ישראל ויטפלו בעניין הזה.

קולט אביטל: בסך הכל אם זה בניין של הציבור, חבל מאוד שהעירייה בינתיים במשך חמש שנים לא הצליחה להכניס כסף מהבניין הזה ביחידת ציבור.

קולט אביטל: יכולתם לפחות למצוא חברה שתנהל - - -

יהונתן יסעור: אנחנו לא מוכנים להיכנס למהלך הזה.

רומן ברונפמן: אני רוצה לומר הערה מאוד חשובה, בשיקולים הציבוריים שאתה כנציג ציבור וכממלא מקום ראש העיר, יש גם שיקולים בנוסף לכלכליים.

רומן ברונפמן: השאלה מה גובר אצלכם.

רומן ברונפמן: האם גובר אצלכם שיקול ציבורי, או שיקול כלכלי.

יהונתן יסעור: השיקול הציבורי שלנו בהרבה מאוד מקרים גובר על הצד הכלכלי.

רומן ברונפמן: כנראה שיש פה שיקול כלכלי שהוא גובר על השיקול הציבורי, ואת זה חבל לשמוע.

רומן ברונפמן: לא הכל כלכלי.

קולט אביטל: לדעתי אפשר להגיע לפתרון שהם לא מפסידים, והציבור הזה לא מפסיד בסך הכל.

רומן ברונפמן: אבל הם גם לא רוצים להגיע לפתרון הזה.

יהונתן יסעור: אנחנו רוצים שהפתרון יהיה.

קולט אביטל: לא בניתם את הבניין הזה כדי להרוויח עליו.

קולט אביטל: בניתם כדי להעמיד אותו לרשות הציבור.

קולט אביטל: זאת היתה הכוונה.

קולט אביטל: שבמרוצת הדרך היו חילופי שלטון, והחלטתם על שיקולים כאלה ואחרים, זה סיפור אחר.

קולט אביטל: אבל בואו נחזור למטרה ולייעוד של הבניין הזה.

קולט אביטל: אני רוצה לצאת מפה לא עם ביקורת, אלא עם פתרונות.

קולט אביטל: זה שאנחנו נמשיך עם הביקורת לא יעזור לאף אחד, גם אם נפנה למבקר המדינה.

קולט אביטל: זה בינתיים לא יפתור את הבעיה של אנשים שמחכים בתור.

קולט אביטל: אז לכן אנחנו נפנה ליעל גרמן, נציע לה לשקול את האפשרות הזאת, שאחת מהחברות עמידר או עמיגור תיקח את זה לניהולה, להתחיל להשכיר את זה, הרי שכר הדירה יגיע אליכם.

קולט אביטל: אז בואו נעשה את השיקולים הכלכליים ונראה מה ניתן לעשות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני רוצה רק להגיד לכם במאמר מוסגר,

קולט אביטל: ולפני שאנחנו מפזרים את החלק הראשון של הישיבה, אנחנו פה בוועדה ביוזמה שלי, העלינו הצעת חוק לבנייה לצורך השכרה.

קולט אביטל: הצעת החוק תעבור בקריאה טרומית בשבוע הבא.

קולט אביטל: אז יכול להיות שלטווח ארוך יהיו גם פתרונות מהכיוון הזה.

מרינה סולודקין: את אופטימית?

קולט אביטל: אני יודעת שהשר שטרית הציע את החוק בכנסת הקודמת.

קולט אביטל: אני בסך הכל העתקתי את החוק ממנו.

קולט אביטל: אז אם הוא הציע את זה קודם, אני מקווה שהם לא יתנגדו עכשיו.

מיכאל מלכיאור: הבעיה פה היא החזרת הקפיטל.

מיכאל מלכיאור: אם הם ידאגו להשכרה, או מישהו אחר, הם לא יקבלו חזרה שום דבר מה-18 מיליון.

קולט אביטל: בסדר, אני מציעה גם את זה.

אורה חריש: אבל יש להם את המבנה, הוא נשאר שלכם.

לאה סדובניק: מתי?

לאה סדובניק: בעוד חמישים שנה לצורך שיפוץ.

רומן ברונפמן: מה אתם הרווחתם בחמש שנים?

יהונתן יסעור: שמדינת ישראל, כמו שהיא בונה מבנים אחרים, שתבנה לדיור ציבורי.